КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2017 р. Справа№ 50/25-б

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Доманської М.Л.

при секретарі судового засідання: Сотніковій І.О.

за участю представників сторін:

від Міністерства оборони України: Калюжний А.П.- довіреність № 220/429/д від 24.12.2016.

від Військової прокуратури: Лесько Г.Є. - посвідчення № 034692 від 05.08.2015.

від ТОВ „СПЕЦМЕХБУД 21": Парицька Н.О. - довіреність б/н від 06.12.2016.

від ГУЮ у м. Києві: Михайлов А.І. - довіреність б/н від 09.12.2016.

ліквідатор арбітражний керуючий Пилипенко В.В. - свідоцтво № 1023 від 10.06.2013.

розглянувши апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову господарського суду міста Києва від 10.01.2017 року

у справі № 50/25-б (суддя Пасько М.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об'єднання „ЛІМ - Україна"

до Державної установи „70 Управління начальника робіт" Міністерства оборони України

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Києва від 10.01.2017 року у справі № 50/25-б припинено процедуру санації боржника; визнано Державну установу „70 Управління начальника робіт" Міністерства оборони України банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Пилипенка В.В., вирішено інші процедурні питання.

Не погоджуючись із зазначеною постановою місцевого господарського суду, Міністерство оборони України звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду міста Києва від 10.01.2017 року у справі № 50/25-б, а провадження у справі закрити, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції всіх обставини справи в їх сукупності, а також порушення норм матеріального і процесуального права, що призвели до прийняття неправильного рішення.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що боржник не є суб'єктом підприємницької діяльності, а є юридичною особою зі спеціальним статусом, у зв'язку з чим провадження у справі про банкрутство підлягає припиненню („закриттю").

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу Міністерства оборони України у справі № 50/25-б передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Сотнікова С.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.01.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 28.02.2017 року.

У наданих через відділ документального забезпечення суду відзивах на апеляційну скаргу ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Пилипенко В.В. з урахуванням письмових пояснень та додаткових документів, та представник ТОВ „СПЕЦМЕХБУД 21" просять залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні 28.02.2017 року оголошено перерву у справі до 28.03.2017 року на підставі ст. 77 ГПК України.

06.03.2017 року через відділ документального забезпечення суду від представника Міністерства оборони України надійшло клопотання про долучення платіжного доручення про сплату судового збору за подання відповідної апеляційної скарги.

У зв'язку з перебуванням судді Сотнікова С.В. у відпустці протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.03.2017 року для розгляду справи № 50/25-б сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Доманська М.Л.

Ухвалою суду від 28.03.2017 року вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу Міноборони прийнято до провадження.

Представники Міністерства оборони України, ГУЮ у м. Києві та прокурор в судовому засіданні 28.03.2017 року вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, скасувати постанову господарського суду міста Києва від 10.01.2017 року у справі № 50/25-б, а провадження у справі припинити.

Ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Пилипенко В.В. та представники ТОВ „СПЕЦМЕХБУД 21" в судовому засіданні проти вимог скаржника, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а постанову господарського суду міста Києва від 10.01.2017 року - без змін.

Представники інших учасників провадження у справі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направляли.

28.03.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Київського апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення присутніх представників учасників провадження у справі, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги Міністерства оборони України слід відмовити, а постанову господарського суду міста Києва від 10.01.2017 року - залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 22.12.2011 року, який вступив в дію з 19.01.2013 року, встановлено, що положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Тобто, розгляд справи про банкрутство за новою редакцією Закону здійснюється згідно з постановою про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. При цьому правові підстави прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури визначаються відповідно до раніше чинної редакції Закону, а правові наслідки введення ліквідаційної процедури - за його новою редакцією.

Отже, в даному випадку застосуванню підлягають положення Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі № 50/25-б порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2010 року за заявою ТОВ "Виробниче об'єднання "ЛІМ-Україна".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2011 року затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 22 176 304,29 грн., до якого ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2013 року внесено зміни, зокрема включено кредиторів: Центральне територіальне управління капітального будівництва на суму 1 756 174,30 грн., та ТОВ "Спецмехбуд 21" на суму 17 784 735,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.11.2011 року залучено до участі у справі заінтересованою особою стосовно боржника Міністерство оборони України, оскільки останнє є органом управління боржника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2012 року задоволено клопотання комітету кредиторів боржника, відкрито процедуру санації боржника строком на 12 місяців, призначено керуючим санацією арбітражного керуючого Микитьона В.В.

Вказаною ухвалою суду зобов'язано керуючого санацією скласти план санації боржника відповідно до вимог ст. 18 Закону про банкрутство та надати суду на затвердження схвалений комітетом кредиторів разом з відповідним протоколом засідання комітету кредиторів.

На виконання вимог ухвали керуючим санацією Микитьоном В.В. 20.03.2013 року на адреси усіх кредиторів направлено проект розробленого плану санації.

Електронним Листом 05.04.2013 року Міністерство оборони України повідомило про необхідність доопрацювання плану.

Керуючим санацією доопрацьовано план санації та направлено 27.05.2013 року до Міністерства оборони України, проте будь-якої відповіді від Міністерства оборони України не надійшло.

Ухвалою суду від 24.12.2013 року зобов'язано керуючого санацією Микитьона В.В. та Міністерство оборони України спільно скласти план санації боржника відповідно до вимог ст. 18 Закону про банкрутство та подати його зборам кредиторів для схвалення у строк до 24.03.2014 року.

За результатами зборів комітету кредиторів (протокол №5 від 03.02.2014 року) та на виконання їх рішення у зв'язку з відсутністю відповіді Міністерства оборони України керуючим санації направлено звернення на ім'я Міністра оборони України з проханням надати доручення стосовно створення робочої групи (комісії) щодо надання пропозицій з розроблення та погодження плану санації.

В подальшому, ухвалами Господарського суду міста Києва від 03.04.2014 року та від 03.07.2014 року зобов'язано керуючого санацією Микитьона В.В. та Міністерство оборони України спільно скласти план санації боржника відповідно до вимог ст. 18 Закону про банкрутство та подати його зборам кредиторів для схвалення і направити його до суду.

Як встановлено судом, керуючим санацією Микитьоном В.В. було розроблено 2 плани санації, але жоден з них не був погоджений Міноборони.

У зв'язку з невиконанням Міністерством оборони України вимог ухвал суду, 30.09.2014 року Господарським судом міста Києва винесено окрему ухвалу у справі №50/25-б, якою, зокрема, на Міністерство оброни України покладено обов'язок терміново вжити заходів щодо складення та погодження плану санації боржника - ДУ „70 Управління начальника робіт" Міністерства оборони України відповідно до вимог ст. 18 Закону про банкрутство та подання його зборам кредиторів для схвалення і направлення його до суду.

29.10.2014 року Міністерством оборони України до матеріалів справи залучено ксерокопію Плану санації без будь-яких підписів та погоджень.

В той же час, до комітету кредиторів будь-якій План санації Міністерством оборони України не надавався.

Згодом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2014 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.12.2014 року та постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2015 року, припинено повноваження керуючого санацією боржника арбітражного керуючого Микитьона В.В. та призначено на відповідну посаду арбітражного керуючого Пилипенка В.В.

Пунктом 5 зазначеної ухвали зобов'язано керуючого санацією боржника Пилипенка В.В. та Міністерство оборони України спільно скласти план санації боржника відповідно до вимог ст. 18 Закону про банкрутство та подати його зборам кредиторів для схвалення.

Листом від 03.02.2015 року №02-08/22 керуючим санацією Пилипенком В.В. повідомлено Міністерство оборони України про отримання електронною поштою Листа №1699 від 10.12.2014 року за підписом представника МОУ за дорученням від 05.02.2014 року №220/15 5/д, у додатках до якого міститься не підписаний план санації ДУ „70 Управління начальника робіт" Міністерства оборони України.

У відповідності до зазначеного, керуючий санацією просив повідомити, чи погоджений вказаний план Міністерством оборони України у розумінні Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та офіційно надати завірену належним чином копію плану санації.

Втім, зазначений Лист залишено Міністерством оброни України без відповіді та задоволення.

З метою спільного розроблення плану санації та виконання вимог ухвал Господарського суду міста Києва у справі №50/25-6 на Комітеті кредиторів ДУ „70 Управління начальника робіт" 25.12.2014 року (Протокол №13) вирішено утворити комісію по розробці та погодженню плану санації у складі представника кредитора ТОВ «Спецмехбуд-21», ініціюючого кредитора ТОВ «ВО «ЛІМ-Україна», представника Міністерства оборони України, Центрального територіального управління капітального будівництва, керуючого санацією, яка діє на постійній основі та збирається щотижнево кожного четверга.

Згідно вказаного рішення засідання Комітету кредиторів боржника керуючим санацією було видано наказ від 19.01.2015 року № 2 про утворення контрольної комісії по розробці та погодженню плану санації ДУ „70 Управління начальника робіт", до якої згідно поданих заявок увійшов один представник, а саме: ТОВ «Спецмехбуд-21».

На засідання комісії по розробці та погодженню плану санації ДУ „70 Управління начальника робіт" не з'явились представники Міністерства оборони України та Центрального територіального управління капітального будівництва, ТОВ «ВО «ЛІМ-Україна» про що було складено відповідні акти.

У зв'язку із зазначеним, керуючим санацією Пилипенком В.В. надіслано лист на адресу Міністерства оборони України з проханням надати конкретні пропозиції щодо спільного розроблення плану санації, офіційно надати копію плану санації, завірену належним чином та погоджену Міністерством оборони України у розумінні Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», надати вищезазначену копію плану санації комітету кредиторів Державної установи „70 Управління начальника робіт" Міністерства оборони України для схвалення.

Зазначена вимога залишилась без реагування з боку Міністерства оборони України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2015 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2015 року, зобов'язано керуючого санацією Пилипенка В.В. та Міністерство оборони України спільно скласти план санації боржника відповідно до вимог ст. 18 Закону про банкрутство та подати його зборам кредиторів для схвалення та направити його до суду на затвердження.

При цьому, апеляційною інстанцією наголошено, що ст. 18 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не встановлює покладання обов'язку щодо складання цього плану виключно на керуючого санацією та не містить заборони щодо залучення до складання цього плану учасників справи про банкрутство, в тому числі і Міністерство оборони України.

В подальшому, Державною установою „70 Управління начальника робіт" втретє розроблено план санації.

Листом №02-08/163 від 20.08.2015 року план санації направлено до Міністерства оборони України для погодження.

На засіданні комітету кредиторів боржника від 09.09.2015 року, що оформлено Протоколом № 17, прийнято рішення затвердити наданий на обговорення план санації та направити його на затвердження до суду

Листом від 11.09.2015 року №225/2/2956 Міністерство оборони України зазначило про необхідність доопрацювання плану санації.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, боржником запропоновано на погодження Міністерству оборони України три плани санації, які не були погоджені Міністерством Оборони України. Також обставини справи свідчать про незацікавленість Міністерства долучитись до складання плану шляхом надання конкретних пропозицій задля забезпечення прийнятності цього плану для всіх учасників цієї справи.

На засіданні комітету кредиторів, яке відбулося 05.10.2015 року (протокол №18) прийнято рішення затвердити наданий на обговорення доопрацьований план санації та направити його на затвердження до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 року план санації було затверджено, проте зазначено про можливість його доопрацювання.

Натомість, постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2016 року ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.11.2015 року у справі №50/25-6 скасовано з причин не затвердження плану санації Міністерством оборони України.

Разом з тим, Київським апеляційним господарським судом у Постанові від 14.06.2016 року встановлено, що починаючи з 26.11.2013 року суд неодноразово зобов'язував Міністерство оборони України, як орган управління майном, вчинити певні дії, вжити заходів щодо відновлення платоспроможності боржника, здійснення розрахунків із визнаними в установленому порядку кредиторами, здійснити погашення боргу, що утворився в результаті невиконання зобов'язань ДУ „70 Управління начальника робіт" Міністерства оборони України, зобов'язував розглянути та схвалити план санації або ж надати мотивовану відмову від його схвалення.

Вимоги зазначених ухвал органом, уповноваженим управляти державним майном, виконано не було, Міністерство проігнорувало вимоги суду та листи арбітражного керуючого, не погодило план санації та зволікає з його затвердженням, що призводить до порушення прав та законних інтересів кредиторів та інших учасників провадження у справі про банкрутство ДУ „70 Управління начальника робіт" МОУ.

Матеріали містять лист Департаменту економічної діяльності Міноборони, направленим на адресу суду у відповідь на окрему ухвалу від 30.09.2014 року, яким повідомлено про відкриття службового розслідування, про результати якого Господарський суд міста Києва буде повідомлено додатково.

Разом з тим, зазначеного повідомлення до суду так і не надійшло, доказів вчинення відповідних дій матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 12 ст. 28 Закону про банкрутство передбачено, що процедура санації боржника припиняється достроково в разі невиконання умов плану санації та/або в разі невиконання поточних зобов'язань боржника, у зв'язку з чим господарський суд визнає боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

З огляду на наведені обставини, у зв'язку з неможливістю виконання плану санації у відповідності до вимог Закону про банкрутство з вини Міністерства оборони України, на засіданні комітету кредиторів 12.02.2016 року (протокол №20) прийнято рішення звернутись до Господарського суду міста Києва із клопотанням про дострокове припинення процедури санації та введення ліквідаційної процедури, призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Пилипенка В.В. та зобов'язати керуючого санацією винести ці питання додатково на обговорення на зборах кредиторів ДУ „70 Управління начальника робіт" МОУ.

На зборах кредиторів ДУ „70 Управління начальника робіт" МОУ, що відбулися 27.04.2016 року (протокол №21) одноголосно було прийнято рішення звернутись до Господарського суду міста Києва із заявою про дострокове припинення процедури санації та введення ліквідаційної процедури та клопотати перед судом про призначення арбітражного керуючого Пилипенка В.В. ліквідатором ДУ „70 Управління начальника робіт" МОУ.

На засіданні комітету кредиторів від 04.08.2016 року (Протокол №23) та 27.10.2016 року (Протокол №24) та 29.11.2016 року (протокол № 25) вирішено повторно звернутись до суду із вищезазначеним клопотанням.

23.05.2016 року, 09.08.2016 року, 31.10.2016 року та 02.12.2016 року арбітражним керуючим подано до Господарського суду міста Києва клопотання про дострокове припинення процедури санації та введення ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 Закону про банкрутство, за наслідками розгляду звіту керуючого санацією комітет кредиторів приймає рішення про звернення до господарського суду з клопотанням щодо: припинення процедури санації у зв'язку з виконанням плану санації і відновленням платоспроможності боржника; припинення процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; припинення або продовження процедури санації та укладення мирової угоди.

Як встановлено судом, строк, наданий судом на підготовку плану санації неодноразово продовжувався ухвалами Господарського суду міста Києва від 05.02.2013 року, 09.04.2013 року, 04.06.2013 року, 01.08.2013 року, 24.12.2013 року, 03.04.2014 року, 03.07.2014, 30.09.2014 року, 30.10.2014 року, 04.06.2015 року, тобто триває біль ніж чотири роки.

В той же час, надані на погодження плани санації боржника Міністерством оборони України щоразу відхиляються та повертаються на доопрацювання, боржник в свою чергу, припинив господарську діяльність та його майна недостатньо для задоволення вимог кредиторів.

Враховуючи вищевказані обставини та беручи до уваги, що комітетом кредиторів неодноразово приймались рішення визнати боржника банкрутом, відкрити ліквідаційну процедуру та призначити ліквідатором боржника арбітражного керуючого Пилипенка В.В., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання боржника банкрутом та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури.

Щодо призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Пилипенка В.В. необхідно зазначити наступне.

Так, призначаючи ухвалою суду від 30.10.2014 року керуючим санацією ДУ „70 Управління начальника робіт" Міністерства оборони України арбітражного керуючого ІІилипенка В.В., судом встановлено наявність у нього відповідних освіти, досвіду та всіх організаційних та технічних можливостей для виконання обов'язків арбітражного керуючого у даній справі.

Статтею 31 Закону про банкрутство (в редакції до 19.01.2013 року) встановлено, що якщо інше не передбачено цим Законом, арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) може бути призначено фізичну особу - суб'єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну або економічну освіту, володіє спеціальними знаннями та не є зацікавленою особою щодо боржника і кредиторів.

Згідно з цим Законом одна і та ж особа може виконувати функції арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство відповідно до вимог цього Закону

Положення пункту 8 ст. 16 Закону відносить прийняття рішення про звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, припинення повноважень арбітражного керуючою (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та про призначення нового арбітражною керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) саме до компетенції комітету кредиторів

Згідно п. 2 ст. 17 зазначеного Закону, саме комітет кредиторів приймає рішення про погодження кандидатури керуючого санацією, вибір інвестора (інвесторів).

Більш того, п. 8 ст. ст. 17 Закону про банкрутство встановлює, що керуючий санацією може бути звільнений господарським судом від виконання повноважень керуючою санацією за його заявою, або на підставі рішення комітету кредиторів у разі невиконання чи неналежного виконання ним своїх обов'язків. При цьому комітет кредиторів повинен запропонувати кандидатуру іншого керуючого санацією, про що виноситься ухвала господарського суду.

Разом з тим, як встановлено судом, матеріали справи не містять доказів звернення комітету кредиторів із заявою про звільнення керуючого санацією.

Більш того, рішеннями, оформленими протоколами №20 від 12.02.2016 року, № 23 від 04.08.2016 року, № 24 від 27.10.2016 року та № 25 від 29.11.2016 року комітет кредиторів погодив кандидатуру Пилипенка В.В. у якості ліквідатора у випадку переходу до ліквідаційної процедури. Аналогічне рішення прийнято на зборах кредиторів, оформлених протоколом № 21 від 27.04.2016 року.

Колегія суддів також звертає увагу, що Законом про банкрутство (у редакції чинній до 19.01.2013 року), не передбачено обов'язковості погодження кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень ліквідатора банкрута органом, уповноваженим управляти державним майном.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що під час розгляду питання щодо призначення ліквідатора боржника в судовому засіданні суду першої інстанції приймав участь представник Міністерства оборони України, який заперечував щодо запропонованої комітетом кредиторів кандидатури ліквідатора, однак, при цьому не надав належного обґрунтування причин своєї незгоди.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2017 року відхилено клопотання Військового прокурора Центрального регіону України про усунення арбітражного керуючого Пилипенка В.В. від обов'язків керуючого санацією боржника, яка в апеляційному порядку не оскаржувалась та є чинною.

Також, при розгляді даного питання суд апеляційної інстанції бере до уваги, що Головним територіальним управлінням юстиції у Київській області за скаргою т.в.о. генерального директора Концерну «Військессетмепеджмент» ОСОБА_1 щодо банкрутства Державної установи „70 Управління начальника робіт" проводилась перевірка. Згідно Акту позапланової невинної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 28.10.2015 року №86/15 будь-яких порушень у його діяльності не виявлено.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ліквідатором надано суду додаткові документи, з яких вбачається, що Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві за скаргою Військової прокуратури Центрального регіону з 06.03.2017 року по 09.03.2017 року проводилась позапланова невиїзна перевірка діяльності арбітражного керуючого Пилипенка В.В., предметом якої було додержання арбітражним керуючим вимог Закону про банкрутство під час виконання своїх повноважень у справі № 50/25-б. За результатами перевірки складено Акт № 32/05-44, згідно якого будь-яких порушень у діяльності арбітражного керуючого Пилипенка В.В. не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з призначенням арбітражного керуючого Пилипенка В.В. ліквідатором банкрута у даній справі.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, Міністерство оборони України посилається на порушення господарським судом ст. 209 ГК України та Закону України «Про господарську діяльність у Збройних Силах України» з огляду на те, що боржник не є суб'єктом підприємництва.

Проте, вказані твердження апелянта є безпідставним, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 209 ЦК України, суб'єктом банкрутства (далі - банкрутом) може бути лише суб'єкт підприємницької діяльності.

Не можуть бути визнані банкрутом казенні підприємства.

Щодо банкрутства державних комерційних підприємств законом передбачаються додаткові вимоги та гарантії права власності Українського народу.

Стаття 214 ГК України встановлює, що процедури щодо неплатоспроможних боржників, передбачені цим Кодексом, не застосовуються до казенних підприємств. До державних підприємств, які відповідно до закону не підлягають приватизації, вказані процедури застосовуються в частині санації чи ліквідації лише після виключення їх у встановленому порядку з перелік) об'єктів, що не підлягають приватизації.

В силу ч. 1 ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Таким чином, на підставі аналізу вищенаведених норм законодавства, суб'єктами банкрутства є лише ті суб'єкти господарювання, які здійснюють підприємницьку діяльність. (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 01.12.2009 року у справі № Б-21/35, від 27.01.2010 року у справі № Б-24/13 та від 21.12.2010 року у справі № 24/204-10).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, боржник діє на підставі Положення про 70 Управління начальника робіт, яке затверджено наказом Начальника Центрального спеціалізованого будівельного управління 19.10.2004 року № 235, та є його установчим документом.

У пункті 4 зазначеного Положення встановлено, що 70 Управління начальника робіт є суб'єктом господарської діяльності, що діє на основі цього положення та принципах підприємництва, зазначених у статті 44 Господарського кодексу України, з метою досягнення економічних і соціальних результатів та отримання прибутку.

Разом з тим, боржника також не віднесено до переліку державних підприємств, які відповідно до закону не підлягають приватизації.

Отже, ДУ „70 Управління начальника робіт" Міністерства оборони України є суб'єктом підприємницької діяльності та суб'єктом банкрутства у розумінні ст. 209 ГК України, що в свою чергу спростовує твердження скаржника про наявність підстав для припинення провадження у справі.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що питання припинення провадження у даній справі про банкрутство з підстав того, що боржник не є суб'єктом господарювання, досліджувалось судом апеляційної інстанції під час прийняття постанови від 14.06.2016 року, за наслідком розгляду якого судом відхилені зазначені доводи апелянта у зв'язку з їх необґрунтованості.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що постанову господарського суду міста Києва від 10.01.2017 року прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та правильності висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення та скасування оскаржуваної постанови не вбачається.

Судова колегія також звертає увагу скаржника, що у разі наявності плану санації, погодженого Міністерством, та то до початку продажу майна банкрута господарський суд може прийняти рішення про введення процедури санації після визнання боржника банкрутом у відповідності до ч. 2 ст. 37 Закону про банкрутство (в редакції з 19.01.2013 року)

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101-103, 105 ГПК України та Законом України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову господарського суду міста Києва від 10.01.2017 року у справі № 50/25-б залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду міста Києва від 10.01.2017 року у справі № 50/25-б залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4. Справу № 50/25-б повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

М.Л. Доманська