ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"10" квітня 2017 р.Справа № 916/2683/15

Господарський суд Одеської області

У складі колегії суддів:

Головуючого судді Желєзної С.П.,

Судді Щавинської Ю.М., Цісельського О.В.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача (скаржника): ОСОБА_2 за довіреністю №01/11-972 від 23.12.2016р.

Від відділу ДВС: ОСОБА_3 за довіреністю №919/20.3-03 від 29.12.2016р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси (вх. № 2-794/17 від 10.02.2017р.) на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в порядку, передбаченому ст. 121-2 ГПК України, по справі за позовом публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України до комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси про стягнення 18 011 758,69 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 11.11.2015р. по даній справі позов публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України до комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси задоволено частково, присуджено до стягнення на користь позивача збитки від інфляції в сумі 10 083 535,53 грн., три відсотки річних у розмірі 5 756 489,03 грн., судовий збір в сумі 64 273,86 грн.

12.01.2016р. господарським судом у порядку ст. 116 ГПК України було видано відповідні накази.

10.02.2017р. до господарського суду Одеської області надійшла скарга (вх. № 2-794/17) від комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси (далі по тексту КП „Теплопостачання міста Одеси) на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у відповідності до якої заявник просить суд скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 31.01.2017р. ВП №50462300 в частині накладенні арешту на грошові кошти на поточному рахунку №6451, відкритому в ТВБВ 10015/0535 філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк, м. Одеса, код банку 328845.

Приписами п. 9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що за змістом статті 121-2 ГПК скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

Керуючись положеннями ст. 121-2 ГПК України, господарським судом було призначено до розгляду скаргу КП „Теплопостачання міста Одеси, про що повідомлено зацікавлених осіб.

29.03.2017р. до господарського суду надійшла заява від КП „Теплопостачання міста Одеси (вх. №7422/17) про уточнення до поданої раніше скарги, та у відповідності до якої відповідач просив господарський суд:

- скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про арешт коштів боржника від 31.01.2017р. ВП №50462300 в частині накладенні арешту на грошові кошти на поточному рахунку №6451, які призначені для оплати праці та для здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП „Теплопостачання міста Одеси;

- зняти арешт з коштів, які містяться на поточному рахунку №6451, відкритому у філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк та які призначені для оплати праці та для здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП „Теплопостачання міста Одеси, накладений постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про арешт коштів боржника від 31.01.2017р. ВП №5046230.

Вказана редакція заявлених КП „Теплопостачання міста Одеси вимог під час розгляду скарги на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України була прийнята до розгляду господарським судом як остаточна.

29.03.2017р. публічним акціонерним товариством „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (далі по тексту ПАТ „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України) було подано до господарського суду письмові заперечення (вх. №7424/17), у відповідності до яких позивач просив суд відмовити КП „Теплопостачання міста Одеси у задоволенні поданої скарги з підстав, наведених по тексту поданих заперечень. Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги КП „Теплопостачання міста Одеси.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

12.03.2016р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №5046230 із примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 12.01.2016р. по справі №916/2683/15 про стягнення із КП „Теплопостачання міста Одеси збитків від інфляції в сумі 10 083 535,53 грн., трьох відсотків річних у розмірі 5 756 489,03 грн. та судового збору в сумі 64 273,86 грн. на користь позивача.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (з наступними змінами та доповненнями; чинний на дату відкриття виконавчого провадження; далі по тексту Закон України «Про виконавче провадження» N 606-XIV) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

В силу положень ч.1, 4 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Інші органи, установи, організації і посадові особи провадять окремі виконавчі дії у випадках, передбачених законом, у тому числі відповідно до статті 5 цього Закону, на вимогу чи за дорученням державного виконавця.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи як виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

30.01.2017р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про арешт коштів КП „Теплопостачання міста Одеси ВП №5046230, якою було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках відкритих, зокрема, у Філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк, код фінансової установи 328845.

При цьому, державним виконавцем у постанові про арешт коштів божника ВП №5046230 від 30.01.2017р. було вказано, що на грошові кошти, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, в тому числі рахунках захищених відповідно до Бюджетного кодексу України, Закону України „Про державний бюджет на 2016 рік, Закону України „Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими похованням, а також рахунках зі спеціальним режимом використання, арешт не накладається.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII ( з наступними змінами та доповненнями; далі Закон України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

При зверненні до господарського суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України КП „Теплопостачання міста Одеси зазначало, зокрема, що рахунок №6451, відкритий у філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк використовується відповідачем для зарахування грошових коштів, що надходять на рахунки зі спеціальним режимом використання, які відкриті відповідно до приписів Закону України "Про теплопостачання". Окрім того, скаржник вказував, що рахунок №6451 використовується виключно для виплати заробітної плати працівникам підприємства, сплати єдиного соціального внеску, оплати податків та зборів, оплати за енергоносії, інших обовязкових платежів та зборів. Викладене, за переконанням відповідача, свідчить про порушення конституційних прав працівників КП „Теплопостачання міста Одеси та обовязків перед державою щодо сплати податків та зборів.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної скарги вимог, суд виходить із наступного.

Так, ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 121-2 ГПК України визначено, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Приписами ч. ч. 1, 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що постанова про арешт коштів божника ВП №5046230 від 30.01.2017р. була надіслана на адресу скаржника та отримана останнім 07.02.2017р., що, в свою чергу, свідчить про дотримання відповідачем строків оскарження названої постанови, оскільки КП „Теплопостачання міста Одеси звернулось до господарсько суду 10.02.2017р.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» N 1404-VIII стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19 1 та 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Як вбачається, з матеріалів справи, а саме з довідки КП „Теплопостачання міста Одеси №02/01-01-149 від 27.02.2017р. грошові кошти на виплату заробітної плати та сплата податків та зборів переказуються з рахунку №6451, відкритому у філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк. При цьому, з листа філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк №33/2536 від 15.03.2017р. вбачається, що за період з 01.01.2016р. по 10.03.2017р. з рахунку №6451 проведено виплати заробітної плати, перераховано до державного бюджету податки та збори та переказано значні суми за оплату теплової енергії, сплату за природний газ, воду, вугілля тощо.

З огляду на викладене, господарський суд доходить висновку, що на грошові кошти, які знаходяться на рахунку №6451, відкритому у філії Одеського обласного управління публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк, арешт накладено не було. Викладене, за переконанням суду, свідчить про відсутність правових підстав для задоволення скарги, оскільки КП „Теплопостачання міста Одеси у встановленому порядку не було доведено суду що на грошові кошти, які знаходяться на рахунку №6451, було накладено арешт. Крім того, господарський суд приймає до уваги встановлену законодавчу заборону накладати арешт на деякі види рахунків, що також знайшло відображення у постанові про арешт коштів божника ВП №5046230 від 30.01.2017р.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Разом з тим, ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, оскільки відповідачем у встановленому порядку не було доведено господарському суду обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні скарги (вх. № 2-794/17 від 10.02.2017р.) комунальному підприємству „Теплопостачання міста Одеси на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовити.

Відповідно до ст. 106, 121-2 ГПК України ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби можуть бути оскаржені в апеляційному та касаційному порядку.

Головуючий суддя С.П. Желєзна

суддя О.В. Цісельський

суддя Ю.М. Щавинська