ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" квітня 2017 р.Справа № 916/486/17

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦІНФОРМ БЕЗПЕКА"

до відповідача: публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця"

про стягнення 808 360,16 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність

СУТЬ СПОРУ: позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "СПЕЦІНФОРМ БЕЗПЕКА", звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з 808 360,16 грн., де 796 914,77 грн. основний борг, 9 423,19 грн. пеня, 2 022,20 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.02.2017р. позовну заяву (вх.№517/17) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/486/17 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

13.03.2017р. позивач звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог (вх.№2-1418/17), відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 207 002,02 грн. основного боргу, 12 560,51 грн. пені, 2 695,48 грн. 3% річних.

Зазначена заява прийнята судом до розгляду.

13.03.2017р. відповідач звернувся до суду із клопотанням (вх.№5823/17) про відкладення розгляду справи, яке судом було задоволено.

04.04.2017р. позивач звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог (вх.№2-2-1867/17), відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 7 522,33 грн. пені та 1 614,29 грн. 3% річних.

Зазначена заява прийнята судом до розгляду.

Представник позивача зменшені позовні підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача зменшені позивачем позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні, з підстав викладених у відзиві на позов (вх.№8217/17).

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

02 грудня 2016р. між публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦІНФОРМ БЕЗПЕКА" (Виконавець) було укладено договір про надання послуг з охорони об'єктів, згідно умов п.1.1. якого, за даним Договором Виконавець зобов'язується за плату надати послуги з охорони нерухомого та рухомого майна регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" (далі об'єкти охорони), що перераховані у Додатку №1 до цього Договору.

Відповідно до п.1.6. Договору, термін надання послуг щоденно з 01.12.2016р. по 31.12.2016р. включно.

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що загальна вартість договору складає 1 120 810,70 грн. (один мільйон сто двадцять тисяч вісімсот десять грн. 70 коп.) з ПДВ, в тому числі: 934 008,92 грн. (дев'ятсот тридцять чотири тисячі вісім грн. 92 коп.) без ПДВ, 186 801,78 грн. (сто вісімдесят шість тисяч вісімсот одна грн. 78 коп.) ПДВ, згідно розрахунку вартості послуг охорони об'єктів (Додаток №5 до Договору).

За приписами п.5.3. Договору, Замовник перераховує Виконавцю кошти за надані послуги (фактично відпрацьовані чол./години) протягом 30 банківських днів з моменту підписання акту здачі-приймання наданих послуг та виставлення рахунку.

У відповідності до приписів п.8.1. Договору, у випадку несвоєчасної (не повної) оплати послуг по Договору, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі облікової ставки НБУ (що діяла в період, за який нараховується пеня) від суми простроченої плати за кожний день прострочення.

Умовами п.10.1. Договору визначено, що цей Договір набирає чинності з моменту підписання та діє по 31 грудня 2016 року, а в частині розрахунків до повного виконання.

29 грудня 2016р. між публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" (Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦІНФОРМ БЕЗПЕКА" (Виконавець) було укладено додаткову угоду №1, якою було погоджено термін надання послуг з 01.12.2016р. по 07.01.2017р. включно та збільшено розмір вартості послуг до 1 340 345,76 грн. з ПДВ.

На виконання умов вищенаведеного договору позивачем відповідачу було надано послуги з охорони об'єктів рухомого та нерухомого майна в період з 01.12.2016р. по 07.01.2017р. включно на загальну суму 1 280 389,97 грн., що підтверджується актами надання послуг №189 від 31.12.2016р. на загальну суму 563 256,72 грн. з ПДВ, №190 від 31.12.2016р. на суму 510 131,23 грн. з ПДВ, №1 від 07.01.2017р. на суму 110 144,74 грн. з ПДВ, №2 від 07.01.2017р. на суму 96 857,28 грн. з ПДВ, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

Проте, відповідачем вартість отриманих послуг було сплачено частково в сумі 483 475,20 грн., внаслідок чого, за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 796 914,77 грн.

Під час розгляду справи відповідачем вартість отриманих послуг було сплачено в повному обсязі, що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків від 04.04.2017р.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором про надання послуг з охорони об'єктів в частині оплати вартості отриманих послуг і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та матеріальної шкоди.

Крім того, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 7 522,33 грн. пені та 1 614,29 грн. 3% річних.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України передбачає, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в статті 256 ЦК України, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Якщо за невиконання або неналежне виконання зобов'язання встановлено штрафні санкції, то збитки відшкодовуються в частині, не покритій цими санкціями. Законом або договором можуть бути передбачені випадки, коли: допускається стягнення тільки штрафних санкцій; збитки можуть бути стягнуті у повній сумі понад штрафні санкції; за вибором кредитора можуть бути стягнуті або збитки, або штрафні санкції. Вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією. Відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк. За грошовим зобов'язанням боржник не повинен платити відсотки за час прострочення кредитора.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. У випадках, передбачених законом, штрафні санкції за порушення господарських зобов'язань стягуються судом у доход держави (ст.232 ГК України).

Відтак частина шоста статті 232 ГК України передбачає строк та порядок, у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Перевіривши розрахунок позивача пені судом встановлено, що його здійснено неналежним чином, у зв'язку з чим судом було самостійно розраховано пеню наступним чином:

Сума богу (грн.)Період прострочкиКількість днів прострочкиРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочки
563256.7215.02.2017 - 19.02.2017514.0000 %0.077 %*1080.22
487652.8820.02.2017 - 21.02.2017214.0000 %0.077 %*374.09
510131.2315.02.2017 - 27.02.20171314.0000 %0.077 %*2543.67
207002.0221.02.2017 - 01.03.2017914.0000 %0.077 %*714.58
207002.0202.03.2017 - 30.03.20172914.0000 %0.077 %*2302.55
Отже, за самостійним розрахунком суду розмір пені складає 7015,11 грн., у зв'язку з чим, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня, в розмірі встановленому судом в сумі 7 015,11 грн.

В іншій частині заявленої до стягнення пені в розмірі 507,22 грн. суд відмовляє.

Оцінюючи вимоги про стягнення 3% річних, суд зазначає наступне:

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право позивача вимагати від відповідача сплатити 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належним до сплати за договором.

Перевіривши розрахунок позивача трьох відсотків річних судом встановлено, що здійснений неналежним чином, у зв'язку з чим судом було самостійно розраховано 3% річних наступним чином:

Сума боргу (грн.)Період прострочкиКількість днів прострочкиРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
563256.7215.02.2017 - 19.02.201753 %231.48
407871.3620.02.2017 - 21.02.201723 %67.05
589912.7515.02.2017 - 27.02.2017133 %630.32
207002.0221.02.2017 - 30.03.2017383 %646.53
Отже, за самостійним розрахунком суду розмір 3% річних складає 1 575,38 грн., у зв'язку з чим, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних, в розмірі встановленому судом в сумі 1 575,38 грн.

В іншій частині заявленої до стягнення 3% річних в розмірі 38,91 грн. суд відмовляє.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищезазначені матеріали справи та проаналізовані положення чинного законодавства України, суд, вбачає доведеними та обґрунтованими заявлені позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "СПЕЦІНФОРМ БЕЗПЕКА", у звязку з чим стягненню з публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" на користь позивача підлягає сума 3% річних в розмірі 7015,11 грн. та сума пені в розмірі 1 575,38 грн.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме 1 504,32 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. №5, код ЄДРЮОФОПГФ 40075815) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. №19, код ЄДРЮОФОПГФ 40081200) 3% річних в розмірі 7 015 (сім тисяч п'ятнадцять) грн. 11 коп., пеню в розмірі 1 575 (одна тисяча п'ятсот сімдесят п'ять) грн. 38 коп. та витрати на оплату судового збору в розмірі 1 504 (одна тисяча п'ятсот чотири) грн. 32 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України

Повний текст рішення складено 10 квітня 2017 р.

Суддя О.В. Цісельський