ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.04.2017 Справа № 905/535/17

Суддя господарського суду Донецької області Бойко І.А. при помічнику судді Буховець С.А. розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», Донецька область, м. Краматорськ, в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дзержинськтепломережа», Донецька область, м. Торецьк

до відповідача: Державного підприємства «Торецьквугілля», Донецька область, м. Торецьк, в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» Державного підприємства «Торецьквугілля», Донецька область, м. Торецьк

про: стягнення заборгованості у розмірі 119962,72 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №юр/3442 від 27.12.2016р.;

від відповідача: не зявився.

Позивач, Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», Донецька область, м. Краматорськ, в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дзержинськтепломережа», Донецька область, м. Торецьк, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Торецьквугілля», Донецька область, м. Торецьк, в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» Державного підприємства «Торецьквугілля», Донецька область, м. Торецьк про стягнення заборгованості у розмірі 119962,72 грн., а саме: 113150,46 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 408,89 грн., інфляційні нарахування у розмірі 2587,08 грн., пені у розмірі 3816,29 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору на постачання теплової енергії №50/375 від 01.11.2012р., додатки: №1, №1, №2, №2, №3, №4, №5 до договору №50/375 від 01.11.2012р., додаткові угоди: від 09.09.2016р., від 19.10.2016р., від 02.12.2016р., акти про підключення опалення: від 17.10.2016р., листи: №1432/ору від 20.10.2016р., №82/ору, рахунки: №50 від 21.10.2016р., №50 від 21.11.2016р., №50 від 20.12.2016р., №50 від 26.01.2017р., акти прийому-передачі теплової енергії: №50-10 за жовтень 2016р., №50-46 за листопад 2016р., №50 за грудень 2016р., №50-14 за січень 2017р., акти звірки взаємних розрахунків: від 12.10.2016р., від 15.11.2016р., від 19.01.2017р., від 13.12.2016р., розгорнутий акт звірки взаємних розрахунків за 01.02.2017р., претензія №29/юр від 11.01.2017р., відповідь на претензію №10/134 від 24.01.2017р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не зявився. Через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву №10/426 від 24.03.2017р., в якому не заперечує проти задоволення розміру позовних вимог та просить суд зменшити суму пені на 50%.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, заслухавши пояснення представників позивача, господарським судом ВСТАНОВЛЕНО.

01.11.2012р. між Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго», Донецька область, м. Краматорськ в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дзержинськтепломережа» (надалі Постачальник) та Державного підприємства «Торецьквугілля», Донецька область, м. Торецьк, в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» Державного підприємства «Торецьквугілля» (надалі Споживач) було укладено договір на постачання теплової енергії №50/375 (надалі Договір), відповідно якого Постачальник бере на себе зобовязання постачати Споживачеві теплову енергію для всіх обєктів загальною площею 10139,60 м2, а Споживач зобовязується оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим Договором (п.1.1. Договору).

Згідно п.10.1. Договору, цей договір набирає чинності з 01.11.2012р. до 01.11.2017р.

Відповідно п.10.4. Договору, він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Згідно Додатку №4 до Договору №50/375 від 01.11.2012р., опалення подається на обєкти відповідача: ДК «Україна», який знаходиться за адресою: 84200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Енгельса, б. 4, опалювальною площею 8912,60 кв.м.; Теріторіальний комітет, який знаходиться за адресою: 84200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Енгельса, б. 2, опалювальною площею 1227,00 кв.м.

Теплова енергія постачається Споживачу в обсягах згідно з Додатком №1 до Договору (крім споживачів, які мають прилади обліку) на потреби:

- опалення в період опалювального сезону (п.2.1. Договору).

Відповідно до п.3.2.3. Договору, Споживач теплової енергії зобовязався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни передбачені договором.

За умов п.6.1. Договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів, встановлених постановою Національної комісії регулювання ринку узгодження ринку комунальних послуг України №20 від 30.09.2011р. та складають:

- теплова енергія 1 Гкал 905,70 грн. без ПВД.

Відповідно до п.6.2. Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Споживач за 3 днів до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця (п.6.3. Договору).

Згідно п. 6.4. Договору передбачено умови для споживачів, які розраховуються за показниками приладів обліку:

- при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлене та сплачене до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо оплачується Споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця;

- у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду залишок (сальдо) розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

Факт надання опалення на приміщення Відповідача розташованих за адресами: 85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Енгельса, б. 4; 84200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Енгельса, б. 2, підтверджується актом на включення опалення від 17.10.2016р., належним чином засвідчена копія якого є в матеріалах справи.

На оплату наданих послуг з постачання теплової енергії, відповідачу виставлені рахунки: №50 від 21.10.2016р., №50 від 21.11.2016р., №50 від 20.12.2016р., №50 від 26.01.2017р., отримані відповідачем та направлені відповідачу згідно до наявних у справі належним чином засвідчених копій чеків укрпошти. Надані відповідачу акти прийому-передачі теплової енергії: №50-10 за жовтень 2016р., №50-46 за листопад 2016р., №50 за грудень 2016р., №50-14 за січень 2017р., які підписані без заперечень.

Стаття 193 Господарського кодексу України (надалі ГК України) передбачає, субєкти господарювання та учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Аналогічне положення закріплено в ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України). Так, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно умовам договору та вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а у разі відсутності таких умов і вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно ставляться.

Частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлює, якщо в зобовязанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Стаття 629 Цивільного кодексу України зазначає те, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В порушення умов договору, відповідач надану теплову енергію не оплатив.

На момент прийняття рішення по справі відповідач доказів погашення існуючого боргу у розмірі 113150,46 грн. не надав, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Окрім суми основного боргу позивачем заявлені вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 408,89 грн., інфляційних нарахування у розмірі 2587,08 грн., згідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені до стягнення розміри 3% річних у розмірі 408,89 грн., за період з 11.11.2016р. по 24.02.2017р., суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині та стягненню з відповідача.

Заявлені до стягнення розміри інфляційні нарахування у розмірі 2587,08 грн., за період з 11.11.2016р. по 24.02.2017р., суд перевірив на правильність розрахунку та дійшов висновку про задоволення вимог в цій частині та стягненню з відповідача.

Також, позивачем заявлені вимоги про стягнення пені у розмірі 3816,29 грн., відповідно до п.7.2.3. Договору.

Відповідно до пункту 3 ч.1. ст. 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Таким чином, необхідність використання права на зменшення розміру штрафних санкцій та розмір, до якого вони підлягають зменшенню, Закон відносить на розсуд суду.

Відповідно до п.3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3. ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

З огляду на вищевикладене, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, та враховуючи фінансове становище боржника суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.7.2.3. Договору, сторонами узгоджено, що у випадку порушення відповідачем строків оплати за поставлений товар, останній сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період, за кожен день прострочення оплати.

Таким чином, умовами договору сторони передбачили нарахування пені за невиконання зобовязання з оплати отриманого товару та за неналежне виконання зобовязання щодо оплати поставленого товару.

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачити в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобовязання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Судом клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 50% задовольняється частково.

Враховуючи скрутне фінансове становище відповідача, суд зменшує розмір пені на 50% та стягує з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 1908,14 грн.

В частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 1908,15 грн., суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 526, 530, 549, 625, 655, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 216 218, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», Донецька область, м. Краматорськ, в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дзержинськтепломережа», Донецька область, м. Торецьк до Державного підприємства «Торецьквугілля», Донецька область, м. Торецьк, в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» Державного підприємства «Торецьквугілля», Донецька область, м. Торецьк про стягнення заборгованості у розмірі 119962,72 грн., а саме: 113150,46 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 408,89 грн., інфляційні нарахування у розмірі 2587,08 грн., пені у розмірі 3816,29 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля», Донецька область, м. Торецьк, в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Центральна» Державного підприємства «Торецьквугілля» (85200, Донецька область, м. Торецьк, вул. Дружби, б. 19; ) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», Донецька область, м. Краматорськ в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дзержинськтепломережа» (84307, Донецька область, м. Торецьк, вул. Світла, 5; ) заборгованість у розмірі 113150,46 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 408,89 грн., інфляційні нарахування у розмірі 2587,08 грн., пені у розмірі 1908,14 грн., судовий збір у розмірі 1799,44 грн.

В вимогах в частині стягнення пені у розмірі 1908,15 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його прийняття.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя І.А. Бойко