ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 березня 2017 року Справа № 20б/5014/2055/2012
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого),
Панової І.Ю.,
Ткаченко Н.Г.
розглянувши касаційну скаргуДПІ у місті Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області
на постанову та ухвалуДонецького апеляційного господарського суду від 01.02.2017 року Господарського суду Луганської області від 15.11.2016 року
у справі Господарського суду№ 20б/5014/2055/2012 Луганської області
за заявоюДержавного підприємства "Лисичанська теплоелектроцентраль"
до Державного підприємства "Лисичанська теплоелектроцентраль"
про визнання банкрутом
ліквідаторВіскунов О.В.
подана ДПІ у місті Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області (далі - скаржником) касаційна скарга №1310/12-09-10 від 20.02.2017 року на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.02.2017 року та ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.11.2016 року у справі №20б/5014/2055/2012 не може бути прийнята Вищим господарським судом України до розгляду, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з таких підстав.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 111 ГПК України, касаційна скарга подається у письмовій формі і повинна містити перелік доданих до скарги документів.

Відповідно до частини 4 статті 111 ГПК України, якою встановлено форму та зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1113 ГПК України, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

З 01.11.2011 року набрав чинності Закон України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року, яким встановлено ставки судового збору за подання касаційної скарги на рішення та ухвали господарського суду.

Підпунктом 7 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції зі змінами, внесеними Законом України №1774-VIII від 06.12.2016 року, чинним з 01.01.2017 року, передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" №1801-VIII від 21.12.2016 року, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2017 року становив 1 600 грн.

Отже, звертаючись у лютому 2017 року із касаційною скаргою на постанову апеляційного суду від 01.02.2017 року, прийняту за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції від 15.11.2016 року про завершення ліквідаційної процедури Державного підприємства "Лисичанська теплоелектроцентраль", податковій інспекції належало сплатити судовий збір, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2017 року - 1 600 грн.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року роз'яснено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, відстрочення (розстрочення) сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду, зокрема, із касаційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги №1310/12-09-10 від 20.02.2017 року, скаржником не додано належних доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову апеляційного суду від 01.02.2017 року та ухвалу суду першої інстанції від 15.11.2016 року у встановлених порядку та розмірі, при цьому, заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, обґрунтоване відсутністю коштів на розрахункових рахунках податкової інспекції на момент звернення у лютому 2017 року до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в підтвердження чого надано належно засвідчену копію виписки по рахунках ДПІ у місті Лисичанську станом на 14.02.2017 року.

Оцінивши доводи скаржника, наведені в обґрунтування наявності підстав для відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову апеляційного суду від 01.02.2017 року та ухвалу суду першої інстанції від 15.11.2016 року у даній справі, колегія суддів касаційного суду не знаходить підстав для задоволення клопотання органу державної фіскальної служби №1313/12-09-10 від 20.02.2017 року про відстрочення сплати судового збору, оскільки в порушення положень статей 33, 34 ГПК України скаржником не надано доказів на підтвердження того, що його матеріальне становище покращиться протягом визначеного статтею 1118 ГПК України строку розгляду касаційної скарги та скаржник буде спроможний сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі до прийняття судом касаційної інстанції рішення за результатами розгляду касаційної скарги по суті.

При цьому, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, тому самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутність у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися безумовною підставою для відстрочення такої сплати.

З огляду на зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України відмовляє ДПІ у місті Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області у задоволенні клопотання №1313/12-09-10 від 20.02.2017 року про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.02.2017 року та ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.11.2016 року у справі №20б/5014/2055/2012.

За таких обставин, касаційна скарга органу державної фіскальної служби не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі пункту 4 частини 1 статті 1113 ГПК України. При цьому, виходячи з положень частини 3 статті 1113 ГПК України, скаржник вправі повторно звернутися до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою після усунення обставин, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись статтею 8 Закону України "Про судовий збір", статтями 86, 111, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ДПІ у місті Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області у задоволенні клопотання №1313/12-09-10 від 20.02.2017 року про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.02.2017 року та ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.11.2016 року у справі №20б/5014/2055/2012.

2. Касаційну скаргу ДПІ у місті Лисичанську Головного управління ДФС у Луганській області №1310/12-09-10 від 20.02.2017 року на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 01.02.2017 року та ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.11.2016 року у справі №20б/5014/2055/2012 повернути скаржнику.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді І.Ю. Панова

Н.Г. Ткаченко