РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017Справа №925/278/16

За позовом: заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури Чорнобаївського відділу в інтересах держави в особі:

позивача: Державного агентства водних ресурсів України Дніпровського басейнового управління водних ресурсів в інтересах якого діє Черкаське регіональне управління водних ресурсів

до відповідача-1: Чорнобаївської районної державної адміністрації;

до відповідача-2: Черкаської обласної державної адміністрації;

до відповідача-3: приватного акціонерного товариства "ЧОРНОБАЙ-ПТИЦЯ";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: відділ держгеокадастру у Чорнобаївському районі Черкаської області;

про: визнання розпорядження, договору оренди землі недійсними та повернення земельної ділянки.

Суддя Балац С.В.

Представники:

прокурор у справі: Скляр Д.Ю. - посвідчення від 03.02.2016 № 041074;

позивача: не з'явилися;

відповідача-1: не з'явилися;

відповідача-2: не з'явилися;

відповідача-3: Тимошенко Б.А. - за довіреністю від 16.12.2016 № б/н;

третя особа: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

Заступник керівника Золотоніської місцевої прокуратури Чорнобаївського відділу в інтересах держави в особі Державного агентства водних ресурсів України Дніпровського басейнового управління водних ресурсів в інтересах якого діє Черкаське регіональне управління водних ресурсів звернувся до господарського суду Черкаської області із позовною заявою до Чорнобаївської районної державної адміністрації, Черкаської обласної державної адміністрації та приватного акціонерного товариства "ЧОРНОБАЙ-ПТИЦЯ" про визнання розпорядження, договору оренди землі недійсними та повернення земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірними розпорядженням та договором оренди землі фактично вилучено земельну ділянку із земель державної власності та змінено цільове призначення землі із земель водного фонду на землі рекреаційного призначення, що в свою чергу порушує інтереси держави, так як на землях водного фонду будь яке будівництво крім будівництва гідротехнічних та захисних споруд заборонено, п. 30 оспорюваного договору оренди землі надає можливість за погодженням з орендодавцем здійснювати будівництво.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 28.03.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 925/278/16. Розгляд справи призначений на 12.04.2016.

Господарський суд Черкаської області, в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалами від 12.04.2016 та 21.04.2016 відклав розгляд даної справи на 21.04.2016 та 12.05.2016 відповідно. Ухвалою господарського суду Черкаської області від 21.04.2016 судом залучено до участі у справі відділ держгеокадастру у Чорнобаївському районі Черкаської області в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 13.05.2016, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.12.2016 вказані вище судові акти скасовано. Справу № 925/278/16 направлено до господарського суду Черкаської області для виконання вимог частини 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України.

Господарським судом Черкаської області ухвалою від 23.01.2017 справу № 925/278/16 направлено за підсудністю до господарського суду м. Києва.

В результаті автоматичного розподілу справ, справу № 925/278/16 передано на розгляд судді Балац С.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.02.2017 справу № 925/278/16 прийнято до свого провадження. Розгляд даної справи призначено судом на 13.03.2017.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 13.03.2017 відклав розгляд даної справи на 03.04.2017.

Відповідач-1, скориставшись правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позовні вимоги відхилив повністю з тих підстав, що затвердження проекту відведення земельної ділянки та надання її в довгострокову оренду під розміщення культурно-оздоровчого центру проведено у відповідності до розпорядження голови обласної державної адміністрації. На даний час договір виконується належним чином, сплачується орендна плата, заборгованість з сплати орендної плати за землю відсутня, орендарем не порушуються умови, викладені у висновках контролюючих органів до проекту землеустрою. Також у поданому відзиві відповідач-1 просив суд здійснювати розгляд справи без його участі.

Представником відповідача-3 подана до суду заява про застосування строків позовної давності.

До господарського суду надійшла заява Дніпровського басейнового управління водних ресурсів про розгляд справи без участі останнього.

В судовому засіданні 03.04.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи прокурора та повноважного представника відповідача-3 по суті даного спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Головою Черкаської обласної державної адміністрації видано розпорядження від 23.03.2006 № 106 "Про передачу в оренду земельних ділянок із земель державної власності", відповідно до п. 4 додатку до розпорядження відкритому акціонерному товариству "ЧОРНОБАЙ-ПТИЦЯ" під розміщення культурно оздоровчого центру передано землі державної власності (водного фонду) площею 0,1966 га (забудовані землі під гідроспорудами), що перебували у користуванні Черкаського регіонального управління водних ресурсів та знаходяться в адміністративних межах Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району за межами населених пунктів, у довгострокову оренду на 20 років.

На підставі розпорядження від 28.07.2006 між відкритим акціонерним товариством "ЧОРНОБАЙ-ПТИЦЯ" та Чорнобаївською районною державною адміністрацією укладено договір оренди землі для розміщення культурно оздоровчого центру за рахунок земель державної власності, що перебувають у постійному користуванні Черкаського регіонального управління водних ресурсів, в адміністративних межах Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району (за межами населених пунктів погоджено проект відведення земельної ділянки площею 0,1966 га (забудовані землі під гідроспорудами) у довгострокову оренду на 20 років, який 28.07.2006 зареєстрований у Чорнобаївському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП Центр ДЗК за № 70 (далі - Договір).

За умовами Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення культурно-оздоровчого центру, яка знаходиться в адмінмежах Мельниківської сільської ради, загальною площею 0,1966 га, в тому числі забудовані землі під гідротехнічними спорудами.

Згідно пунктів 15, 16, 17 Договору земельна ділянка передається в оренду під розміщення культурно-оздоровчого з цільовим призначення земельної ділянки - землі рекреаційного призначення.

Проект відведення земельної ділянки під розміщення культурно-оздоровчого центру відкритому акціонерному товариству "ЧОРНОБАЙ-ПТИЦЯ", яка розміщена в адміністративних межах Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району, Черкаської області, погоджений: Чорнобаївським районним відділом земельних ресурсів, державним інспектором по екологічній і ядерній безпеці району, Чорнобаївською районною санепідемслужбою, археологічною інспекцією, Мельниківською сільською радою, Чорнобаївською районною державною адміністрацією, Черкаським регіональним управлінням водних ресурсів (2001 та 2004 році), відділом в справах містобудування та архітектури, державним інспектором по екологічній безпеці району, 18.11.2005 проект землеустрою отримав позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації № 1839-05. Проект відведення земельної ділянки погоджений при умовах:

- територію ділянки підтримувати в належному стані, зберігати зелені насадження, використання відповідно до ст. 61 Земельного кодексу України;

- заборона капітального будівництва;

- приступити до використання земельної ділянки після державної реєстрації договору оренди землі.

Спір між сторонами даного судового процесу, на думку прокурора, виник внаслідок того, що спірними розпорядженням та договором оренди землі фактично вилучено земельну ділянку із земель державної власності та змінено цільове призначення землі із земель водного фонду на землі рекреаційного призначення, що в свою чергу порушує інтереси держави, так як на землях водного фонду будь яке будівництво крім будівництва гідротехнічних та захисних споруд заборонено, п. 30 оспорюваного договору оренди землі надає можливість за погодженням з орендодавцем здійснювати будівництво.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Відповідно до ст.13 Конституції України, земля є об'єктом власності Українського народу, від імені якого права власності здійснюють органи державної влади та органи державної влади і місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України в державній власності перебувають усі землі України, за винятком комунальної та приватної власності.

Право державної власності на землю набувається та реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради Міністрів АРК, Київської та Севастопольської міської Ради, районних державних адміністрацій у відповідності до закону.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, юридичні громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Також пунктом 12 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою. До повноважень місцевих державних адміністрацій в галузі використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля відносяться, зокрема, розпорядження землями державної власності відповідно до закону.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про оренду землі" орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбаченому Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" та договором оренди.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Частина 3 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його недійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Договір, який прокурор просить визнати недійсним, за правовою природою є договором оренди землі, положення стосовно якого врегульовані спеціальним Законом України "Про оренду землі" від 06.10.1998 №161-ХІУ, із змінами і доповненнями.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про оренду землі" - оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 2 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, у тому числі, визнання угоди недійсною.

Як вбачається із тексу спірного розпорядження, ним було затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним особам, вилучено та передано в користування ці земельні ділянки, зокрема ( п. 4 додатку) третьому відповідачу під розміщення культурно-оздоровчого центру землі державної власності (водного фонду) 0,1966 га (забудовані землі під гідроспорудами).

Спірний договір оренди землі, укладений сторонами у письмовій формі, на підставі рішення орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, пройшов державну реєстрацію у встановленому законом порядку, а тому за змістом ст. ст.210, 640 Цивільного кодексу України, ст.ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції на дату укладення спірного договору оренди землі), є укладеним і набрав чинності.

З матеріалів справи вбачається, що спірний договір виконується належним чином, сплачується орендна плата, заборгованість з орендної плати за землю відсутня, орендарем не порушуються умови, викладені у висновках контролюючих органів до проекту землеустрою. Ефективність використання землі не перевірялась ні прокурором, ні іншими контролюючими органами, доказів будівництва споруд або інших капітальних об'єктів, які порушують режим встановлений договором оренди землі не виявлено.

Пунктом 19 Договору встановлено, що земельна ділянка передається без права капітальної забудови зі збереження режиму використання землі, а тому посилання прокурора на порушення інтересів держави в частині можливості будівництва виключає захист порушеного права на майбутнє, так як будь яке порушення умов договору в частині будівництва не виявлено, а захист права на майбутнє суперечить принципу судочинства щодо диспозитивності сторін у спорі.

З огляду на викладені вище обставини, суд вважає недоведеним позивачем порушення ухваленням оспорюваного розпорядження та укладенням спірного Договору інтересів держави і приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (пункт 3), сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (пункт 4).

Оскільки прокурором не доведено порушення інтересів держави на захист якого поданий даний позов, суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача-3 про застосування строків позовної давності, враховуючи відсутність об'єктивно порушеного права.

Згідно із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено 10 квітня 2017 року

Суддя С.В. Балац