ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"13" квітня 2017 р. Справа № 17-05-10-14-01-08/103

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Боровика С.С. з секретарем судового засідання Вініченко О.Б., за участю:

заявника ОСОБА_1 (особисто),

ліквідатор Левченко В.М.: представники Кононенко О.В., Пащенко О.В. (по довіреності),

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву кредитора ОСОБА_1 про стягнення середньомісячного заробітку, компенсації та індексації на суму заборгованості по заробітній платі за весь час затримки по день фактичного розрахунку та відшкодування моральної шкоди

у справі №17-05-10-14-01-08/103

за заявою сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Калита"

до публічного акціонерного товариства "Христинівський завод комбікормів і круп"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Черкаської області від 25.11.2014 року боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Левченка В.М.

Від кредитора ОСОБА_1 надійшла заява про стягнення середньомісячного заробітку, компенсації та індексації на суму заборгованості по заробітній платі за весь час затримки по день фактичного розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Заява призначена до розгляду в судовому засіданні.

07.04.2017 року від кредитора надійшло уточнення до додаткової позовної заяви.

13.04.2017 року кредитор ОСОБА_1 подав заяву, в якій відмовився від вимоги щодо компенсації та індексації, просить суд стягнути з боржника середньомісячний заробіток за весь час затримки заробітної плати в сумі 234 628,68 грн. та моральну шкоду в сумі 243 600 грн.

У судовому засіданні 13.04.2017 року кредитор ОСОБА_1 заяву із уточненням до неї підтримав, просить задовольнити.

Представники ліквідатора заперечили відносно поданої додаткової позовної заяви та уточнень до неї, подали письмові заперечення з цього приводу.

Заслухавши доводи учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд припиняє провадження в частині вимоги про стягнення компенсації та індексації на суму заборгованості по заробітній платі за весь час затримки по день фактичного розрахунку, в частині вимог про стягнення середньомісячного заробітку за весь час затримки та відшкодування моральної шкоди задовольняє частково додаткову позовну заяву з уточненням до неї від 07.04.2017 року та від 13.04.2017 року, з наступних правових підстав та мотивів.

Як вбачається із додаткової позовної заяви з уточненнями до неї, грошові вимоги кредитора ОСОБА_1 ґрунтуються на:

- рішенні Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14.08.2006 року у справі № 2-33/06, згідно якого ОСОБА_1 поновлено на посаді голови правління публічного акціонерного товариства "Христинівський завод комбікормів і круп" з 09.08.2001 року, стягнуто з сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Христинівський завод комбікормів і круп" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.07.2005 року по 14.08.2006 року в сумі 6 451,5 грн. та 100 грн. витрат на правову допомогу;

- рішенні апеляційного суду Черкаської області від 07.02.2007 року у справі №22ц-96-2007р., згідно якого вищезазначене рішення районного суду від 14.08.2006 року змінено в частині визначення суми середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди та присуджено до стягнення з сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Христинівський завод комбікормів і круп" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11 731,34 грн. та 3 000 грн. моральної шкоди;

- додатковому рішенні апеляційного суду Черкаської області від 27.03.2007 року у справі №22ц-96-2007, яким частково змінено вищезазначене рішення апеляційного суду Черкаської області від 07.02.2007 року та стягнуто з сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Христинівський завод комбікормів і круп" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7 689,39 грн.;

- виданих Монастирищенським районним судом на виконання даних судових рішень виконавчих листах №2-33-2006р. від 10.04.2007 року;

- заочному рішенні Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2009 року у справі №2-110-09, згідно якого стягнуто з сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Христинівський завод комбікормів і круп" на користь ОСОБА_1 157 065,48 грн. середньомісячного заробітку за час затримки заробітної плати, 8 100 грн. компенсації за невикористані відпустки, 5 000 грн. моральної шкоди (усього 170 165,48 грн.);

- виданому на виконання зазначеного рішення Уманським міськрайонним судом Черкаської області виконавчому листі від 22.12.2009 року.

Згідно заяви від 22.01.2015 року ОСОБА_1 заявлено грошові вимоги до сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Христинівський завод комбікормів і круп" у розмірі 50 393,22 грн., задоволені повністю згідно оскарженої ухвали суду від 20.04.2015 року.

Решта вимог ОСОБА_1 складається із залишку заборгованості публічного акціонерного товариства "Христинівський завод комбікормів і круп" по сумі середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 6 090,39 грн., присудженого до стягнення згідно вищезазначених рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 14.08.2006 року у справі № 2-33/06, зміненого рішенням апеляційного суду Черкаської області від 07.02.2007 року, додатковим рішенням апеляційного суду Черкаської області від 27.03.2007 року у справі №22ц-96-2007.

Заявник стверджує, що якщо судом вже було винесено рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки, однак фактично здійснення роботодавцем зазначених виплат не відбулося, працівник має право вимагати в судовому порядку отримання середнього заробітку за весь період невиплати до дня фактичного розрахунку, як зазначено у постанові ВСУ №6-116ц13 від 29.01.2014 року, за таких обставин просить суд стягнути з публічного акціонерного товариства "Христинівський завод комбікормів і круп" на свою користь 234 628,68 грн. середньомісячного заробітку за весь час затримки заробітної плати.

Суд після вивчення позовної заяви та уточнень до неї встановив період нарахування виплати середньомісячного заробітку за весь час його затримки: з 28.03.2007 року (27.03.2007 року - додаткове рішення апеляційного суду Черкаської області у справі №22ц-96-2007) по 25.11.2014 року (25.11.2014 року - постанова про визнання боржника банкрутом).

Середньомісячний заробіток заявника складає 1 939,08 грн. (довідка №0-46 від 06.08.2007 року управління праці та соціального захисту населення Христинівської РДА).

Суд вважає за необхідне задовольнити вимогу по середньомісячному заробітку за весь час затримки заробітної плати в сумі 178 395,36 грн. (92 місяці Х 1 939,08 грн. = 178 395,36 грн.), в іншій частині відмовити з огляду на наступне.

За визначенням статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

За змістом статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати мають право протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. Відповідне правило не поширюється на вимоги кредиторів щодо виплати заробітної плати.

Відповідно до статті 94 КЗпП України, частини 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник, або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

До структури заробітної плати в силу статті 2 Закону України "Про оплату праці" включаються виплати за виконану роботу, а також гарантії та компенсації за невідпрацьований час.

Згідно статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власниками або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені статтею 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

За структурою КЗпП України статті 117, якою визначено підстави виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відноситься до розділу VII "Оплата праці" вказаного Кодексу.

Таким чином, затримка розрахунку при звільненні за своєю природою пов'язана з трудовими відносинами, є оплатою праці та відноситься до структури заробітної плати.

Верховний Суд України, посилаючись на статті 116, 117 Кодексу законів про працю України дійшов висновку, що за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання. Це є компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку, на яку не поширюється дія мораторію передбачена Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 14.11.2012 року у справі №6-139цс12).

Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, відноситься до фонду додаткової заробітної плати.

Згідно приписів статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.05.2014 року у справі №5021/321/12, постанові ВГСУ від 18.05.2016 року у справі №920/725/13).

Таким чином, заявлені кредитором вимоги не мають характеру поточних, оскільки після введення ліквідаційної процедури у банкрута не виникає додаткових зобов'язань, в тому числі по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне визнати грошові вимоги кредитора ОСОБА_1 в сумі 178 395,36 грн. середньомісячного заробітку за весь час затримки заробітної плати, та включити їх до реєстру вимог кредиторів в першу чергу, в іншій частині цих вимог відмовити.

ОСОБА_1 також просить суд відшкодувати йому 243 600 грн. моральної шкоди внаслідок приниження його честі і гідності, незаконним звільненням з роботи та невиплатою нарахованої заробітної плати.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень представників ліквідатора, стягнення моральної шкоди є незаконним, оскільки моральна шкода була предметом спору у цивільній справі Монастирищенського районного суду Черкаської області №2-33/06, та рішенням апеляційного суду Черкаської області від 07.02.2007 року на користь заявника вже стягнуто 3 000 грн. моральної шкоди, пов'язаної з незаконним звільненням.

Моральну шкоду, пов'язану з невиплатою в день звільнення нарахованої заробітної плати також вже стягнуто, що підтверджується рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2009 року в сумі 5 000 грн.

Загальна сума моральної шкоди за незаконне звільнення та не виплату заробітної плати в сумі 8 000 грн. (3 000+5 000) вже визнана господарським судом Черкаської області у межах справи №17-05-10-14-01-08/103 про банкрутство ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп".

Згідно статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

За таких обставин, суд відмовляє кредитору ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення з ПАТ "Христинівський завод комбікормів і круп" на його користь 243 600 грн. моральної шкоди.

Керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", пунктом 4 частини 1 статті 80, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Припинити провадження в частині вимоги про стягнення компенсації та індексації на суму заборгованості по заробітній платі за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

2.В частині вимог про стягнення середньомісячного заробітку за весь час затримки та відшкодування моральної шкоди додаткову позовну заяву з уточненнями до неї від 07.04.2017 року та від 13.04.2017 року задовольнити частково.

3.Визнати ОСОБА_1 кредитором публічного акціонерного товариства "Христинівський завод комбікормів і круп" як вимоги першої черги: 178 395,36 грн. середньомісячного заробітку за весь час затримки заробітної плати, включивши до реєстру вимог кредиторів. В іншій частині цих вимог відмовити.

4.В частині відшкодування моральної шкоди в сумі 243 600 грн. - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного господарського суду.

Суддя С.С.Боровик