ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2017 року Справа № 904/12450/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді Науменка І.М. (доповідача)

суддів: Кощеєва І.М., Кузнецова В.О.

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, нотаріально-посвідчена довіреність №193 від 10.02.2017 р., представник;

представник відповідача не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений судом належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2, м. Дніпро на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017р. у справі №904/12450/16

За позовом ОСОБА_2, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ЕЛЕКТРОПОСТАЧЗБУТ", м. Дніпро

про стягнення 850 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.17р. (суддя Золотарьова Я.С.) призначено у справі № 904/12450/16 судову експертизу та зупинено провадження.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для правильного вирішення цього спору необхідним є встановлення вартості частини майна товариства, пропорційної частці позивача у статутному капіталі товариства станом на 20.11.2013 (дату його виходу з товариства), а також визначення розміру прибутку яке мало товариство за 2013 рік, станом на 20.11.2013. Для вирішення цих питань необхідні спеціальні знання, тому суд вважає за необхідне призначити експертизу.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2, звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині зупинення провадження та направити справу до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду по суті.

Зокрема, в апеляційній скарзі зазначено, що при винесені оскаржуваної ухвали суд не навів обґрунтування необхідності спеціальних знань для оцінки правильності поданих позивачем розрахунків заборгованості. Не зазначив у чому полягає потреба у спеціальних знаннях та неможливість вирішення справи по суті позовних вимог. Поставлені судом питання перед експертною установою не вимагають спеціальних досліджень, їх віднесено до компетенції суду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.04.17р. апеляційну скаргу призначено до розгляду.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, явку повноважного представника не забезпечив.

Частиною 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню, з огляду на наступне.

ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "ЕЛЕКТРОПОСТАЧЗБУТ" про стягнення 850 000,00 грн. вартості частини майна, пропорційної частки позивача у статутному капіталі товариства (відповідача).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.11.2013 позивача загальними зборами виключено із товариства на підставі його нотаріально посвідченої заяви від 20.11.2013, але розрахунки з позивачем у зв'язку із виходом, відповідач не здійснив.

В матеріалах справи міститься копія балансу ТОВ фірми "ЕЛЕКТРОПОСТАЧЗБУТ" станом на 31.12.2013, яка була надана до матеріалів справи Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Дніпропетровська. Додатково ДПІ повідомила суд, що фінансова звітність (баланс) станом на 30.09.2013 до податкового органу відповідачем не подавалась.

Відповідач не подав до суду фінансової звітності (балансу) товариства станом на дату виходу з товариства ОСОБА_2 - 20.11.2013, а також не повідомив, яке майно перебувало у його власності на час виходу позивача з товариства.

В процесі судового розгляду справи місцевий господарський суд керуючись тим, що для правильного вирішення цього спору необхідним є встановлення вартості частини майна товариства, пропорційної частці позивача у статутному капіталі товариства станом на 20.11.2013 (дату його виходу з товариства), а також визначення розміру прибутку яке мало товариство за 2013 рік, станом на 20.11.2013. Для вирішення цих питань необхідні спеціальні знання, тому суд вважає за необхідне призначити експертизу.

Як наслідок, суд першої інстанції на підставі п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України, зупинив провадження у даній справі, з чим категорично не погоджується позивач по справі, що і є причиною виникнення спору по даній справі.

Колегія суддів вважає незаконною ухвалу суду першої інстанції, оскільки останнім взагалі не наведено обґрунтувань необхідності призначення у справі судової експертизи, не вказано, які саме спеціальні знання необхідні для перевірки розрахунків, в чому полягає складність зроблених позивачем та долучених до матеріалів справи розрахунків, і в чому власне полягає складність перевірки розрахунків саме господарським судом.

У зв'язку з викладеним, оскаржувану ухвалу не можна визнати обґрунтованою та такою, що винесена з дотриманням норм процесуального права, оскільки, на думку колегії суддів, необґрунтоване призначення судової експертизи призвело до прийняття судом неправильного рішення (ухвали) про зупинення провадження по справі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою, зокрема, у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

При цьому ГПК України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов'язків, зазначений в законі, за наявності якого господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі (ч. 1 ст. 79 ГПК України), і факультативний, необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд, зокрема, у випадках призначення господарським судом судової експертизи (п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України).

Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 79 ГПК України, необхідною передумовою для застосування такого необов'язкового виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог.

Призначення і проведення судової експертизи врегульовано ст. 41 ГПК України, згідно з ч. 1 якої для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Пунктами 2, 5 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» роз"яснено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Відповідно до п. 12 вказаної Постанови пленуму зазначено, що господарським судам необхідно також враховувати, що недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

При оцінці правомірності зупинення провадження у справі дослідженню підлягає і факт обґрунтованості підстав такого зупинення.

Згідно з приписами ст. 86 ГПК України якщо господарський спір не вирішується по суті, зокрема у разі зупинення провадження у справі, господарський суд виносить ухвалу. Ухвала господарського суду повинна обов'язково містити в собі такі реквізити, як мотиви винесення ухвали з посиланням на законодавство (п. 3 ч. 2 ст. 86 ГПК України).

Виходячи з наведеного, ухвала про зупинення провадження у справі повинна відповідати вимогам, встановленим у ст. 86 ГПК України, а також містити викладення обставин, що зумовлюють зупинення провадження у справі.

Таким чином, враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі у зв'язку з призначенням експертизи, господарський суд зобов'язаний навести мотиви необхідності вчинення такої процесуальної дії з викладенням обставин, які входять до предмету доказування у справі та не можуть бути встановлені судом, оскільки потребують спеціальних знань, а тому можуть бути встановлені виключно судовими експертами.

Поставлені судом першої інстанції на вирішення експерта питання, а саме:

«- який розмір вартості майна, що належало ТОВ фірма "ЕЛЕКТРОПОСТАЧЗБУТ", станом на 20.11.2013? та який розмір прибутку одержаного товариства в 2013 році до дати 20.11.2013 року, з урахуванням п. 3.7. рекомендацій Вищого господарського суду України від 28.12.2007, №04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин"?» знаходяться в компетенції суду та можуть бути вирішені судом шляхом надання правової оцінки матеріалам справи.

Згідно п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 11.04.2015 № 01-8/344 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році» господарський суд у розгляді справи не зобов'язаний здійснювати «перерахунок» замість позивача розрахованих останнім сум штрафних санкцій, річних тощо. Однак з огляду на вимоги ч. 1 ст. 4-7 ГПК щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та ч. 1 ст. 43 ГПК стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого позивачем нарахування таких сум, і в разі, якщо їх обчислення помилкове зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Якщо для здійснення перерахунку необхідні додаткові матеріали, суд витребує їх у позивача, а в разі неподання ним таких матеріалів - з урахуванням обставин конкретної справи залишає позов (в частині стягнення відповідних спірних сум) без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК, або відмовляє в задоволенні позову у відповідній частині у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Натомість судом при винесенні ухвали про зупинення провадження по справі зазначеного не враховано.

При цьому колегія суддів зауважує, що зупинення провадження по справі є наслідком призначення судом експертизи, а отже ухвала в частині призначення судової експертизи та в частині зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв'язку одна з одною.

Таким чином, призначення судової експертизи з одночасним зупиненням у зв'язку з цим провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватись як два самостійних акта - окремо щодо призначення судової експертизи і щодо зупинення провадження у справі. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною, зокрема, у постанові від 20.01.2009 по справі № 24/489 щодо одноактної (нерозривної) процесуальної дії.

У зв'язку з наведеним, скасування ухвали лише в частині зупинення провадження у справі не призведе до усунення обставин, що зумовили неможливість здійснення судом процесуальних дій - проведення експертною установою судової експертизи.

Враховуючи викладене, а також те, що обґрунтовані доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі фактично зводяться до недоцільності та безпідставності призначення судової експертизи, що зумовило зупинення провадження у справі, зважаючи на те, що однією з основних засад судочинства є законність (п. 1 ч. 3 ст. 129 Конституції України), а завданням суду, який здійснює правосуддя на засадах верховенства права, - забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»), беручи до уваги повноваження апеляційної інстанції стосовно перевірки правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, діючи з метою забезпечення дієвого судового захисту усіх учасників судового процесу, дійшов висновку про необхідність скасування ухвали як в частині зупинення провадження у справі, так і в частині призначення судової експертизи.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України (постанови від 06.09.2016 № 912/15/16 та від 30.08.2016 № 904/9244/15).

Таким чином колегія суддів вважає, що з урахуванням заявлених позовних вимог суд мав розглянути справу по суті шляхом надання правової оцінки правовідносинам сторін та дослідження й аналізу наданих до матеріалів справи документів, чого зроблено не було.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи викладені позивачем в апеляційній скарзі в частині відсутності підстав для зупинення провадження по справі, у зв'язку з призначенням експертизи є обґрунтованими.

За таких умов, колегія суддів, діючи в межах повноважень передбачених ст. ст. 103, 104 ГПК України, вважає, що ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017, якою зупинено провадження по справі, слід скасувати та направити справу на розгляд до місцевого господарського суду.

Згідно п. 4.8. Постанови пленуму ВГСУ від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України», якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч. 7 ст. 106 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 49 ГПК.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, м. Дніпро - задовольнити повністю.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 14.03.2017р. у справі №904/12450/16 - скасувати, а справу передати на розгляд господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя В.О. Кузнецов