ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р.Справа № 922/394/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт. Коротич
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Харків
про стягнення 159.545,01 грн.
за участю представників сторін:

позивач - ОСОБА_3, довіреність б/н від 21.11.2016р.;

відповідач - не з"явився;

ВСТАНОВИВ:

30.01.2017р. ФОП ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Харківської області з позовом до ФОП ОСОБА_2, у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 36.750,00грн., штраф 8% від суми невиконаного або неналежним чином виконаного обов'язку по даному договору 294,00грн., штраф за прос рочку розрахунків у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочки - 994,06грн., неустойка з розрахунку 7% річних за користування чужими засобами - 231,95грн., неустойку у розмірі 10% від орендної плати за кожен день прострочки - 121.275,00грн. В обґрунтування позову вказує неналежне виконання відповідачем своїх зобов"язань за договором суборенди приміщень від 01.08.2015р. в частині повної та своєчасної орендної оплати, у зв'язку з чим, окрім суми основного боргу, нараховані 8% штрафу на піставі п.6.1 Договору, 7% річних на підставі п.6.2 Договору та 10% неустойки на підставі п.6.3 Договору. В якості правових підстав вказує на норми ст.ст. 180 ч.7, 188, 193, 224, ГК України, ст.ст. 526, 546, 625, 261 ЦК України та ст.ст. 1, 2, 12, 54, 65, 66, 67 ГПК України.

Позивач ФОП ОСОБА_1 29.03.2017р. через канцелярію Господарського суду Харківської області звернулась із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за користуванням приміщення у січні 2016 року - 3.675 грн., суму забогованості у розмірі 294,00 грн. - 8% від суми заборгованості, 1.265,67 пені, 296,01 грн. річних за користування чужими засобами та 154.350,00 грн. - 10% від суми заборгованості за кожен день прострочки, всього сума заборгованості, пені та неустойки складає 159.880,68 грн.

Суд, розглянувши заяву позивача про уточнення позовних вимог від 29.03.2017р. №б/н (вх. №10568), враховуючи що така подана із дотриманням ст.ст. 22, 54-57 ГПК України, приймає її до розгляду та продовжує розгляд справи з урахуванням цих уточнень.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки в судове засідання не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01 серпня 2015 року між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір суборенди приміщення, відповідно до п. 1.1 якого позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове платне користування нежитлове приміщення №32 площею 11,2 кв.м., приміщення №19 площею 14,5 кв.м., приміщення №18 площею 2,4 кв.м. цокольного поверху приміщення корпуса А-4 загальною площею 29,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 11-14).

Факт передачі майна, орендованого за цим договором, підтверджується матеріалами справи, зокрема додаток №3, Акт прийому-передачі нежитлового приміщення до договору суборенди приміщення від 01 серпня 2015 року (т. I, а. с. 17).

Договір укладено строком до 30 червня 2017 року у відповідності до п. 9.1. Договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору, зобов'язання проводити оплату за договором виникає з моменту підписання акту прийому-передачі приміщення.

Згідно з п. 2.3. орендна плата проводиться за поточний місяць не пізніше 05 числа поточного місяця самостійно відповідно з додатком №2 до Договору.

Відповідно до п.1 додатку №2 до Договору суборенди приміщення від 01 серпня 2015 року, розмір орендної плати щомісячно складає 3.675,00грн.

Відповідно до п.п. 2.4., 2.4.1., 2.4.2. договору відповідач крім плати за суборенду, повинен компенсувати витрати на комунально-експлуатаційні послуги та вартість послуг з обслуговування об'єкту оренди (охорона прилеглої території, відеоспостереження, пожежна сигналізація, дератизація, земельний податок, благоустрій та прибирання прилеглої території).

При цьому, у відповідності до п. 2.7. договору обов'язок по отриманню вищевказаного рахунка покладається на суборендаря. Оплата компенсації отриманих комунальних послуг повинна бути здійснена не пізніше 05 числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем.

Сторони також в п. 6.1. договору встановили, що у випадку невиконання або неналежного виконання обов'язку цього Договору несуть відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 8% від суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов'язання.

Згідно з п 6.2 Договору, сторони встановили, що за прострочення розрахунків суборендатор сплачує орендарю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення і 7% річних за користування чужими коштами.

Крім зазначеного вище, у відповідності до п. 6.3. Договору, в разі несвоєчасного повернення приміщення суборендатор сплачує орендарю неустойку в розмірі 10% від орендної плати за кожен день прострочення.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, передав приміщення в оренду відповідачу, що підтверджується Актом приймання-передачі від 01.08.2017р.

Однак відповідач свої зобов'язання за договором суборенди щодо своєчасного внесення суборендної плати належним чином не виконав. Відповідачем не внесено суборендну плату за січень 2016р. на суму 3.675,00грн.

В зв'язку з невиконанням відповідачем покладених на нього обов'язку по сплаті суборендних платежів, позивачем у відповідності до п. 6.1. договору нараховано відповідачу штраф у розмірі 294,00 грн., пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 1.265,67 грн., 7% річних за користування чужими засобами згідно п.6.2. Договору у розмірі 296,01 грн. та 10% від суми заборгованості за кожен день прострочки згідно п. 6.3 Договору в сумі 154.350,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог суд виходить з наступного.

Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ч. 3 ст. 774 ЦК України до договору суборенди застосовуються положення про договір оренди.

Відповідно до ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Всупереч вимог ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень) відповідач доказів на спростування встановлених судом обставин не надав. У зв'язку з цим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми основного боргу у повному обсязі 3.675,00грн.

З приводу позовних вимог про стягнення з відповідача 294,00грн. штрафу в розмірі 8% від суми невиконаного зобов'язання, суд зазначає наступне.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору; сплата неустойки (штраф, пеня).

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. 6.1. договору суборенди за прострочення виконання грошових зобов'язань відповідач зобов'язаний сплатити позивачу 8% від суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов'язання.

За таких підстав, враховуючи вищевикладене, виходячи з умов п. 6.1. договору суборенди, приймаючи до уваги, що відповідач не виконав прийнятий на себе обов'язок по оплаті в термін, встановлений договором, позовні вимоги в частині заявленої до стягнення суми у вигляді 8% штрафу в розмірі 294,00грн. відповідають умовам договору і тому підлягають задоволенню.

Крім того, позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 296,01грн. - 7% за користування чужими грошовими засобами, що виникли при несвоєчасній оплаті відповідачем орендованого приміщення (п. 6.2. Договору).

Згідно ч. 1 ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6.2. Договору суборенди, сторони встановили, що за прострочення розрахунків відповідач сплачує позивачу 7% річних за користування чужими коштами.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині заявленої до стягнення суми у вигляді 7% річних за користування чужими коштами в розмірі 296,01грн. відповідають вимогам договору та діючому законодавству України, та підлягають задоволенню.

Також, позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача неустойку відповідно д п. 6.3. Договору, який передбачає, що у разі несвоєчасного повернення приміщення відповідач сплачує позивачу неустойку в розмірі 10% від орендної плати за кожен день прострочки, що складає 154.350,00грн.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Суд зазначає, що відповідно до п. 9.2. сторонами було визначено строк дії Договору, а саме до 30 червня 2017 року. Доказів того, що договір був достроково розірвано, позивач не надав. Тобто станом на момент розгляду справи договір є діючим. Відтак строк виконання обов"язку з повернення приміщення не на став. Отже підстав для застосування штрафних санкцій за невиконання цього обов"язку наразі немає.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 154.350,00 грн. неустойки в розмірі 10 % від орендної плати за кожен день прострочки, в разі несвоєчасного повернення приміщення.

Крім того, позивач покликаючись на пункт 6.2. Договору суборенди просила суд стягнути з відповідача 1.265,67 грн. пені через несвоєчасну сплату орендної плати.

У відповідності до п. 6.2. Договору суборенди, сторони встановили, що за прострочення розрахунків відповідач сплачує позивачу неустойку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

У відповідності до пункту 5 частини 2 статті 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити, зокрема, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

З урахуванням цього вбачається, що однією з необхідних умов визнання обґрунтованими позовних вимог позивача в цій частині є доведення ним правильності, законності і обґрунтованості розрахунків заявлених до стягнення сум пені.

Позивачем у позовній заяві розрахунок цих вимог було здійснено неправильно. Суд, перевіривши цей розрахунок під час порушення провадження у справі, дійшов висновку про те, що він не відповідає вимогам щодо точності, об'єктивності та обґрунтованості. Зокрема у розрахунку не вказані дати з яких починається нарахування пені, дати в які закінчується; не вказано ставку пені (розмір облікової ставки НБУ у відповідний період, розмір ставки у вигляді подвійної облікової ставки пені за кожний день прострочення); не вказаний розмір пені за кожний період окремо; не вказано загальний період нарахування пені; не обґрунтована його тривалість понал шість місяців тощо). У зв'язку з цим, суд ухвалою Господарського суду Харківської області від 31 січня 2017 року, про порушення провадження у справі було зобов'язано позивача крім іншого надати докладний і обґрунтований розрахунок ціни позову окремо по основному боргу, окремо по кожній неустойці.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21 березня 2017 року розрахунок пені по кожному орендному платежу було витребувано у позивача повторно.

При цьому суд керувався п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.1013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" в якому зазначено, що господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок.

Натомість позивачем були надані такі самі розрахунки, як і у позовній заяві, тобто без урахування вимог суду, викладених у відповідних судових ухвалах. За таких обставин суд не вбачає об"єктивної можливості дати оцінку правильності визначення розміру нарахованої позивачем відповідачеві пені. Це унеможливлює розгляд позовних вимог в цій частині.

Приходячи до такого висновку суд, врахував також положення пункту 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році від 11.04.2005р. N01-8/344, згідно яких у разі коли вимога про стягнення сум штрафних санкцій, річних тощо є додатковою до основної (наприклад, про стягнення заборгованості) і розрахунок зазначених сум відсутній, суд, прийнявши позовну заяву, в порядку підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК зобов'язує позивача надати такий розрахунок, за необхідності - з матеріалами, які його обґрунтовують, а в разі їх неподання - з урахуванням обставин конкретної справи застосовує припис пункту 5 частини 1 статті 81 ГПК або відмовляє в задоволенні позову.

На підставі викладеного позовні вимоги в частині стягнення 1.265,67 грн. пені суд залишає без розгляду.

Судові витрати у даній справі, які складаються з 2.398,22 грн. судового збору, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, - стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 63,98 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 549, 610, 611, 759, 774 Цивільного кодексу України, ст. 286 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 4-3, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_2) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_3) суму основного боргу у розмірі 3.675,00 грн., суму заборгованості у розмірі 294,00 грн. - 8% від суми заборгованості, 296,01 грн. - 7% річних за користування чужими засобами та суму відшкодування витрат по оплаті судового збору у розмірі 63,98 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 1.265,67 грн. залишити без розгляду.

4. В решті позовних вимог - про стягнення 154.350,00 грн. - 10% від суми заборгованості за кожен день прострочки на підставі п.6.3. договору суборенди приміщення від 01.08.2015р. та про стягнення частини судового збору 2.377,41 грн. в задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 10.04.2017 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа №922/394/17/