ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2017 р.Справа № 922/624/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль", м. Вінниця
до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Харків
про стягнення 8 274 152,92 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність №10-02/2017 ДОВ від 10.02.2017р.;

відповідача - ОСОБА_2 довіреність №37 від 06.01.2017р.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі та інфляційні втрати, які виникли унаслідок неналежного виконання рішення господарського суду Харківської області від 07.09.2015р. та постанови Харківського апеляційного господарського суду від 17.11.2015р. у справі №922/4022/15 у розмірі 8 274 152,92 грн., з яких: інфляційні втрати - 6 130 468,21 грн., 3% річних у розмірі 2 143 684,71 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 124 112,29 грн.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Присутній представник відповідача проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити частково, а саме у розмірі інфляційних втрат у розмірі 4282713,12 грн., 3% річних у розмірі 1664709,21 грн. відповідач проти позову не заперечує, про що надав до суду 03.04.2017р. відзив на позовну заяву. В іншій частині позовних вимог відповідач зазначав про пропущення позивачем строку позовної давності, а саме просив у задоволенні позову відмовити: в частині інфляційних витрат та 3% річних нарахованих на суми боргу за договором підряду №03-А-01 від 27.04.2012р., що виникла на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ -2в) від 28.12.2012р. на суму 62121646,48 грн. та від 25.07.2013р. на суму 39715,90 грн. та ввійшла у суму боргу стягнуту за рішенням суду по справі №922/4022/15 від 07.09.2015р., та на суму нарахованих інфляційних витрат та 3% річних нарахованих на суми боргу, які позивач визначає, як "переведення боргу з філій", та підтверджується актом звірки зустрічних вимог від 20.06.2013р.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, пояснення їх повноважних представників, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 07.09.2015р. у справі №922/4022/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль» до Дочірнього підприємства «Харківський Облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості за виконані роботи за договорами підряду від 26.09.2011р. №26/09-11-М, від 27.03.2012р. №03-А-01 та від 24.05.2012р. №05-АМ-01, яким позов задоволено - стягнуто з відповідача на користь позивача 75 770 981,47 грн. основного боргу, 52 533 209,97 грн. інфляційних втрат, 4 926 459,18 грн. 3% річних, 73 080,00 грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду у справі №922/624/17 від 17.11.2015р. рішення господарського суду Харківської області від 07.09.2015 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 4926459,18 грн. та інфляційних втрат в сумі 52533209,97 грн. Постановити в цій частині нове рішення - у задоволенні позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 07.08.2015 року залишено без змін. Стягнуто з Дочірнього підприємства Харківській облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Автомагістраль витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 41560,60 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 120582,00 грн.

Таким чином, судами встановлений факт неналежного виконання ДП "Харківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" перед ТОВ "Автомагістраль" за договорами підряду виконання робіт по поточному ремонту автомобільної дороги Київ - Харків - Довжанський у Харківській області від 26.09.2011 № 26/09-11-М, від 27.03.2012р. №03-А-01 та від 24.05.2012р. №05-АМ-01 щодо оплати виконаних робіт.

Відповідно до частини З статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно зі статтею 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

У відповідності до пункту 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. №18 не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Враховуючи зазначене, порушення відповідачем договірних зобов'язань повторного доведення не потребує та встановлене при розгляді справи №922/4022/15.

05.09.2016р. боржник сплатив на користь ТОВ «Автомагістраль» 31 031 000,00 грн., 21.09.2016р. - 25 000 000,00 грн., що разом складає 56 031 000,00 грн., виписки банку міститься в матеріалах справи, тобто зобов'язання відповідача щодо сплати заборгованості частково припинилися виконанням з 05.09.2016 на суму 31 031 000,00 грн., а з 21.09.2016 - на суму 25 000 000,00 грн.

Таким чином заборгованість перед позивачем за постановою Харківського апеляційного господарського суду від 17.11.2015р. складає 19 739 981,47 грн. (сума основного боргу) та 41 560,60 грн. (сума судового збору), а всього - 19 781 542,07 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховані інфляційні за період з 18.11.2015р. по 05.09.2016р., на суму основного боргу у розмірі 75812542,07 грн., та сума інфляційних за вказаний період складає 3 988 400,91 грн.; за період з 06.09.2016р. по 21.09.2016р. на суму основного боргу у розмірі 44781542,07грн., та сума інфляційних за вказаний період складає 806 067,76 грн.; за період з 22.09.2016 по 10.02.2017 на суму основного боргу у розмірі 19781542,07 грн. та сума інфляційних складає 133599,54 грн. Загальний розмір інфляційних втрат становить 6 130 468,21 грн.

Три проценти річних від простроченої суми становлять: за період з 18.11.2015 по 05.09.2016, на суму основного боргу у розмірі 75812542,07 грн., та сума 3% річних складає 1 821 492,94 грн.; за період з 06.09.2016 по 21.09.2016 на суму основного боргу у розмірі 44781542,07грн. та сума 3% річних складає 91 765,46 грн.; за період з 22.09.2016 по 10.02.2017 на суму основного боргу у розмірі 19781542,07 грн. та сума 3% річних складає 230 426,31 грн. Загальний розмір збільшення суми основного боргу на три відсотки річних становить 2 143 684,71 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Згідно з пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.11.2008 № 01-8/685 «Про практику застосування у вирішенні спорів деяких норм чинного законодавства (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України)», чинне законодавство не заперечує звернення кредитора до господарського суду з вимогою щодо стягнення з боржника суми, на яку заборгованість за грошовим зобов'язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних "від простроченої суми за період після прийняття судом рішення про стягнення відповідної заборгованості.

Водночас, як зазначено у пункті 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Перевіривши нарахування інфляційних та 3% річних суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності суд зазначає про наступне.

Поняття позовної давності міститься в статті 256 ЦК України, відповідно до якої позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Частинами 4 та 5 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо ж суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як роз'яснено в п.2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", за змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Отже, коли судом, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі статті 267 ЦК України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності.

При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

За загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 статті 261 ЦК України).

Позивач зазначає про початок перебігу позовної давності щодо нарахування позивачем інфляційних та 3% річних на суму боргу за договором підряду №03-А-01 від 27.04.2012р., що виникла на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ -2в) від 28.12.2012р., від 25.07.2013р. та "переведення боргу з філій", що підтверджується актом звірки зустрічних вимог від 20.06.2013р., та зазначає, що строк позовної давності починається з дати вказаних актів, та підписання акту звірки зустрічних вимог не приймаючи до уваги те, що дійсно вказана сума боргу увійшла у суму боргу стягнуту з відповідача за рішенням апеляційної інстанції по справі №922/4022/15 від 07.09.2015р., а отже відповідач не вірно вказує початок моменту перебігу позовної давності, оскільки в даному випадку строк позовної давності позивачем не пропущений та сума боргу відповідача перед позивачем підтвердження рішенням суду першої та апеляційної інстанції, а нарахування позивачем інфляційних та 3% річних починається з наступного дня з моменту винесення Харківським апеляційним госпождарським судом від 17.11.2015р.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає клопотання відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль" (21018, м. Вінниця, пл. Гагаріна, 2, ) інфляційні втрати у розмірі 6130468,21 грн. та 3% річних у розмірі 2143684,71 грн.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль" (21018, м. Вінниця, пл. Гагаріна, 2, ) судовий збір у розмірі 124112,29 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.04.2017 р.

Суддя ОСОБА_3