ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
10 квітня 2017 рокуСправа № 921/239/17-г/18
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Суддя Охотницька Н.В., розглянувши матеріали позовної заяви б/н від 06.04.2017 (вх. № 255 від 06.04.2017) ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до відповідачів: товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" (вул. Кривоноса, 2б, м. Тернопіль, ) та відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради (б-р Т.Шевченка, 13, м. Тернопіль , ) про визнання недійсним рішень зборів учасників, повертає її і додані до неї документи без розгляду, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, неподання яких в силу п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Правові засади справляння судового збору, об'єкти, розміри ставок судового збору та порядок його сплати регулюється Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. № 3674-VI (із змінами та доповненнями станом на 05.01.2017).

Відповідно до ст. 4 названого Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, ч. 2 ст. 4 вказаного Закону встановлено, що з позовів немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абз.4 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" станом на 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600,00 грн.

Відповідно до ст. 58 ГПК України, в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог.

Згідно ч.2 п.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір", п.2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо в одній позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, повязаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Як вбачається з позовних матеріалів, позивач просить суд визнати недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Домобудівник" оформлені протоколом від 12.11.2012, а також визнати протиправною та скасувати реєстраційну дію державного реєстратора Тернопільської міської ОСОБА_2 щодо внесення запитів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб стосовно ТОВ "Домобудівник", а саме № 7000166 від 04.01.2013 про зміну керівника юридичної особи, зміну складу підписантів, а отже обєднано в одній позовній заяві дві вимоги немайнового характеру.

Таким чином, при зверненні до господарського суду з даним позовом підлягає до сплати судовий збір в розмірі 3200,00 грн за дві немайнові вимоги.

Однак, позивачем долучено до позовної заяви квитанцію №NOVNH34896 від 07.04.2017 про сплату ним 1 600,00 грн судового збору, що в силу ст.ст. 33-34 ГПК України не може бути належним доказом сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі, а відповідно до п.4 ч.1 ст.63 ГПК України та є підставою для повернення позовної заяви із доданими матеріалами без розгляду.

Відповідно до п.5 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Згідно п. 4 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналах або в належним чином засвідчених копіях.

Проте, до позовної заяви позивачами не долучено жодних доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини. Так, заявниками не подано рішення загальних зборів ТОВ "Домобудівник" оформлені протокол від 12.11.2012, визнання недійсним якого і є предметом позовних вимог.

Недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2, 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК (п. 3.5. постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст.38 ГПК України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

Разом з тим, як вбачається із самого змісту та прохальної частини позовної заяви позивач не просить суд витребувати вищезазначений протокол у ТОВ "Домобудівник". Крім того, позовні матеріали не містять окремого, в порядку ст.38 ГПК України, клопотання до суду про необхідність витребувати, у зв'язку з неможливістю самостійно надати, протокол загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" від 12.11.2012.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що приписами ст. 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно ст.21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства і організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Підвідомчість, як зазначено у п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 24.10.2011р. № 10 - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (ст. 12 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на положення ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій України і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності та на вимоги статей 1, 12, 21 Господарського процесуального кодексу України - господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам ст.1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Як вбачається із змісту позовної заяви від 06.04.2017 ОСОБА_1 вважає, що державний реєстратор Тернопільської міської ОСОБА_2 протиправно внесла запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб стосовно ТОВ "Домобудівник" № 7000166 від 04.01.2013 про зміну керівника юридичної особи. Таким чином, позивач вважає, що згадану вище реєстраційну дію державного реєстратора слід скасувати в судовому порядку.

В той же час, згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, публічно - правовий спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта є справою адміністративної юрисдикції та передається на вирішення адміністративного суду.

Так, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки відповідачем 2 у даній справі є суб'єкт владних повноважень (Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради), а предмет спору (скасування реєстраційної дії державного реєстратора Тернопільської міської ОСОБА_2 щодо внесення запитів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб стосовно ТОВ "Домобудівник" № 7000166 від 04.01.2013 про зміну керівника юридичної особи) виник не з господарських правовідносин та має публічно правовий характер, дана справа в цій частині підлягає розгляду згідно правил адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, згідно п.п.3,4 ч.1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві, зокрема, не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, а також не подано доказів про сплату судового збору.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 36, 38, 54, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суддя, -

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву б/н від 06/04/2017 (вх. № 255 від 06.04.2017) ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) до відповідачів: товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівник" (вул.Кривоноса, 2б, м. Тернопіль, ) та відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради (б-р Т.Шевченка, 13, м. Тернопіль , ) про визнання недійсним рішень зборів учасників, в тому числі оригінал квитанції №NOVNH34896 від 07.04.2017 про сплату 1 600,00 грн судового збору, заяву про забезпечення позову від 06.04.2017 та оригінал квитанції №NOVNH35001 від 07.04.2017 про сплату 800,00 грн судового збору, всього на 20 (двадцяти) аркушах, повернути ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) - без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Суддя Н.В. Охотницька