ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року Справа № 910/15628/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Губенко Н.М.,
Картере В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 17.01.2017
та на рішеннягосподарського суду міста Києва від 17.11.2016
у справі№ 910/15628/16 господарського суду міста Києва
за позовомПублічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь", від імені та в інтересах якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" Волков Олександр Юрійович
доПублічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк"
простягнення 62 998,34 дол. США
в судовому засіданні взяли участь представники:

- ПАТ "Банк "Київська Русь" Баранов О.В.,

- ПАТ "АБ "Укргазбанк" Яців О.Р.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь", від імені та в інтересах якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" Волков Олександр Юрійович (надалі - ПАТ "Банк "Київська Русь" / позивач), звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" (надалі - ПАТ "АБ "Укргазбанк" / відповідач) про стягнення 62 998,34 доларів США.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.11.2016 (суддя Турчин С.О.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 (головуючий суддя Пашкіна С.А., судді: Сітайло Л.Г., Калатай Н.Ф.), позов задоволено повністю: стягнуто з ПАТ "АБ "Укргазбанк" на користь ПАТ "Банк "Київська Русь" грошові кошти у сумі 62 998,34 доларів США.

ПАТ "АБ "Укргазбанк", не погоджуючись із вказаними рішенням та постановою, звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами справи та встановленими судами першої та апеляційної інстанції обставинами, перевіривши повноту їх встановлення та правильність надання їм юридичної оцінки, дотримання судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 08.12.2003 між ПАТ "АБ "Укргазбанк" (повірений) та ПАТ "Банк "Київська Русь" (довіритель) укладено договір доручення № 01/МС/КР (надалі - договір доручення), з подальшими змінами та доповненнями, внесеними додатковими договорами, відповідно до умов якого відповідач, який є Принципіальним Учасником міжнародної платіжної системи Visa International (далі - Visa) та MasterCard Wordwide (далі - MasterCard), прийняв на себе зобов'язання виконувати від імені та за рахунок довірителя (позивача) всі необхідні дії по наданню довірителю послуг, спрямованих на вступ до MasterCard і подальшу участь довірителя у MasterCard в якості афілійованого учасника, виконувати від імені і за рахунок довірителя розрахунки в іноземній та національній валюті з MasterCard по операціям емісії та еквайрінгу довірителя, а також здійснювати всі інші розрахунки, пов'язані з виконанням всіх інших зобов'язань позивача як афілійованого учасника MasterCard.

Згідно з п. 2.7 договору доручення факт виконання зобов'язань повіреного перед довірителем, а також наявності права вимагати відшкодування фактично понесених повіреним витрат, пов'язаних з виконанням зобов'язань за цим договором підтверджуються наступними документами: рахунками зобов'язань (інвойсами) MasterCard, розрахунково-кліринговими звітами MasterCard про проведені операції, розрахунково-кліринговими звітами процесінгової компанії ВАТ "УкрКарт".

Як передбачено в п. 3.1.4 договору доручення, повірений зобов'язується виконувати розрахунки (зарахування і списання коштів) по USD-KP та UAN-RP довірителя по операціям емісії, виконаним з використанням БПК довірителя, по операціям еквайрингу довірителя, а також виконувати інші розрахунки на користь MasterCard. При цьому повірений приймає на себе солідарну з довірителем відповідальність за здійснення розрахунків перед третіми особами, враховуючи MasterCard, у відповідності з діючими нормативними документами MasterCard, що стосуються афілійованого членства, а також відповідними ліцензійними угодами довірителя та довіреного з MasterCard.

08.12.2003 між сторонами також укладено договір про встановлення кореспондентських відносин № 03/МС/КР з додатковими угодами до нього (надалі - договір про встановлення кореспондентських відносин), за умовами якого банк (відповідач) відкриває позивачу (кореспонденту) кореспондентські рахунки та надає комплекс послуг з розрахункового обслуговування за операціями з використанням банківських платіжних карток міжнародних платіжних систем MasterCard International згідно з умовами договору доручення.

08.12.2003 між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ПАТ "АБ "Укргазбанк" укладено договір про міжбанківський депозит № 02/МС/КР з додатковими угодами до нього (надалі - договір про міжбанківський депозит), відповідно до положень якого позивач (вкладник) розміщує суму депозиту у розмірі 20 000 дол. США.

Відповідно до п. 3 додаткового договору № 26 від 28.02.2014 до договору про міжбанківський депозит, загальний розмір суми депозиту після розміщення додаткової суми депозиту складає 155 000 дол. США.

Пунктом 1.5. договору про міжбанківський депозит, у редакції додаткового договору № 7 від 26.07.2010, визначено, що банк приймає депозит на термін виконання сторонами зобов'язань, що передбачені договором доручення та договором про встановлення кореспондентських відносин, укладених між банком та вкладником, включаючи строк виконання зобов'язань, що мають бути виконані сторонами у випадку припинення вказаних договорів.

Сума депозиту повертається банком вкладнику протягом двох банківських днів після закінчення терміну залучення депозиту (п. 1.8. договору про міжбанківський депозит, у редакції додаткового договору № 7 від 26.07.2010).

Згідно з п. 2.6. договору про міжбанківський депозит, у редакції додаткового договору № 7 від 26.07.2010, банк зобов'язується повернути вкладнику депозит в строк, який встановлений в п. 1.8. цього договору, лише за умови повного виконання вкладником зобов'язань перед банком за договором доручення та договором про встановлення кореспондентських відносин.

Як погоджено в п. 4.1. договору про міжбанківський депозит, у редакції додаткового договору № 7 від 26.07.2010, договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до закінчення терміну залучення суми депозиту, встановленого в п. 1.5. цього договору.

Судами також досліджено, що 08.12.2003 між позивачем (заставодавець) та відповідачем (заставодержатель) укладено договір про заставу майнових прав № 04/МС/КР з подальшими змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами (надалі - договір про заставу майнових прав), умовами якого встановлено, що цей договір забезпечує вимоги ПАТ "АБ "Укргазбанк", що випливають з договору доручення та договору про встановлення кореспондентських відносин, відповідно до положень яких заставодавець зобов'язаний перед заставодержателем належним чином виконувати зобов'язання щодо проведення розрахунків у відповідності з п.п. 2.7., 2.8., 3.2.2., 3.3.3.- 3.3.6., 3.3.8-3.3.9, 4.1.4., 7.7. договору доручення з врахуванням всіх змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті, та у відповідності з п. 5. договору про встановлення кореспондентських відносин з врахуванням всіх змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті.

Пунктом 1.2. договору про заставу майнових прав сторони погодили, що заставодавець надає в заставу заставодержателю право вимоги грошових коштів в межах суми депозиту, розміщеного в ПАТ "АБ "Укргазбанк" згідно із договором про міжбанківський депозит.

Відповідно до п. 2.2. договору про заставу майнових прав заставодержатель набуває право вимоги по депозитному договору згідно цього договору, в разі невиконання заставодавцем забезпечених дійсним договором зобов'язань по договору доручення та/або договору про корвідносини в повному обсязі та/або в частині у встановлені договором доручення та/або договором про корвідносини строки.

Згідно з п. 2.3. договору про заставу майнових прав в разі невиконання позивачем зобов'язань щодо проведення розрахунків у відповідності з п.п. 2.7., 2.8., 3.2.2., 3.3.3.-3.3.6., 3.3.8-3.3.9, 4.1.4., 7.7. договору доручення та у відповідності з п. 5. договору про встановлення кореспондентських відносин, звернення стягнення на предмет застави проводиться на підставі та відповідно до умов договору відступлення заставодавцем заставодержателю права вимоги боргу по депозитному договору, який укладається сторонами одночасно з цим договором.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 28.12.2007 між сторонами укладено договір відступлення права вимоги № 6/МС/КР з подальшими змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами (надалі - договір відступлення права вимоги), за яким ПАТ "АБ "Укргазбанк" набуває право вимоги за цим договором у випадку не виконання або неналежного виконання позивачем умов щодо проведення розрахунків згідно з п.п. 2.7., 2.8., 3.2.2., 3.3.3.-3.3.6., 3.3.8-3.3.9, 4.1.4., 7.7. договору доручення та/або п.5 договору про встановлення кореспондентських відносин з урахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті, а також з інших підстав, передбачених договором про заставу.

У відповідності з п. 1.3. договору відступлення права вимоги відповідач реалізує належне йому право вимоги по депозитному договору в сумі, що дорівнює сумі заборгованості позивача за умовами договору доручення та/або договору про корвідносини. У випадку, якщо валюта суми заборгованості за умовами договору доручення та/або договору про корвідносини відрізняється від валюти суми заборгованості за умовами депозитного договору, сторони застосовують курси зазначених валют згідно з п. 1.7. цього договору.

За змістом пункту 1.7 договору відступлення права вимоги, у разі надходження коштів на користь заставодержателя у валюті, що відрізняється від валюти зобов'язань за умовами договору доручення та/або договору про корвідносини, заставодержатель з метою погашення заборгованості позивача здійснює продаж (купівлю) валюти на Міжбанківському валютному ринку України та/або міжнародних валютних ринках по комерційному (поточному) курсу продажу (купівлі) даної валюти на Міжбанківському валютному ринку України та/або міжнародних валютних ринках на день здійснення продажу (купівлі). Куплену валюту заставодержатель зараховує на свою користь з метою погашення заборгованості по договору доручення та/або договору про корвідносини. У разі, якщо в результаті такого продажу (купівлі) сума валюти, в якій існує заборгованість, недостатня для повного погашення заборгованості заставодавця по договору доручення та/або договору про корвідносини, заставодержатель надсилає заставодавцю вимогу про сплату суми непогашеної заборгованості заставодавця. Сума, що залишилась після погашення заборгованості заставодавця перед заставодержавтелем підлягає зарахуванню на відповідний кореспондентський рахунок, відкритий заставодержавтелем заставодавцю згідно договору про корвідносини, не пізніше 2-х банківських днів з дня погашення заборгованості позивача перед відповідачем в повному обсязі. В будь-якому випадку видатки, понесені заставодержателем у зв'язку з продажем (купівлею) валюти на Міжбанківському валютному ринку України та/або міжнародних валютних ринках, відшкодовують заставодержателю за рахунок грошових коштів заставодавця у відповідності з умовами договору про заставу майнових прав, або в судовому порядку. Заставодавець уповноважує заставодержателя списувати з його депозитного рахунку № у ПАТ "АБ "Укргазбанк" грошові кошти для відшкодування понесених заставодержателем витрат під час виконання нього договору (умова про договірне списання).

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 190 "Про віднесення ПАТ "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.03.2015 № 61 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь", згідно із яким з 20.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 20.03.2015 по 19.06.2015 включно та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "Київська Русь" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова Олександра Юрійовича.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 16.07.2015 № 460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17.07.2015 № 138 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" провідного Волкова Олександра Юрійовича строком на 1 рік з 17.07.2015 по 16.07.2016 включно.

Судами досліджено, що 14.08.2015 відповідачем надіслано позивачу заяву № 11710/7128/2015 (отримана позивачем 19.08.2015) про визнання кредиторських вимог в сумі 1 926,02 дол. США та 1 346 719,34 грн., що виникли за договором доручення, які були визнані в сумі 1 389 299,56 грн. (з врахуванням курсу долару США станом на 17.07.2015) та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Банк "Київська Русь", який затверджено виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням від 22.10.2015, та включено вказані вимоги до 7 черги в порядку, що підтверджується випискою із реєстру вимог кредиторів ПАТ "Банк "Київська Русь".

У свою чергу, зважаючи на те, що грошові вимоги ПАТ "АБ "Укргазбанк" визнано в повному обсязі та їх включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів, ПАТ "Банк "Київська Русь", звернулося з листами (вих. № 8608/29 від 24.09.2015, вих. № 9872/43 від 02.11.2015) до ПАТ "АБ "Укргазбанк" з проханням повернути суму страхового депозиту у розмірі 155 000 доларів США.

З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2016 відповідач повернув на накопичувальний рахунок ПАТ "Банк "Київська Русь" в Національному банку України частину грошових коштів в сумі 92 001,66 доларів США, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача, а кошти в сумі 62 998,34 доларів США відповідач не повернув, натомість, списав їх в рахунок погашення заборгованості ПАТ "Банк "Київська Русь" перед ПАТ "АБ "Укргазбанк" у порядку визначеному договором про заставу майнових прав та договором про відступлення права вимоги, повідомивши про це листом вих. № 158/1003/2016 від 02.02.2016.

Договір, згідно зі ст. ст. 11, 629 ЦК України, є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Законом України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" унормовано, що кореспондентський рахунок - це рахунок, що відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів. Відкриття кореспондентських рахунків здійснюється шляхом встановлення між банками кореспондентських відносин у порядку, що визначається Національним банком України, та на підставі відповідного договору.

За приписами ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Нормами ч. 1, ч. 2 ст. 1066 ЦК України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Згідно зі ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Положеннями статті 1071 ЦК України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом (ст. 1073 ЦК України).

Згідно зі ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Звертаючись до господарського суду міста Києва з позовними вимогами про повернення 62 998,34 доларів США, ПАТ "Банк "Київська Русь" вказувало, що ПАТ "АБ "Укргазбанк" порушено договірні зобов'язання щодо повернення депозиту в сумі 62 998,34 доларів США та неправомірно списано вказану суму з кореспондентського рахунку позивача у період запровадження в ПАТ "Банк "Київська Русь" тимчасової адміністрації та ліквідації у відповідності до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Оскільки відповідач у справі виступає кредитором перед позивачем, на якого поширюється обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", його вимоги до позивача після запровадження в ПАТ "Банк "Київська Русь" тимчасової адміністрації та подальшої ліквідації не можуть бути задоволені в іншому порядку (в тому числі шляхом реалізації права вимоги на предмет застави), ніж це передбачено нормами спеціального Закону.

За приписами ст. 50, ч. 3 ст. 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня початку процедури ліквідації банку Фонд гарантування приступає до інвентаризації й оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку і йому заборонено продавати майно банку до затвердження виконавчою дирекцією способів, порядку та умов продажу майна, крім випадків надання виконавчою дирекцією дозволу на реалізацію окремого майна з метою запобігання збиткам або ризикам його втрати чи пошкодження, а також у випадках, передбачених цим Законом.

Як визначено у п.п. 4.19 - 4.21 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) протягом семи днів із дня розміщення інформації про початок процедури ліквідації в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" повідомляє кредиторів про початок процедури ліквідації та про строк, протягом якого вони мають право заявити про свої вимоги до неплатоспроможного банку, а також зазначає адресу для їх надсилання. Фонд в особі відповідного структурного підрозділу Фонду або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів за формою, визначеною в додатку 3 до цього Положення, на підставі балансу банку, до якого включає вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Вимога, заявлена в іноземній валюті, включається до реєстру вимог у національній валюті в сумі, визначеній за офіційним курсом, установленим НБУ на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Вимоги кредиторів зі сплати процентів (відсотків) за кредитами, депозитами, за незавершеними розрахунковими операціями тощо переносяться на відповідний рахунок кредитора.

Частиною 3 статті 52 Закону "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" унормовано, що майно банку, яке є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом. У разі продажу Фондом заставленого майна (активів), кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов'язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна. Решта коштів включається до ліквідаційної маси банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Як уже зазначалося, судами попередніх інстанцій було встановлено, що відповідач звернувся до уповноваженої особи Фонду 14.08.2015 із заявою № 11710/7128/2015 (отримана позивачем 19.08.2015) про визнання кредиторських вимог в сумі 1 926,02 дол. США та 1 346 719,34 грн., за результатами розгляду якої сума акцептованої кредиторської вимоги відповідача до позивача складає 1 389 299,56 грн. (з врахуванням курсу долару США станом на 17.07.2015) та віднесена відповідно до ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" до сьомої черги задоволення вимог кредиторів.

При цьому, як зауважено судами, доказів оскарження відповідачем в судовому порядку рішення Фонду про віднесення його вимог до 7-ї черги задоволення, як це передбачено ст. 54 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суду не було надано.

В силу ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

Так, у відповідності до умов договору про міжбанківський депозит (у редакції додаткового договору № 7 від 26.07.2010) депозит приймається відповідачем на термін виконання сторонами зобов'язань, що передбачені договором доручення та договором про встановлення кореспондентських відносин; сума депозиту повертається банком вкладнику протягом двох банківських днів після закінчення терміну залучення депозиту.

Пунктом 9.4. договору доручення визначено, що даний договір втрачає силу у випадку припинення членства у MasterCard однієї із сторін.

Судами попередніх інстанцій досліджено, що станом на 04.11.2015 членство ПАТ "Банк "Київська Русь" у MasterCard було припинено, що не заперечується сторонами у справі.

Відтак, суди дійшли обґрунтованого висновку, що оскільки членство позивача у MasterCard було припинено, то договір доручення вважається таким, що припинив свою дію, а отже, ПАТ "Банк "Київська Русь" правомірно звернулося до ПАТ "АБ "Укргазбанк" з листами вих. № 8608/29 від 24.09.2015, вих. №9872/43 від 02.11.2015 про повернення суми страхового депозиту. Водночас, у відповідача виникло зобов'язання з повернення такої суми у розмірі, погодженому сторонами в договорі.

Крім того, згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Приписами статті 23 Закону України "Про заставу" передбачено, що при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права (ст. 32 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може здійснюватися в тому числі на підставі рішення суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та правомірно встановлено судами, реєстрація звернення стягнення була здійснена відповідачем 15.01.2016, що підтверджується відповідним витягом із Державного реєстру обтяжень рухомого майна, тоді як, відповідно до виписки за рахунками ПАТ "Банк "Київська Русь" за період з 23.03.2015 по 14.01.2016, списання з рахунку позивача депозитних коштів було здійснено 14.01.2016, що суперечить наведеним вище вимогам.

Отже, з огляду на вказані вище положення чинного законодавства та умови укладених між сторонами договорів, встановлені судами обставини, господарський суд міста Києва, з яким правомірно погодився Київський апеляційний господарський суд, обґрунтовано вказав, що вимоги ПАТ "Укргазбанк" до позивача після запровадження в ПАТ "Банк "Київська Русь" тимчасової адміністрації та подальшої його ліквідації не можуть бути задоволені в іншому порядку (зокрема, шляхом реалізації права вимоги на предмет застави - а саме, на суму депозиту), ніж це передбачено нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За таких обставин, суди дійшли вірного висновку про виникнення у відповідача обов'язку з повернення суми депозиту після припинення дії договору міжбанківського депозиту, договору доручення та, відповідно, договору про встановлення кореспондентських відносин, у зв'язку з чим підставно задовольнили позовні вимоги ПАТ "Банк "Київська Русь" про стягнення суми страхового депозиту з ПАТ "АБ "Укргазбанк" у розмірі 62 998,34 доларів США.

Суд касаційної інстанції відхиляє доводи ПАТ "АБ "Укргазбанк", викладені в касаційній скарзі щодо правомірності задоволення своїх прав вимоги за рахунок предмета застави, оскільки вони суперечать приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". При цьому, суд підкреслює, що задоволення вимог відповідача у іншому порядку, ніж визнано реєстром акцептованих вимог, порушить черговість задоволення вимог та призведе до неправомірного виведення із ліквідаційної маси коштів, котрі підлягають включенню до неї та як наслідок порушення прав усіх кредиторів банку, беручи до уваги також те, що самим Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зобов'язано уповноважену особу Фонду включити різницю коштів від реалізації заставного майна та погашення заборгованості перед заставодержателем до ліквідаційної маси банку.

Стосовно доводів скаржника про порушення судами норм процесуального права у зв'язку з незупиненням провадження у даній справі до розгляду Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України про відповідність (конституційність) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням Конституції України, колегія суддів відзначає, що встановлення Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, якщо воно не виконане (п. 5 ч. 2 ст. 112 ГПК України).

Також, судом не беруться до уваги посилання ПАТ "АБ "Укргазбанк" на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2016 у справі № 826/22323/15, якою, зокрема, визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 190 "Про віднесення ПАТ "Банк "Київська Русь" до категорії неплатоспроможних"; визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 16.07.2015 № 460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь", оскільки істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (позов заявлено у серпні 2016, а рішення у даній справі прийнято господарський судом міста Києва 17.11.2016), можуть бути підставою для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами (п. 1 ч. 2 ст. 112 ГПК України).

Інші доводи заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваних рішення та постанови не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законних та обґрунтованих судових актів колегія суддів не вбачає.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами попередніх інстанцій, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий та апеляційний господарські суди в порядку ст.ст. 47, 43 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізували відносини сторін.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 908/4804/14).

Керуючись ст. ст. 1115 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 17.11.2016 у справі № 910/15628/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: Н.М. Губенко

В.І. Картере