ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.04.2017 Справа № 920/27/17

Господарський суд Сумської області, у складі колегії суддів: головуючого судді Заєць С.В., суддів Резніченко О.Ю., Костенко Л.А., при секретарі судового засідання Малюк Р.Б., розглянувши матеріали справи № 920/27/17:

за позовом: Управління житлово-комунального господарства

Роменської міської ради, м. Ромни, Сумська область,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

м. Ромни, Сумська область,

про стягнення 5 131 грн. 93 коп.,

За участю представників сторін:

Від позивача: не прибув;

Від відповідача: не прибув;

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 5 924 грн. 99 коп., в тому числі 4 584 грн. 70 коп. борг за Договорами № 9 від 04.10.2011 та № 41 від 15 липня 2013 року, 1 340 грн. 29 коп. пені, а також судовий збір.

07.02.2017 позивачем подано суду заяву про уточнення позовних вимог та зміну ціни позову від 06.02.2017 № 69, зокрема відповідно до зазначеної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача борг за Договором № 9 від 04.10.2011 року в сумі 3 201 грн. 82 коп., в тому числі 2 327 грн. 50 коп. - основного боргу, 760 грн. 32 коп. - інфляційні збитки, 114 грн. 00 коп. - 3% річних, та за договором № 41 від 15 липня 2013 року борг в сумі 3 105 грн. 65 коп., в тому числі 2 257 грн. 20 коп. - основного боргу, 737 грн. 45 коп. - інфляційних збитків, 111 грн. 00 коп. - 3% річних, а також судові витрати пов'язані з розглядом справи.

13 березня 2017 року від позивача електронною поштою надійшла заява № 130 від 10.03.2017 про зміну ціни позову, в якій останній у зв'язку з перерахуванням інфляційних збитків та 3% річних просить суд уточнити суму боргу з урахуванням пункту 4.2. договору та стягнути з відповідача 6 183 грн. 87 коп., в тому числі 2 327 грн. 50 коп. боргу за Договором № 9 від 04.10.2011, 700 грн. 62 коп. інфляційних збитків, 113 грн. 00 коп. 3% річних, 2 257 грн. 20 коп. боргу за договором № 41 від 15 липня 2013 року, 679 грн. 55 коп. інфляційних нарахувань, 106 грн. 00 коп. 3% річних, а також судовий збір.

10 квітня 2017 року від позивача електронною поштою надійшла заява № 205 від 10.04.2017 про зміну ціни позову та надання письмових пояснень, в якій останній у зв'язку з перерахуванням інфляційних збитків та 3% річних просить суд уточнити суму боргу з урахуванням пункту 4.2. договору та стягнути з відповідача 5 131 грн. 93 коп., в тому числі 2 327 грн. 50 коп. боргу за Договором № 9 від 04.10.2011, 221 грн. 03 коп. інфляційних збитків, 58 грн. 26 коп. 3% річних, 2 257 грн. 20 коп. боргу за договором № 41 від 15 липня 2013 року, 211 грн. 44 коп. інфляційних нарахувань, 56 грн. 50 коп. 3% річних, а також судовий збір.

Розглянувши в сукупності з матеріалами справи та подану позивачем заяву про зміну ціни позову суд приходить до висновку, що в справі відбулося зменшення заявлених до стягнення позовних вимог. Зазначену позицію суд обґрунтовує тим, що предмет спору - це матеріальний об'єкт, з приводу якого відбувається спір між позивачем та відповідачем, наприклад речі, грошові кошти, авторське право інш. В даному випадку предметом спору є вимога про стягнення грошових коштів.

Приписами статті 22 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог..

Відповідно до приписів пункту 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України N 18 від 26 грудня 2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 Господарського процесуального кодексу України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Таким чином суд, розглядає позовні вимоги про стягнення з відповідача 5 131 грн. 93 коп., в тому числі 2 327 грн. 50 коп. боргу за Договором № 9 від 04.10.2011, 221 грн. 03 коп. інфляційних збитків, 58 грн. 26 коп. 3% річних, 2 257 грн. 20 коп. боргу за договором № 41 від 15 липня 2013 року, 211 грн. 44 коп. інфляційних нарахувань, 56 грн. 50 коп. 3% річних, а також судовий збір.

Уповноважений представник позивача в судове засідання 12 квітня 2017 року не прибув, але в заяві про зміну ціни позову № 205 від 10.04.2017 вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу без уповноваженого представника позивача.

Представник відповідача в судове засідання 12 квітня 2017 року не прибув, обґрунтованого письмового відзиву на позовну заяву не подав.

Ухвала господарського суду Сумської області № 920/27/17 від 28.02.2017 для належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання була надіслана рекомендованою поштою на адресу відповідача зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців: 42000, АДРЕСА_1, повернута до суду з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання».

Пунктом 11 «Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 року (02.04.2009р.)» передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому, відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цієї норми, зокрема, у разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - зазначеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, оскільки ухвала у справі направлялась відповідачу за його юридичною адресою, про причини нез'явлення суду не повідомлено, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

4 жовтня 2011 року між сторонами було укладено договір № 9, за умовами якого позивач надає відповідачеві в тимчасове оплатне користування строком на 5 років місце для розміщення рекламного засобу - перетяг за адресою: м. Ромни, вул. Маяковського, 1, загальною площею 3,5 м кв., згідно з рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради № 220 від 21.09.2011.

У відповідності до пункту 4.1 договору № 9 від 04.10.2011 в редакції додаткової угоди № 1 від 11.01.2012, плата за тимчасове користування місцем розташування спеціальних конструкцій (рекламного засобу) визначається на підставі рішення шістнадцятої сесії Роменської міської ради шостого скликання від 25.11.2001 згідно затвердженого тарифу, що є додатком № 2 до рішення і складає місячну плату в розмірі 122 грн. 50 коп.

15 липня 2013 року між сторонами було укладено договір № 41, за умовами якого позивач надає відповідачеві в тимчасове оплатне користування строком на 5 років місце для розміщення рекламного засобу - світлова тумба в кількості 3 шт. за адресою: вул. Соборна, 20 (зупинка «Діадема»), вул. Соборна, 21, вул. Соборна, 17 в м. Ромни, загальною площею 2,64 кв. м. кожна, згідно з рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради № 77 від 19.06.2013.

У відповідності до пункту 4.1 договору № 41 від 15.07.2013 плата за тимчасове користування місцем розташування спеціальних конструкцій (рекламного засобу) визначається на підставі рішення шістнадцятої сесії Роменської міської ради шостого скликання від 25.11.2001 згідно затвердженого тарифу, що є додатком № 3 до рішення і складає місячну плату в розмірі 118 грн. 80 коп.

Відповідно до пунктів 4.2. договору № 9 від 04.10.2011 та № 41 від 15.07.2013 відповідач на підставі договору перераховує плату за тимчасове розташування спеціальних конструкцій на розрахунковий рахунок Управління щомісяця, до 20 числа за звітним.

Відповідач зобов'язаний вносити плату за розміщення рекламних засобів (спеціальних конструкцій) у розмірі та в термін згідно умов договору (п. 3.1.10 договору № 9 від 04.10.2011 та № 41 від 15.07.2013).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та не оплатив своєчасно та в повному обсязі плату за тимчасове розташування спеціальних конструкцій за Договором № 9 від 04.10.2011 за період з квітня 2015 року по жовтень 2016 року в сумі 2 327 грн. 50 коп. та за Договором № 41 від 15.07.2013 за період з квітня 2015 року по жовтень 2016 року в сумі 2 257 грн. 20 коп., в зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 4 584 грн. 70 коп.

Згідно статей 526, 629 Цивільного кодексу України, пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання не допускається; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 цього ж Кодексу, визначено, якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Оскільки відповідач не здійснив розрахунку за надані послуги, позивачем неодноразово направлялися претензії з проханнями погасити заборгованість, а саме № 781 від 08.12.2015, № 382 від 09.06.2016, № 368 від 02.06.2016. Проте, відповіді на претензію відповідач не надав, заборгованість не погасив.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Судом встановлено, що факт заборгованості відповідача за договором № 9 від 04.10.2011 та № 41 від 15.07.2013 за період з квітня 2015 року по жовтень 2016 року підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі рахунком № 173 від 17.11.2016 та № 174 від 17.11.2016.

Відповідачем не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 4 584 грн. 70 коп. заборгованості суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачеві нараховані 3 % річних за договором № 9 від 04.10.2011 в сумі 58 грн. 26 коп., а за договором № 41 від 15.07.2013 в сумі 56 грн. 50 коп. інфляційні збитки за договором № 9 від 04.10.2011 в сумі 221 грн. 03 коп., а за договором № 41 від 15.07.2013 в сумі 211 грн. 44 коп..

Передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді сплати 3% річних, від простроченої суми не є неустойкою (пенею), зазначені % є не мірою відповідальності, а платою за безпідставний, не погоджений сторонами строк користування чужими грошовими коштами, а тому ці кошти стягуються незалежно від вини боржника та не залежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Не є неустойкою (штрафом, пенею) й застосуванням до простроченої суми грошового зобов'язання встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, стягувані у зв'язку з таким застосуванням суми, оскільки вони є відшкодуванням збитків, завданих кредитору, внаслідок зменшення його грошових коштів, через зростання загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань стосовно своєчасного та у повному обсязі сплати коштів за договорами, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем підтверджується матеріалами справи, заперечень проти вимог позивача ні контррозрахунку суми 3% річних та інфляційних втрат відповідачем не подано, право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат передбачене діючим законодавством України, суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних за договором № 9 від 04.10.2011 в сумі 58 грн. 26 коп., а за договором № 41 від 15.07.2013 в сумі 56 грн. 50 коп. інфляційні збитки за договором № 9 від 04.10.2011 в сумі 221 грн. 03 коп., а за договором № 41 від 15.07.2013 в сумі 211 грн. 44 коп..

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп. за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (42000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Управління житлово - комунального господарства Роменської міської ради (42000, Сумська область, м. Ромни, вул. Аптекарська, буд. 19, код 03352981) 4 584 грн. 70 коп. заборгованості, 114 грн. 76 коп. 3% річних, 432 грн. 47 коп. інфляції та 1 378 грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 13.04.2017.

Головуючий суддя С.В. Заєць

Судді О.Ю. Резніченко

Л.А. Костенко