КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2017 р. Справа№ 910/12410/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Гостищєва Н.В., довіреність №01-22/7-133 від 27.03.2017;

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016 у справі №910/12410/16 (суддя Селівон А.М.) за позовом державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до товариства з обмеженою відповідальністю "САЙРУС ГРУП" про стягнення 42 287,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "САЙРУС ГРУП" про стягнення 42 287,28 грн., а саме 36 294,96 грн. основного боргу, 4111,95 грн. пені, 301,32 грн. процентів річних та 1579,05 грн. інфляційних нарахувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо своєчасного та повного відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна згідно Договору № 02.5-14/1-75 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 17.11.15р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.12.2016 у справі №910/12410/16 позов задоволено частково; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 1551,92 грн. боргу, 15,99 грн. процентів річних, 72,16 грн. інфляційних втрат та 221,24 грн. пені.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем витрати на прибирання та вивезення твердих побутових відходів, підтримання Аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, із забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці клієнта, витрати з використання води для прибирання приміщення, їх розмір та тарифи на оплату документально не підтверджені та у встановленому порядку не обґрунтовані.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016 у справі №910/12410/16 скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на укладеність Договору № 02.5-14/1-75 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 17.11.2015р.

Також, апелянт зазначає, що підтвердженням обґрунтованості його позовних вимог є, зокрема, опитувальний лист, в якому відповідачем було вказано про те, що послуги з прибирання орендованих площ будуть здійснюватися позивачем.

Представник апелянта - позивача у справі в судовому засіданні 03.04.2017 підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Відповідач правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Слід зазначити, що явка представників сторін не визнавалася судом обов'язковою.

Враховуючи наведене вище, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (балансоутримувач за договором) та товариством з обмеженою відповідальністю "САЙРУС ГРУП" (орендар за договором) 11.09.2015 укладено попередній договір оренди № 02.5-14-22 нерухомого майна, що належить до державної власності, за умовами п.п.1.1, 1.2 якого балансоутримувач передає, а орендар приймає в строкове платне користування приміщення №20 на 1-му поверсі бізнес центру вантажного терміналу (інв.№ 47565), площею 15,4 кв.м (далі - майно), яке знаходиться на балансі балансоутримувачу та розміщене за адресою: Міжнародний аеропорт "Бориспіль", м. Бориспіль, Київська область, 08307.

Відповідно до п. 1.4 Договору оренди майно передається оренду з метою розміщення офісу для здійснення діяльності щодо оформлення документації та перевезення вантажів авіатранспортом.

Згідно п.п. 2.1, 2.2 Договору оренди орендар вступає у строкове платне користування майном на термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та Акту передачі - приймання майна. Акт передачі - приймання підписують балансоутримувач та орендар.

Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності па майно. Власником майна залишається держава, а орендар користується ним протягом с троку оренди.

Обов'язок по складанню Акту передачі - приймання орендованого майна покладається на сторону, що передає майно іншій стороні договору (п. 2.5 Договору оренди).

Пунктом 5.8 Договору оренди передбачено обов'язок орендаря укласти з балансоутримувачем договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю протягом 15 робочих днів після підписання сторонами цього Договору. До моменту укладання сторонами договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, орендар зобов'язаний компенсувати на користь балансоутримувача експлуатаційні витрати та витрати на утримання Майна, в тому числі податку на землю, незалежно від наслідків своєї господарської діяльності, з дати підписання Акту передачі-приймання орендованого майна на підставі окремо виставлених рахунків. Оплата рахунків проводиться Орендарем в порядку, встановленому п. 5.3 Договору.

Як визначено п. 5.3 Договору оренди орендар зобов'язується в перший робочий день поточного місяця перераховувати на рахунок балансоутримувача орендну плату за поточний місяць в розмірі, рівному орендній платі за базовий місяць. З 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача рахунок та Акт приймання - здачі виконаних послуг. Сплата рахунку здійснюється орендарем до 15 числа того ж місяця (орендар сплачує різницю в орендній платі, якщо така виникла після індексації). Підписаний Акт приймання - здачі виконаних послуг орендар зобов'язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання. Якщо протягом 5-ти робочих днів Акт приймання - здачі виконаних послуг не буде повернутий балансоутримувачу, він вважається підписаним сторонами.

На виконання умов вказаного договору державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" як балансоутримувачем передано, а товариством з обмеженою відповідальністю "Сайрус Груп" як орендарем прийнято у користування нерухоме майно, приміщення №20 на 1-му поверсі бізнес центру вантажного терміналу (інв.№ 47565), загальною площею 15,4 кв.м, за адресою: Міжнародний аеропорт "Бориспіль", м. Бориспіль, Київська область, 08307, що підтверджується Актом приймання-передачі орендованого майна від 11.09.15 р.

Вказаний акт підписано орендарем та балансуотримувачем, а також скріплено печатками сторін.

Як вказує позивач, у відповідності до п. 5.8 Договору оренди 17.11.2015 між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (балансоутримувач за договором) та товариством з обмеженою відповідальністю "САЙРУС ГРУП" (орендар за договором) укладено договір №02.5-14/1-75 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (далі - Договір №02.5-14/1-75), згідно умов 1.1.1 якого сторони визначили перелік послуг, що надаються балансоутримувачем та, відповідно, отримуються орендарем, зокрема: - забезпечення теплом (теплова енергія) (у розмірі 1460,00 грн. (за 1 гкал) на місяць без ПДВ); забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці (30,00 грн. на 1 працівника на місяць без ПДВ); використання води для прибирання орендованого майна самостійно орендарем (11,80 грн. (за 1 кв.м.) на місяць без ПДВ); прибирання (сміттєзбірника) та вивезення твердих побутових відходів (57,50 грн. (за 1 куб.м.) на місяць без ПДВ); прибирання приміщень загального користування (22,50 грн. (за 1 кв.м.) на місяць без ПДВ); підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, використання внутрішньо портових доріг та під'їзних шляхів, забезпечення приміщення загального користування (щомісячна плата у розмірі 5000,00 грн. без ПДВ).

Розділами 2-5 Договору № 02.5-14/1-75 визначені обов'язки та права сторін, відповідальність сторін і вирішення спорів, строк чинності та умови припинення договору тощо.

Відповідно до п. 6.1 Договору № 02.5-14/1-75 цей договір набирає чинності з дати укладання та діє до 28 лютого 2016 року включно.

Також позивачем надані Додатки до Договору № 02.5-14/1-75, зокрема, Додаток №1 "Графік зняття показників електролічильників та подання їх ДП МА "Бориспіль"; Додаток №2 "Звіт про використання електроенергії підприємством"; Додаток №3 "Перелік електрообладнання та кількість працюючих"; Додаток №4 "Інструкція з організації роздільного збирання та перевезення побутових відходів"; Додаток №5 "Правила екологічної безпеки на території Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"; Додаток №6 "Загальна однолінійна схема електропостачання ТОВ "Сайрус-Груп"; Додаток №7 "Перелік об'єктів ТОВ "Сайрус-Груп", що споживають електроенергію через мережі ДП "МА "Бориспіль"; Додаток №8 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін" тощо.

При цьому, як стверджує позивач, ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" з метою узгодження вказаного правочину зверталось до відповідача з проектом Договору № 02.5-14/1-75 про відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 17.11.15р. та додатками до нього листом від 10.09.15р., за результатами розгляду якого додатки до вказаного договору були повернуті балансоутримувачу підписаними з боку орендаря.

Проте, як свідчать матеріали справи, вказаний Договір № 02.5-14/1-75 підписаний тільки уповноваженим представником балансоутримувача та скріплений печатками обох сторін. Підпису представника орендаря надана суду копія Договору № 02.5-14/1-75 не містить.

Як зазначає позивач, на виконання умов вищезазначеного Договору №02.5-14/1-75 за період листопад 2015 року - лютий 2016 року включно ним здійснено утримання нерухомого майна та виконані роботи, пов'язані з обслуговуванням та утриманням будівлі за адресою: м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль", приміщення №20 на 1-му поверсі бізнес-центру вантажного терміналу на загальну суму 36 294,26 грн.

Так, позивачем в період з листопада 2015р. по лютий 2016р. включно було складені з посиланням на Договір № 02.5-14/1-75 акти приймання-здачі виконаних послуг (теплової енергії, забезпечення санітарно - гігієнічних умов праці одного працівника клієнта аеропорту за місяць, використання води для прибирання 1 кв.м приміщення самостійно клієнтами за місяць, прибирання та вивезення твердих побутових відходів, підтримання аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, компенсації земельного податку та відшкодування вартості спожитої електроенергії), а саме: від 30.11.15 р. на суму 113,70 грн., від 30.11.15 р. на суму 6314,02 грн., від 30.11.2015 р. на суму 10184,64 грн., від 30.11.15р. на суму 148,56 грн., від 31.12.15 р. на суму 6428,95 грн., від 31.01.16 р. на суму 6638,83 грн., від 29.02.16р. на суму 6466,26 грн. та виставлялись відповідні рахунки-фактури: № 61/814 від 30.11.15р. на суму 113,70 грн., № 61/889 від 30.11.15р. на суму 6314,02 грн., № 61/890 від 30.11.15р. на суму 10184,64 грн., 3 62/589 від 30.11.15р. на суму у 148,56 грн., № 61/980 від 31.12.15р. на суму 6428,95 грн., № 61/71 від 31.01.16р. на суму 6638,83 грн., від 61/159 від 29.02.16р. на суму 6466,26 грн., всього на загальну суму 36294,96 грн., копії яких наявні в матеріалах справи.

Як вказує позивач, вищезазначені акти приймання-здачі виконаних послуг та рахунки-фактури були направлені відповідачу засобами поштового зв'язку, на підтвердження чого позивачем надані копії опису вкладення в цінний лист від 17.03.16 р. та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 383, згідно якого цінний лист отримано представником ТОВ "Сайрус Груп" 15.02.16р.

Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 30.11.15 по 29.02.16 вартість невідшкодованих відповідачем експлуатаційних витрат та витрат на утримання майна за наведений період становить 36294,96 грн.

У зв'язку з несплатою відповідачем вказаної суми, позивачем 04.04.16р. була направлена на адресу ТОВ "Сайрус-Груп" претензія №35-28/5-18 від 04.04.16р. та зведений рахунок від 28.03.2016 року, які отримані відповідачем 08.04.2016 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 463.

Враховуючи невиконання відповідачем вимог позивача щодо сплати вказаної суми, державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до суду з даним позовом.

При цьому, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на укладення між сторонами Договору № 02.5-14/1-75 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 17.11.15р.

Позивачем зазначено в позовній заяві про звернення до відповідача з проектом Договору № 02.5-14/1-75 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 17.11.15р. та додатками до нього листом від 10.09.15р., за результатами розгляду якого додатки до вказаного договору були повернуті балансоутримувачу підписаними з боку орендаря, проте текст договору підписано не було, наданий суду примірник договору містить лише відбиток печатки ТОВ "Сайрус Груп".

В свою чергу, відповідач зазначає, що ним не було підписано вказаний договір з огляду на не досягнення згоди між сторонами щодо послуг, які надає позивач, а також щодо їх вартості.

Таким чином, відповідач вважає договір № 02.5-14/1-75 неукладеним, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

За приписами ст.ст. 627, 628 Цивільного України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, не підписання відповідачем Договору про відшкодування витрат балансоутримувача свідчить про те, що сторонами не було досягнуто згоди щодо істотних умов, а саме щодо переліку (змісту) та вартості послуг, отже відсутні підстави вважати Договір № 02.5-14/1-75 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 17.11.15р. укладеним.

З огляду на викладене, доводи апелянта щодо укладеності вказаного договору колегією суддів відхиляються за необґрунтованістю.

При цьому, підписання відповідачем додатків до такого договору, а саме графіку зняття показників електролічильників, загальної однолінійної схеми електропостачання, переліку об'єктів ТОВ "Сайрус Груп", що споживають електроенергію через мережі позивача, акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, не свідчить про досягнення між сторонами згоди щодо забезпечення санітарно - гігієнічних умов праці одного працівника клієнта аеропорту за місяць, використання води для прибирання 1 кв.м. приміщення самостійно клієнтами за місяць, прибирання та вивезення твердих побутових відходів, підтримання аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, компенсації земельного податку.

Разом з тим, за наявності зазначення в Договорі оренди обов'язку орендаря відшкодовувати понесені орендодавцем експлуатаційні витрати та витрати на утримання орендованого майна як на підставі укладених самим орендарем з безпосереднім балансоутримувачем договорів про відшкодування, так і до моменту їх укладення на підставі окремо виставлених рахунків та згідно умов Договору оренди, укладений між сторонами по справі Договір оренди є підставою для виникнення у сторін за цим договором відповідних зобов'язань, в тому числі в частині відшкодовування понесених орендодавцем експлуатаційних витрат та витрат на утримання орендованого майна (нерухомого майна).

Доказів визнання недійсним чи розірвання Попереднього договору оренди № 02.5-14-22 нерухомого майна, що належить до державної власності від 11.09.15 р. або його окремих положень суду не надано.

При цьому, відповідачем здійснені фактичні дії на виконання Договору оренди в частині відшкодування витрат на утримання майна, а саме перераховано на рахунок позивача 372,16 грн. в якості "сплати відшкодування вартості спожитої електроенергії грудень 2015 - січень 2016 згідно договору оренди № 02.5-14-22 від 11.09.15 р.", а також 16,34 грн. відшкодування вартості спожитої електроенергії у жовтні 2015р. згідно виставленого позивачем на підставі договору оренди № 02.5-14-22 від 11.09.15р. рахунку № 62/532 від 31.10.15 р., на підтвердження чого позивачем надано відповідні банківські виписки по рахунку ДП "МА "Бориспіль".

Тобто, вказані дії додатково свідчать про визнання відповідачем своїх обов'язків з відшкодування експлуатаційних витрат балансоутримувача саме на підставі належним чином укладеного між сторонами Договору оренди та фактичне виконання останнього.

На підтвердження обґрунтованості включених до складу рахунків - фактур, які виставлялись відповідачу, експлуатаційних витрат та витрат на утримання майна, а саме теплової енергії, забезпечення санітарно - гігієнічних умов праці одного працівника клієнта аеропорту за місяць, використання води для прибирання 1 кв.м. приміщення самостійно клієнтами за місяць, прибирання та вивезення твердих побутових відходів, підтримання аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, компенсації земельного податку та відшкодування вартості спожитої теплової енергії, позивачем надані відомості позивача про споживання теплової енергії субспоживачами за період листопад, грудень 2015 р., січень, лютий 2016 р., відомість № 63/11/2-111/1-56 споживання електроенергії сторонніми організаціями через мережі ДП МА "Бориспіль" від 30.11.2015 у листопаді 2015 тощо.

Разом з тим, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що витрати на прибирання та вивезення твердих побутових відходів, підтримання Аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, із забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці клієнта, витрати з використання води для прибирання приміщення, їх розмір та тарифи на оплату позивачем документально не підтверджені та у встановленому порядку не обґрунтовані.

Так само, як і не надано жодних доказів на підтвердження розміру понесених балансоутримувачем витрат з податку на землю, відповідних узгоджених сторонами розрахунків понесених позивачем витрат, частина яких підлягає відшкодуванню відповідачем за умовами Договору оренди.

На думку позивача, факт надання послуг з прибирання та вивезення твердих побутових відходів, підтримання Аеропортом в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, із забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці клієнта, понесення витрати з використання води для прибирання приміщення у спірний період та розміру понесених балансоутримувачем витрат з податку на землю, підтверджується наявними в матеріалах справи окремими актами та рахунками №61/889 від 30.11.2015, №61/890 від 30.11.2015, №61/980 від 31.12.2015, №61/71 від 31.01.2016, №61/159 від 29.09.2016, складеними позивачем в односторонньому порядку.

Разом з тим, акти наданих послуг та рахунки, що складені підприємствами, якими надавались позивачу зазначені послуги та виконувались роботи згідно укладених балансоутримувачем договорів з відповідними підприємствами, в матеріалах справи відсутні, як і відсутні в матеріалах справи податкові декларації із плати за землю за 2015 рік.

Отже, позивачем не доведено наявність обов'язку у відповідача як орендаря щодо відшкодування вказаних витрат позивача в обсязі та сумах, заявлених до стягнення.

При цьому, опитувальні листи, на які посилається апелянт в обґрунтування надання послуг з прибирання орендованих площ не підтверджують обставин надання вказаних послуг відповідачу на суму, заявлену до стягнення.

Також, не підтверджує обґрунтованість позовних вимог в частині надання спірних послуг й інформаційна довідка орендаря, в якій значиться, що на орендованій площі діяльність відповідача будуть здійснювати два працівники.

Вказаний документ не свідчить про надання відповідачу спірних послуг в обсязі та на суми, заявлені до стягнення.

Так, зазначені документи не містять ані переліку, ані обсягу отриманих відповідачем послуг, а тому доводи апелянта щодо підтвердження їх надання є необґрунтованими.

Що ж до розрахунку заявленої до стягнення з відповідача суми відшкодування спожитої відповідачем теплової енергії за період листопад 2015р. - лютий 2016р., то місцевим судом вірно встановлено, що вартість спожитої відповідачем теплової енергії за наведений період позивачем визначена вірно у розмірі 1403,36 грн. в т.ч. ПДВ 233,90 грн., тому підлягає відшкодуванню у наведеній сумі.

Також, позивачем заявлено вимоги про відшкодування вартості спожитої відповідачем електроенергії.

За результатами здійсненої судом першої інстанції перевірки розрахунку вартості спожитої відповідачем електроенергії у листопаді 2015 р., яка за розрахунком позивача становить 148,56 грн., в т.ч. ПДВ 24,76 грн. та визначена згідно відомості № 63/11/2-111/1-56 споживання електроенергії сторонніми організаціями через мережі ДП МА "Бориспіль" від 30.11.2015, встановлено правильність визначеної суми та відповідно, відшкодуванню вартості спожитої електроенергії відповідачем підлягає 148,56 грн.

Отже, оскільки матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань за Договором оренди в частині відшкодування вартості спожитої теплової енергії за період листопад 2015 - лютий 2016 та відшкодування вартості спожитої електроенергії за листопад 2015р., суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 148,56 грн. за спожиту електроенергію за листопад 2015 року та 1433, 36 грн. за спожиту теплову енергію за період з листопада 2015 року по за лютий 2016 р. включно, всього на суму 1551,92 грн.

Окрім суми основного боргу, позивачем пред'явлено до стягнення пеню в розмірі 4111,95 грн. за період з 22.02.16 р. по 06.06.16 р. включно, три відсотки річних в сумі 301,32 грн. за наведений період та збитки від інфляції у сумі 1579,05 грн.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов'язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

Позивачем здійснено нарахування заявлених до стягнення вказаних сум на підставі Договору № 02.5-114/1-75 про відшкодування витрат балансоутримувачу від 17.11.15 р., тоді як за висновками суду застосуванню до спірних правовідносин підлягають умови Попереднього договору оренди № 02.5-14-22 нерухомого майна, що належить до державної власності, укладеного між сторонами 11.09.15 р.

Так, за умовами пункту 11.7 Договору оренди у разі порушення орендарем строку виконання зобов'язань, передбачених пп. 3.4, 5.6, 5.8 цього Договору, орендар сплачує балансоутримувачу штраф у розмірі місячної орендної плати та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від місячної орендної плати, за кожний день прострочення. Пеня нараховується до моменту виконання Орендарем зобов'язань, передбачених п.п. 3.4, 5.6, 5.8 цього Договору.

При цьому, оскільки позивачем було невірно визначено розмір витрат, які підлягають відшкодуванню відповідачем за листопад 2015 р. - лютий 2016 р., розмір пені за несвоєчасну оплату рахунків-фактур за Договором оренди, обґрунтовано перерахований судом першої інстанції у відповідності до вимог законодавства та з урахуванням документально підтвердженого обсягу в межах визначеного судом періоду з 15.12.15 р. по 06.06.16 р. включно становить 221,24 грн., розмір відсотків річних становить 15,99 грн. та розмір втрат від інфляції - 72,16 грн.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 13.12.2016 у справі №910/12410/16 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Матеріали справи №910/12410/16 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко