ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.03.2017 Справа №905/161/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.

при секретарі судового засідання Хадієвій М.Ф.,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, , в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Львів, ,

до відповідача, Державного підприємства «Артемсіль», м.Бахмут, м.Соледар Донецької області, ,

про стягнення 64590,00 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1 за довіреністю,-

Згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 07.02.2017р. по 13.03.2017р. та 13.03.2017р. з 13:00 год. по 14:00 год.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Львів, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №ДН-3-9/182 від 22.12.2016р. до Державного підприємства «Артемсіль», м.Бахмут, м.Соледар Донецької області, про стягнення штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу у розмірі 64590,00 грн.

З дотриманням приписів ст.2 1 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/161/17 визначено суддю Кротінову О.В.

Ухвалою суду від 16.01.2017р. порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 07.02.2017р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до комерційного акту СА №000100/52/2 від 10.10.2016р. в ході контрольної перевірки маси вантажу на транзитній станції Здолбунів Львівської залізниці у вагоні №65305088 виявлена різниця у дійсній вазі та зазначеній відповідачем у залізничній накладній №51370500 від 30.09.2016р., а отже неправильно вказано останнім дані вантажу, внаслідок чого виникли підстави для нарахування штрафу.

На підтвердження викладених обставин позивач надав залізничні накладні №51370500 від 30.09.2016р., №38943676 від 14.10.2016р., у копіях: акт загальної форми №1373 від 10.10.2016р., комерційний акт СА №000100/52/2 від 10.10.2016р., витяг з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагоні за 10.10.2016р., лист Державного підприємства «Артемсіль» №31/192 від 11.10.2016р., правоустановчі документи головного підприємства та регіональної філії позивача, довіреність на представника позивача.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.1, 2, 32, 54-57 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.11, 16, 526, 530, 610, 611, 614, 908, 920 Цивільного кодексу України, ст.ст.173-175, 179-180, 306-312 Господарського кодексу України, ст.ст.6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, Правилами складання актів, п.1.1, п.1.3, п.2.1, п.2.3 Правил оформлення перевізних документів та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення.

07.02.2017р. відповідачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано відзив №27/03 3 від 07.02.2017р. на позовну заяву, за змістом якого вважає вимоги залізниці необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству; зазначено, що на проміжній станції Здолбунів Львівської залізниці частина вантажу з вагону №65305088 була перевантажена позивачем в інший вагон №63337430 і по накладній №38943676 він був відправлений на станцію призначення Глинна-Наварія Львівської залізниці; вказано, що у вагоні №65305088 при його прийманні станцією призначення вага брутто і нетто повинна бути на 2740 кг. менше, ніж це зазначено у розділі «В» і «Д» комерційного акту, тому станція призначення внесла недостовірні дані в комерційний акт; звернуто увагу суду, що в порушення п.12 Правил складання актів в комерційному акті не зроблено відповідної відмітки, яка б засвідчувала стан вантажу, окрім того в накладній №51370500 не вказано причин складання акту; зауважено на невідповідності даних, зазначених в акті загальної форми та комерційному акті: в акті загальної форми внесено брутто - 98100 кг, що більше документа та вантажопідйомності вагону на 5540 кг., а в комерційному акті брутто 93300 кг., надлишок 2740 кг. З огляду на викладене, вважає комерційний акт СА №000100/52/2 від 10.10.2016р. неналежним доказом та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

До відзиву додано у копіях: технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), наказ Державного підприємства «Артемсіль» №30к від 24.01.2017р. «Про покладання обовязків», звіт про зважування за 30.09.2016р., витяг з сайту «Єдиний державний реєстр судових рішень» постанови Вищого господарського суду України від 13.11.2013р. по справі №902/397/13.

07.02.2017р. позивачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано лист б/н б/д, у якому повідомлено про відсутність на розгляді у іншого судді даних позовних вимог, а також відсутність відносно відповідача провадження по справі про банкрутство.

До листа додано у копіях: технічний паспорт засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), витяг з сайту Міністерства юстиції України «Безкоштовний запит. Загальна інформація про юридичну особу» щодо відповідача.

21.02.2017р. на адресу господарського суду Донецької області від представника Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Львів, ОСОБА_2 надійшло клопотання №16/ДНЮ 3 від 16.02.2017р. про забезпечення проведення судових засідань у справі №905/161/17 у режимі відеоконференції та визначення суду, відповідального за проведення відеоконференції під час судових засідань Господарський суд Рівненської області (33013, м.Рівне, вул.Набережна, 26А).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.02.2017р. відмовлено в задоволенні клопотання позивача №16/ДНЮ 3 від 16.02.2017р. про забезпечення проведення судових засідань у справі №905/161/17 у режимі відеоконференції та визначення суду, відповідального за проведення відеоконференції під час судових засідань Господарський суд Рівненської області.

03.03.2017р. позивачем представлено клопотання №21/ДНЮ-3 від 28.02.2017р., до якого додано у копіях: витяг з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагоні за 14.10.2016р., акт загальної форми №451 від 14.10.2016р., керівництво з експлуатації ПУЛЬСАР 2.798.000РЭ «ОСОБА_1 вагові тензометричні для зважування рухомих обєктів ПУЛЬСАР ВТВ-25ДР».

03.03.2017р. позивачем надано заперечення №20/ДНЮ-3 від 28.02.2017р. на відзив, у якому вказано, що комерційний акт СА №000100/52/2 від 10.10.2016р. містить повну інформацію про обставини, за яких виявлено порушення (розділи Б, В, Д), на ньому проставлено штемпель станції, детально описані відомості про вагон, його вантажопідйомність, технічний стан, спосіб завантаження вантажу (розділ А), а відтак, наведений акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Правил складання актів та є належним доказом на підтвердження факту невірного зазначення відповідачем в залізничній накладній маси вантажу; зазначено, що вантажі, що прибули в справному вагоні з непошкодженими пломбами відправника, видаються залізницею одержувачу без перевірки їх маси, стану та кількості місць, така перевірка може здійснюватися лише за домовленістю між залізницею та одержувачем відповідно до умов договору; зауважено, що на станції призначення Глинна-Наварія Львівської залізниці у комерційному акті зроблено відмітку "Вантаж видано згідно комерційного акту" засвідчено штемпелем станції, підписано працівниками станції та одержувачем, оскільки зважування вантажу на станції призначення не проводилось, тому що спірний вагон №65305088 було завантажено вантажовідправником; звернуто увагу суду, що результати зважування спірного вагону записано у книгу обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагоні форми ГУ-78 та надано до позовної заяви, крім того 14.10.2016р. здійснювалось повторне зважування вивантаженого вагону №65305088 та вагону №63337430, де невідповідність вантажу підтверджено; пояснено, що з огляду на значні розбіжності в гранично допустимих похибках зважування на динамічних тензометричних вагах і визначених Правилами, ці зважування на таких вагах використовуються залізницями в першу чергу для забезпечення безпеки руху; зазначено, що у випадках виявлення невідповідності загальної ваги, зафіксованої під час зважування вагона, вазі, вказаній у накладній, з метою запобігання виникненню аварії, вагони у яких виявлено таку невідповідність ваги, підлягають відчепленню зі складу поїзда та переважуванню на вагах для статичного зважування з гранично допустимою похибкою 0,1%; посилається на ч.1 ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт", ст.122, ст.129 Статуту залізниць України, вважає наявними правові підстави для покладання на відповідача відповідальності у вигляді оспорюваного штрафу.

13.03.2017р. від представника відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області отримано клопотання №27/03-3 від 13.03.2017р. про зменшення підлягаючого стягненню штрафу з додатками.

13.03.2017р. від представника відповідача через канцелярію господарського суду Донецької області отримано доповнення до відзиву на позовну заяву №27/03-3 від 13.03.2017р., у яких зазначено, що комерційний акт підписаний не всіма особами, які брали участь в перевірці вагона, чим порушено п.10 Правил складання актів; говорить про незрозумілість інформації, яка міститься у його розділі «Є», скільки видано вантажоодержувачу вантажу - 69000 кг. чи 71740 кг.; вказано, що залізницею не зважено та не перевірено вантаж на станції призначення, окрім того, позивачем не представлена схоронна розпискаь та у комерційному акті не зазначено про надлишок вантажу відповідно до п.28 Правил видачі вантажів; зауважено, що надлишок вантажу по досильній накладній №38943676 не видавався, в графі 34 накладної вказана провізна плата від станції Сіль Донецької залізниці до станції призначення Глинна-Наварія Львівської залізниці, в той час як фактична відстань перевезень до станції Здолбунів Львівської залізниці, при цьому плата складає 11181,00 грн. і відповідно штраф 55905,00 грн.

13.03.2017р. відповідачем надано клопотання №27/03-3 від 13.03.2017р., до якого додано копії листів №29/03-09 від 10.02.2017р. та №63 від 09.03.2017р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.03.2017р. продовжено строк розгляду спору по справі №905/161/17 на 15 днів по 28.03.2017р. в порядку ст.69 Господарського процесуального кодексу України, за наявності відповідного клопотання позивача; витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислове підприємство "Львівське" письмові пояснення стосовно фактичного обсягу вантажу - солі технічної, що отримана від Державного підприємства "Артемсіль", м.Бахмут Донецької області, надісланого згідно залізничної накладної №51370500 від 30.09.2016р. та виданого згідно комерційного акту СА №000100/52/2 від 10.10.2016р. і досильної накладної №38943676 від 14.10.2016р.

20.03.2017р. від позивача через канцелярію господарського суду Донецької області отримано клопотання №27/ДНЮ 3 від 17.03.2017р., до якого додано заперечення №26/ДНЮ 3 від 17.03.2017р. щодо клопотання про зменшення штрафу, а також у копіях: акт оцінки технічного стану ваги вагонної механічної РС 150ВЦ зав. №4923, інв. №046007, встановленої на ст.Здолбунів (ВП «ДН 3»), витяг з технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ).

28.03.2017р. відповідачем через канцелярію господарського суду Донецької області подано доповнення №27/03 3 від 28.03.2017р. до відзиву на позовну заяву, у якому вказано, що комерційний акт №000100/52 від 10.10.2016р. не містить даних, визначених п.9 Правил складання актів, як обовязкові, і зокрема: про наявність та стан захисного маркування, що перевозяться у відкритих вагонах; зазначено, що станцією Глинна-Наварія всупереч ст.52 Статуту залізниць України не перевірено масу вантажу, що прибув з актом попутної станції, також не складено новий комерційний акт відповідно до п.12 Правил складання актів.

До доповнення додано копії: витягів з веб сайту «Єдиний державний реєстр судових рішень» постанов Вищого господарського суду України від 30.03.2010р. по справі №3/37, від 18.03.2010р. по справі №43/23 09.

Представник позивача у судовому засіданні 13.03.2017р. не зявився.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.03.2017р. заперечив проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислове підприємство «Львівське», зобовязаного у порядку ст.30 Господарського процесуального кодексу України, витребувані судом документи не надано.

Як зазначено в п.3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.11р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені ч.1 ст.77 ГПК України. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Так, враховуючи суть спору, загальну тривалість розгляду справи, а також належне забезпечення з боку суду можливості позивача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом звязку) відповідних доказів до суду, за цих підстав суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та існуючою можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, у цьому судовому засіданні.

Дослідив матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, щодо такого.

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Львів, є належним позивачем у справі.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного Кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України, підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до ст.6 Статуту залізниць України накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

30.09.2016р. Державне підприємство «Артемсіль», м.Бахмут, м.Соледар Донецької області, на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «АПП «Львівське», м.Пустомити Львівської області, зі станції Сіль Донецької залізниці на станцію Глинна-Наварія Львівської залізниці відвантажило за залізничною накладною №51370500 у вагоні №65305088 вантаж сіль технічна (сіль камяна).

При оформленні залізничної накладної №51370500 від 30.09.2016р. у вагоні №65305088 відповідачем вказано масу вантажу: нетто 69000 кг.

Як свідчить розділ 26 та 28 вищевказаної накладної, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах, у русі, max 150т. Заводський №227.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, іншого не доведено.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р., вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На транзитній станції Здолбунів Львівської залізниці виявлено завантаження вагону №65305088 понад його вантажопідйомність, про що був складений акт загальної форми №1373 від 10.10.2016р.

Було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у вагоні №65305088 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній.

За результатами контрольної перевірки станцією Здолбунів Львівської залізниці складено комерційний акт СА №000100/52 від 10.10.2016р., відповідно до якого за результатами комісійного переважування вагону №65305088 на 150т. зал.вазі клеймо 2016р. виявлено, що при переваженні вага брутто складає 93300 кг., тара з документа - 21560 кг., нетто 71740 кг., що складає різницю проти документа в сторону збільшення на 2740 кг.

У розділі «Д» комерційного акта також відображено, що вантажопідйомність вагона 69т., тобто вагон завантажений понад вантажопідйомність на 2740 кг.; при повторному переважуванні вагона переваження більше документа та вантажопідйомності на 2740 кг. підтвердилось, що загрожує безпеці руху поїздів згідно ПТЕ р.15 п.15.27; вагон прибув технічно справний; вагон затриманий, надане оперативне повідомлення; комісійне переважування вагона проводила приймальник поїздів ОСОБА_3, в присутності заступник начальника ст.Здолбунів Льв. ОСОБА_4, ВОХР ОСОБА_5, бригадир ПКО ОСОБА_6

Виявлення різниці у вказаному вагоні понад зазначеної маси вантажу у залізничній накладній зафіксовано у книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагоні станції Здолбунів Львівської залізниці, про що свідчить представлена суду виписка з такої книги.

Згідно технічного паспорту №б/н б/д вагонних ваг станції Здолбунів Львівської залізниці заводський номер - 4923, присвоєний залізницею - 51, відміткою у паспорті підтверджено, що остання держповірка ваг здійснена - 20.05.2016р., огляд-перевірка -19.08.2016р.

Окрім того, акт оцінки технічного стану ваги вагонної механічної РС-150ВЦ зав. №4923, інв. №046007, встановленої на ст.Здолбунів (ВП "ДН-3"), містить висновок про те, що на основі проведеного обстеження та результатів вимірів подальша експлуатація ваги вагонної механічної РС-150ВЦ зав. №4923, інв. №046007, може бути дозволена терміном на 3 роки, а також вказано провести наступне експертне обстеження до 08.09.2018р.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт СА №000100/52 від 10.10.2016р. підписаний належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Отже, заперечення відповідача у цій частині судом відхилено, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі «Є» комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: «Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено». Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

У комерційному акті СА №000100/52/2 від 10.10.2016р., що є другим примірником комерційного акту СА №000100/52 від 10.10.2016р., доповнено відміткою станції призначення - Глинна-Наварія Львівської залізниці, у розділі «Є»: «Вантаж видано згідно комерційного акту СА №000100/52», засвідченої відповідним штемпелем залізниці та підписами осіб.

Поряд із приведеним пунктом Правил складання актів та метою такої відмітки, суд дійшов висновку, що редакція її викладення у спірному випадку не свідчить про факт встановлення іншого, ніж зазначено у цьому акті. Окрім того, не містить відмітки про невідповідність викладеним даним з даними розділу "Д".

До того ж, у залізничній накладній №51370500 від 30.09.2016р. та залізничній накладній №38943676 від 14.10.2016р. (досильна) відображено видачу вантажу та напис про складений на попутній станції комерційний акт, зауваження відсутні.

Отже, наявність невідповідності відомостей, зазначених в акті попутної станції, фактичним даним, не вбачається.

Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №863/5084 від 24.11.2000р., а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1. та п.2.2., графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5. Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника.

Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1 ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту.

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Так, невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній, засвідчено належним доказом комерційним актом СА №000100/52 від 10.10.2016р.

Виходячи з вищевикладеного, вказаний комерційний акт СА №000100/52/2 від 10.10.2016р. за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, та фактичної маси вантажу.

Так, заперечення відповідача у цій частині суд до уваги не бере.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України за №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Тобто, чинне законодавство України повязує застосування до вантажовідправника наслідків встановлених ст.118 Статуту залізниць України із фактом неправильного зазначення певних відомостей у накладній, зокрема, маси вантажу.

Враховуючи дане, предметом дослідження є встановлення такого порушення.

Ґрунтуючись на викладених обставинах справи судом встановлено наявність підстав для застосування відповідальності, передбаченої вищеозначеним нормативним актом.

Окрім того, при застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п'ятикратному розмірі провізної плати.

Виходячи з того, що провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складає 12918,00 грн., позивачем нараховано та предявлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 64590,00 грн.

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає ст.ст.118, 122 Статут залізниць України, а застосований розмір провізної плати відповідає положенням Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом №317 від 26.03.2009р. Міністерства транспорту та звязку України.

Таким чином, твердження відповідача у цій частині є безпідставними.

Одночасно відповідач у клопотанні №27/03-3 від 13.03.2017р. про зменшення підлягаючого стягненню штрафу просить суд на підставі п.3 ч.1 ст.83, ч.2 ст.233 Господарського процесуального кодексу України зменшити розмір штрафних санкцій.

В обґрунтування свого клопотання відповідач посилається на те, що сіль відноситься до гігроскопічних речовин, тому якщо відносна вологість повітря перевищує 75% сіль починає зволожуватися і її вага максимально збільшується від 1 тони до 1090 кг., перевезення здійснювалось восени, коли відбувались значні опади; вказано, що ДП «Артемсіль» включене в перелік підприємств, які мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави; вказано на знаходженні виробничих потужностей в зоні проведення антитерористичної операції; крім того, покладення надмірно великих штрафних санкцій ускладнить виплату заробітної плати працівникам підприємства та відрахування податків до державного бюджету; вважає, що підприємство своїми діями не завдало значних збитків позивачу.

У запереченнях №26/ДНЮ-3 від 17.03.2017р. щодо клопотання про зменшення штрафу позивач посилається на приписи п.4 Правил приймання вантажів до перевезення, де вказано, що відправник зобовязаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення, окрім того згідно додатку №1 до Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантаж сіль технічна (сіль камяна) належить до вантажів, які дозволяється перевозити у вагонах відкритого типу, тобто даний вантаж не є гігроскопічним; зауважено на стратегічному значенні власного підприємства; вказано, що підрозділи регіональної філії «Донецька залізниця» відноситься до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що негативно відобразилося на роботі та прибутках ПАТ «Укрзалізниця»; підкреслено, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитки.

Дослідив обґрунтованість заявлених вимог відповідачем, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.233 Господарського кодексу України, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд приймає до уваги, що ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України встановлює загальне правило про те, що кредитор має право на стягнення неустойки у всіх випадках порушення боржником зобов'язання, незалежно від того, виникли чи ні у зв'язку з цим порушенням збитки на стороні кредитора. Проте, частина 3 ст.551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Доказів того, що неправильне зазначення відповідачем у даному випадку ваги вантажу спричинило збитки для залізниці та іншим учасникам господарських відносин, матеріали справи не містять.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафні санкції - господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (п.1 ст.216 Господарського кодексу України).

У розумінні ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Одночасно у розумінні ст.118 Статуту залізниць України спірна санкція застосовується при встановленні факту неправильного зазначення певних відомостей у перевізному документі.

Як зазначено вище, встановлено підстави для застосування відповідальності у вигляді штрафу, передбаченого ст.118 Статуту залізниць України.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%.

Суд бере до уваги, що в даному випадку маса, що є граничною допустимою, складає лише 138 кг. (0,2% від маси нетто 69000 кг.), а перевантаження яке було допущено відповідачем склало 2740 кг, що перевищує допустиму норму та вантажопідйомність вагону та є загрозою при перевезенні вантажів залізницею.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання. Правовий аналіз застосування ст.83 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що зменшувати розмір штрафу є виключно правом суду, а обставини для застосування вказаної норми є оціночними.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги підвищене навантаження на рухомий склад, не надання відповідачем доказів винятковості випадку у спірних правовідносинах для зменшення розміру штрафу, враховуючи відсутність надмірності стягуваної суми штрафу, судом відмовлено у задоволенні означеного клопотання.

З огляду на таке, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Львів, до Державного підприємства «Артемсіль», м.Бахмут, м.Соледар Донецької області, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір підлягає віднесенню на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 4-2, 4-3, 22, 32-38, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Львів, до Державного підприємства «Артемсіль», м.Бахмут, м.Соледар Донецької області, про стягнення штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу у розмірі 64590,00 грн., задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Артемсіль» (84545, Донецька область, Бахмутський район, м.Селедар, вул.Чкалова, бд.1-А , р/р№0612 в філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 335106) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ), в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (7900, м.Львів, вул.Гоголя, буд.1, , р/р№8007 АТ «Ощадбанк», МФО 333368) штраф у розмірі 64590,00 грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1378,00грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В судовому засіданні 28.03.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

5. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його оголошення. Зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.ст.84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

6. Повний текст рішення складено та підписано 03.04.2017р.

Суддя О.В. Кротінова