ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2017 р. Справа № 909/268/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Михалюк О.В.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", вих.№17/520 від 10.03.2017 року

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16.02.2017 року, суддя Грица Ю.І.

у справі № 909/268/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія", м. Івано-Франківськ

до відповідача: Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", м. Івано-Франківськ

про стягнення збитків

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність №11 від 03.04.2017р.

від позивача: ОСОБА_3 довіреність №4 від 24.01.2017р.

від позивача: ОСОБА_4 довіреність №8 від 16.03.2017р.

від відповідача: ОСОБА_5 довіреність №20/1162 від 10.05.2016р.

від відповідача: ОСОБА_6 довіреність №03/1163 від 10.05.2016р.

від відповідача: ОСОБА_7 довіреність №20/1864 від 15.08.2016р.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 16.02.2017 року в справі №909/268/16 позов задоволено. Стягнуто з Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" в користь товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія", збитки, у вигляді понаднормативних втрат у розмірі 530360,01 грн. (п'ятсот тридцять тисяч триста шістдесят гривень одна копійка), суму судових витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 13240,00 грн. (тринадцять тисяч двісті сорок гривень нуль копійок) та судовий збір в розмірі 7955,40 грн. (сім тисяч дев'ятсот п'ятдесят п'ять гривень сорок копійок).

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач, подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі, відповідач, просить рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16.02.2017 року в справі №909/268/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. При цьому, апелянт, вказує, що позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового звязку між діяльністю відповідача та завданими збитками, так і самого факту понесення позивачем збитків у заявленому до стягнення розмірі. Окрім того, апелянт, звертає увагу, що судом першої інстанції не взято до уваги аргументи відповідача з приводу неправильних розрахунків реалізації теплової енергії споживачами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначив, що судом першої інстанції вірно встановлено причинно-наслідковий звязок між діями відповідача та завданими збитками позивачу, оскільки згідно підписаного між сторонами договору, саме на відповідача покладено обовязок, щодо утримання мережі в належному стані. Також позивач заперечив твердження апелянта, щодо неправильності розрахунків, вказав, що судом першої інстанції це питання досліджено в повному обсязі.

Представники Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу, наводили доводи, аналогічні викладеним у ній, просили рішення господарського суду першої інстанції скасувати, в позові відмовити.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія", в судовому засіданні, заперечили доводи апеляційної скарги, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з наступних підстав.

10.10.2014 між ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" (теплогенеруюча організація, позивач) та ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" (теплотранпортуюча організація, відповідач) укладено договір №ДГ-0000198 про транспортування теплової енергії (далі договір), відповідно до умов якого, теплотранпортуюча організація зобов'язалася транспортувати теплову енергію, що виробляється теплогенеруючою організацією розподільчими тепловими мережами, мережами гарячого водопостачання та через центральні теплові пункти, що перебувають на балансі теплотранспортуючої організації, а теплотранспортуюча організація зобов'язалась оплатити вартість транспортування в порядку і на умовах визначених цим договором.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами у справі виникли зобов'язальні відносини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, укладаючи даний договір, сторони погодили всі істотні умови правочину.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Розділом 4 договору сторони погодили обов'язки, які зобов'язалося виконувати ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго".

У пунктах 4.1, 4.1.1., 4.1.2., 4.1.3. договору зазначено, що теплотранспортуюча організація зобов'язалася утримувати власні мережі в належному стані, належним чином транспортувати теплову енергію теплогенеруючої організації від точки балансової належності магістральних теплових мереж теплогенеруючої організації до точки балансової належності мереж балансоутримувачів або теплогенеруючої організації. Теплова енергія, яка транспортується, відповідно до умов цього договору, використовується для надання послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам. Вживати всіх необхідних заходів, з метою недопущення поривів та інших пошкоджень власних мереж і втрат теплоносія теплогенеруючої організації під час транспортування, відповідно до умов цього договору.

Відповідно до 5.3 договору відшкодування вартості понаднормативних втрат теплової енергії в мережах теплотранспортуючої організації здійснюється, відповідно до порядку, встановленого додатком №4 до цього договору, який є його невід'ємною частиною.

У додатку №4 до договору сторони визначили, що понаднормативні втрати теплової енергії, який не відшкодовуються тарифом на теплову енергію теплогенеруючої організації, та визначаються як різниця між фактичними та нормативними втратами теплової енергії.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно з ч.ч.1,7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що у січні 2016 року в мережах ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" виникли понаднормативні втрати. З врахуванням умов вищезазначеного договору додатку №4, до даного договору, позивачем визначено розмір суми таких втрат, зокрема, 530360,01 грн.

ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" було надіслано на адресу відповідача відповідні розрахунки понаднормативних втрат та нормативних втрат теплової енергії.

Позивачем було надіслано відповідачу вимогу про сплату суми понадноромативних втрат теплової енергії в розмірі. 530360,01 грн. З матеріалів справи випливає, що дана вимога відповідачем отримана 01.03.2016.

Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Проте, відповідачем вказану вимогу не задоволено та кошти не сплачено.

Таким чином, ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго" порушено умови договірних зобов'язань та не сплачено на користь ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" суму понадноромативних втрат теплової енергії в розмірі 530360,01 грн.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції було призначено будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено проведення Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення будівельно-технічної експертизи поставлено наступне питання:

чи відповідає фактичний технічний стан теплових мереж, які знаходяться на балансі ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", через які транспортується теплова енергія ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія", відповідно до умов договору, наведеним нормам чинного законодавства та Державним будівельним нормам України?

Згідно висновку №3152 судової будівельно-технічної експертизи від 29.11.2016 фактичний технічний стан теплових мереж на дату експертного дослідження, які знаходяться на балансі ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", через які транспортується теплова енергія ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія", не відповідає вимогам відповідних Державних будівельних норм.

Згідно ч. 5 ст. 72 ГПК України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Приписами ст. 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Положеннями ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Приписами ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає в поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Твердження апелянтів про те, що проведений позивачем розрахунок, як у власних мережах так і у мережах ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", не в повній мірі відображає фактичну реалізацію теплової енергії споживачами у розрахунковому місяці, а ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" не враховані роз'яснення Мінрегіонбуду щодо здійснення розрахунку вартості послуг, в зв'язку з чим значно занижено кількість теплової енергії реалізованої споживачам, не заслуговують на увагу, оскільки розрахунки понаднормативних втрат були здійснені позивачем у відповідності до приписів додатку №4 до договору, Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, які затверджені наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 №71 та Методичних вказівок по визначенню теплових втрат у водяних мережах.

Пунктом 6.3.72 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України №71 від 14.02.2007 передбачено, що в процесі експлуатації теплових мереж необхідно підтримувати у справному стані все устаткування, будівельні та інші конструкції, здійснюючи їх своєчасний огляд і профілактичний ремонт та запобігати втратам тепла, шляхом своєчасного відімкнення ділянок мережі, які на даний час не працюють.

Отже, враховуючи, що в зв'язку з недотриманням відповідачем вимог чинного законодавства та умов договору, в частині утримання своєчасного ремонту, правильної експлуатації теплових мереж, обладнання та устаткування, які знаходяться на балансі ДМП "Івано-Франківськтеплокомуненерго", через які транспортується теплова енергія, ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія", апелянтом завдано збитки позивачу у вигляді понаднормативних втрат .

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд, вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте, з урахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду господарського суду Івано-Франківської області від 16.02.2017 року в справі №909/268/16 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Державного міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго" залишити без задоволення.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 10.04.2017 р.

Головуючий -суддя Малех І. Б.

Суддя Михалюк О.В.

Суддя Плотніцький Б.Д.