КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2017 р. Справа№ 910/13194/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Куксова В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін

від позивача: Бондаренко М.Г. - представник за дов. № 4 від 17.01.2017 року;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи 1: не з'явився;

від третьої особи 2: не з'явився;

від третьої особи 3: Голік О.А. - представник за дов. № 27-48339/16 від 28.12.2016 року;

від третьої особи 4: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2016 року

у справі № 910/13194/16 (судя: Мудрий С.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Національний банк України

2. ОСОБА_8

3. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

4. Приватний нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2015 року

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Український Професійний Банк" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" (далі - відповідач), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національного банку України (далі - третя особа 1), ОСОБА_8 (далі - третя особа 2) та за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович (далі - третя особа 3) про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2015 року.

Позовні вимоги були мотивовані тим, що договір про відступлення прав вимоги від 27.05.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. та зареєстрований за № 6325, що був укладений між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс", є нікчемним в силу п.п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та звернувся до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.09.2016 року у справі № 910/13194/16 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Український Професійний Банк" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справ та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема положення ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та ст. ст. 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст. 55 Конституції України.

Крім того, скаржник вказав, що договір про відступлення прав вимоги від 27.05.2015 року є нікчемним на підставі п.п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" , що є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2016 року у справі №910/13194/16 апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк" прийнята до провадження.

Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залучення на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України до участі у справі в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17).

Розгляд справи здійснювався різними колегіями справи і неодноразово відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

30.03.2017 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За результатом розгляду справи Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що немає підстав для задоволення даного клопотання, з огляду на наступне.

Згідно ст. ст. 102 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Отже, Київський апеляційний господарський суд зазначає, що розумність тривалості провадження по судовій справі повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Відповідно до аналізу приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні суди.

Так, клопотання скаржника про відкладення розгляду справи відхиляється судом апеляційної інстанції, оскільки строк розгляду апеляційної скарги відповідно до ст. 102 ГПК України підійшов до кінця, а задоволення клопотання призведе лише до затягування розгляду справи, що є неприпустимим.

У судовому засіданні 30.03.2017 року представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

Представник третьої особи 3 у судовому засіданні 30.03.2017 року підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

Представники третіх осіб 1, 2, 4 у судове засідання 30.03.2017 року не з'явились. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 16.02.2017 року на відповідні адреси.

Пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 встановлює, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно з п. 3.9.2. Постанови Пленуму, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Крім того, враховуючи, що судом явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, треті особи 1, 2, 4 не скористалися належними їм процесуальними правами приймати участь в судовому засіданні 30.03.2017 року, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників третіх осіб 1, 2, 4 за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2016 року підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк" - частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

27.05.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" (новий кредитор) було укладено договір про відступлення прав вимоги, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А за реєстровим №6325, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до ОСОБА_8 (боржник), а новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, визначеній п. 5 цього договору, у порядку та строки, встановлені цим договором, та набуває права вимоги первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існують на момент переходу права вимоги за кредитним договором № 73 від 19.02.2008 року з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього, та іпотечним договором від 19.02.2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. за реєстровим номером 706, предметом якого є іпотека належного боржнику земельної ділянки площею 0,2400 га, що розташована за адресою Київська область, Бориспільський район, Рогозівська сільська рада, с. Рогозів. Цільове призначення (використання) земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку. Кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_1 з усіма додатковими угодами та/або договорами про внесення змін до нього (далі - іпотечний договір), які були укладені між Відкритим акціонерним товариством "Український професійний банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариством "Український професійний банк" та ОСОБА_8.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 2 договору до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора за кредитним договором, в тому числі, але не виключно право вимоги сплати заборгованості за кредитом, несплачених процентів, комісії та штрафних санкцій за кредитним договором в розмірі, який буде існувати на момент переходу права вимоги, вказаний в пункті 3 цього договору, а також всі права іпотекодержателя за іпотечним договором.

Згідно п. 3 договору заборгованість за кредитним договором № 73 від 19.02.2008 року становить 149 456,94 грн.

Пунктом 4 договору передбачено, що підстави виникнення, зазначених в п.1 цього договору прав вимоги до боржника, на момент підписання цього договору підтверджується:

1) кредитним договором №73 від 19.02.2008 року;

2) додатковим договором від 29.08.2011 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року;

3) додатковим договором від 29.05.2014 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року;

4) додатковим договором від 05.03.2015 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року;

5) іпотечним договором від 19.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. за реєстровим номером 706;

6) договором, посвідченим приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. реєстровий номер 152 від 11.02.2009 року, про внесення змін до іпотечного договору від 19.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. за реєстровим номером 706.

Відповідно до п. 5 договору, за відступлені права вимоги за кредитним договором новий кредитор сплачує первісному кредитору кошти в українських гривнях в розмірі 149 456,94 грн без ПДВ, які сплачуються новим кредитором первісному кредитору протягом 2-х (двох) банківських днів з дня укладення цього договору. Ціна продажу сплачується шляхом перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора за наступними реквізитами: отримувач платежу: публічне акціонерне товариство "Український професійний банк"; банк отримувача - публічне акціонерне товариство "Український професійний банк"; № рахунку: 0073; ідентифікаційний код: 19019775; МФО: 300205; призначення платежу: "оплата за договором відступлення права вимоги від 27.05.2015 року".

Права вимоги за кредитним договором є такими, що передані новому кредитору з моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги. Акт приймання-передачі права вимоги підписується виключно після отримання первісним кредитором ціни продажу в повному обсязі (п. 6 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2015 року первісний кредитор передав (відступив), а новий кредитор в свою чергу прийняв права вимоги за зобов'язаннями боржників та документи, зокрема: ОСОБА_8 за кредитним договором №73 від 19.02.2008 року;додатковим договором від 29.08.2011 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; додатковим договором від 29.05.2014 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; додатковим договором від 05.03.2015 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; іпотечним договором від 19.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. за реєстровим номером 706; договором, посвідченим приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. реєстровий номер 152 від 11.02.2009 року, про внесення змін до іпотечного договору від 19.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. за реєстровим номером 706. В акті зазначено, що сторони підтверджують, що розрахунки за вищевказаними договорами проведені в повному обсязі і сторони не мають претензій одна до одної.

Крім того, на виконання умов договору про відступлення прав вимоги від 26.05.2015 року новий кредитор сплатив первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі 149 456,94 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 74 від 27.05.2015 року.

27.05.2015 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про реєстрацію відповідача іпотекодержателем за іпотечним договором (копія витягу 38197496).

28.05.2015 року (фактично через 1 день після укладення договору відступлення права вимоги) Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №107 "Про запровадження тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк", згідно з яким з 29.05.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в публічному акціонерному товаристві "Український професійний банк".

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Український професійний банк" Л.О. Пантіної № 26/ТА від 29.05.2015 року вирішено здійснити перевірку договорів (інших правочинів), укладених позивачем протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладників фізичних осіб".

Відповідно до витягу з протоколу № 10 від 24.07.2015 року засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів) на виконання наказу № 26/ТА від 29.05.2015 року, комісією з перевірки договорів (інших правочинів) було виявлено, що договір про відступлення права вимоги від 27.05.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований у реєстрі за № 6325, укладено з порушенням вимог постанови Національного банку України № 293/БТ від 30.04.2015 року, якою заборонено передавати в забезпечення третім особам майно та активи Банку; розрахунки за договором відступлення проводилися шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитора, відкритому в банку, чим було прямо порушено заборону, встановлену постановою № 293/БТ, відповідно до якої під час здійснення особливого режиму контролю всі розрахунки в національній валюті повинні проводитися через кореспондентський рахунок банку, відкритий у Національному банку України; умови договору відступлення, укладеного між банком та ТОВ "ФК Аурум Фінанс", прямо передбачають передачу ТОВ "ФК Аурум Фінанс", що є одночасно кредитором банку, майнових прав за кредитним договором та надає кредитору банку - ТОВ "ФК Аурум Фінанс" переваги перед іншими кредиторами.

За таких обставин, комісією з перевірки договорів (інших правочинів) вирішено затвердити результати перевірки, якою виявлено договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований у реєстрі за № 6325, що є нікчемним згідно ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві "Український професійний банк" Пантіною Л.О. повідомлено відповідача про нікчемність договору про відступлення права вимоги від 27.05.2015 року, а тому вимагав повернути протягом десяти днів з дня отримання повідомлення всі отримані згідно з умовами нікчемного договору оригінали документів (кредитні договори, договори забезпечення, всі інші документи відповідно до акту приймання-передачі від 27.05.2015 року).

Відповідач у відповідь на лист уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Український професійний банк" № 01-10/3260 від 03.08.2015 року, направив позивачу лист від 11.09.2015 р. вих. № 1109/15-22, у якому відповідач повідомив про те, що не погоджується з визнанням договорів нікчемними та вважає їх належно укладеними та виконаними відповідно до вимог діючого законодавства України, оскільки законні підстави на визнання договорів нікчемними відсутні.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Український професійний банк" від 29.05.2015 року № 26/ТА було зафіксовано факт виявлення комісією з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями нікчемного договору, а саме - договору про відступлення права вимоги від 27.05.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований у реєстрі за № 6325.

При цьому, спір у справі виник з підстав визнання Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві "Український професійний банк" Л.О. Пантіною в порядку здійснення перевірки правочинів, вчинених протягом року до введення в Публічному акціонерному товаристві "Український професійний банк" тимчасової адміністрації, відповідно до ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", спірного договору відступлення права вимоги нікчемним, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимогу про застосування наслідків недійсності такого правочину.

Місцевий господарський суд, відмовляючи в задоволені позовних вимог, не погодився із доводами позивача, покладеними в основу підстав позову.

Так, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав вважати договір про відступлення права вимоги від 27.05.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрований у реєстрі за № 6325, нікчемним в порядку п. п. 1, 2, 7 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Проте, судова колегія апеляційної інстанції не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із ч.2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Стаття 215 Цивільного кодексу України встановлює, що:

- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу;

- недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним;

- якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 Цивільного кодексу України, тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

У відповідності до ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними зокрема, з таких підстав:

- банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

Приписами ч.4 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що фонд:

1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів;

2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами;

3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Уповноваженою особою Фонду відповідачу направлено повідомлення про нікчемність правочинів №01-10/3260 від 03.08.2015 року в якому повідомлено про нікчемність договору відступлення права вимоги, а також витребувано у відповідача всі отримані за умовами вказаного договору оригінали документів.

На підтвердження направлення вказаного повідомлення до матеріалів справи залучено копію рекомендованого повідомлення про вручення 13.08.2015 року уповноваженому представнику відповідача - Назарцю (поштове відправлення №24899202).

При цьому, у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Такий нікчемний договір не може бути використаний для визначення ринкової ціни (ч. 5 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "Аурум Фінанс" оригінали документів не повернуло, наслідком чого і стало звернення позивача до суду з даним позовом.

Крім того, з витягу з протоколу № 10 від 24.07.2015 року засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів) на виконання Наказу № 26/ТА від 29.05.2015 та позовної заяви вбачається, що спірний правочин підпадає під критерії нікчемності, визначені п.1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а як на підставу для віднесення їх до нікчемних Уповноваженою особою Фонду зазначено, що станом на дату укладення таких договорів відповідач був кредитором позивача, зокрема, за договором №315-УОК на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання від 18.05.2015 та депозитним договором № 245 строкового банківського вкладу "Депозитна лінія "Гнучка" від 20.05.2015 року.

Разом з цим, спірним договором про відступлення права вимоги позивач відступив відповідачу право вимоги за кредитним договором №73 від 19.02.2008 року; додатковим договором від 29.08.2011 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; додатковим договором від 29.05.2014 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; додатковим договором від 05.03.2015 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; іпотечним договором від 19.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. за реєстровим номером 706; договором, посвідченим приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. реєстровий номер 152 від 11.02.2009 року, про внесення змін до іпотечного договору від 19.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. за реєстровим номером 706, фактично надавши відповідачу, як кредитору позивача переваги, прямо не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами банку.

Місцевий господарський суд не погодився з посиланнями позивача про наявність правових підстав для віднесення договору відступлення права вимоги до нікчемних на підставі п.п. 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Проте, судова колегія за даним висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 38 "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, у разі якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне твердження відповідача, що оскільки спірний правочин був оплатним, останній не може бути віднесено до нікчемних на підставі вказаного пункту. При цьому, доказами оплатності такого правочину, на думку відповідача, є копія платіжного доручення № 74 від 27.05.2015 року відповідно до якого ТОВ "ФК Аурум Фінанс" перерахувало на рахунок позивача 149556,94 грн за відступлення права вимоги.

Разом з цим, судова колегія приймає доводи апелянта про те, що вказане платіжне доручення фактично виконано не було, а тому позивач на підставі спірного правочину безоплатно здійснив відчуження майна.

Так, відповідно до Постанови Національного банку України від 21.01.2004 року № 22 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" платіжне доручення - це розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача. При цьому, відповідно до п. 1.12. банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку, зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: "Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку"; ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності.

Разом з цим, з матеріалів справи, зокрема з довідки НБУ № 55-0004/59610 від 18.07.2016 року (а.с. 190) вбачається, що залишок коштів у національній валюті на кореспондентському рахунку ПАТ "УПБ" станом на 27.05.2016 року становить всього 43805,61 грн. Таким чином з урахуванням того, що платіжне доручення № 53 від 27.05.2015 року виконано банком не було, фактично кошти за відступлення права вимоги не надійшли на кореспондентський рахунок позивача.

Відхиляючи доводи банку щодо нікчемності спірних договорів, місцевий господарський суд виходив з того, що умовами спірного договору передбачено обов'язок нового кредитора здійснити перерахування на користь позивача грошових коштів за набуте право вимоги, тобто, відчуження майнових прав відбулося не безоплатно. Однак, такий висновок суду першої інстанції є передчасним, оскільки сама лише наявність умови у договорах щодо подальшої оплати не дає підстави вважати правочин оплатним.

Відтак, приймаючи рішення, місцевий господарський суд не надав належної оцінки доводам позивача, що банк відмовився від власних майнових вимог до позичальника на користь третьої особи, передавши право вимоги та позбавивши себе цього права, безоплатно, оскільки кошти за відступлене право вимоги банком не отримано (аналогічна правова позиція зазначена в постанові Вищого господарського суду України від 03.08.2016 року у справі № 910/933/16).

При цьому, судом апеляційної інстанції не приймаються доводи відповідача про порушення позивачем п. 1.12 Інструкції як на підставу для залишення позову без задоволення, відповідно до якого банк був зобов'язаний надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини, оскільки таке порушення Інструкції щодо повідомлення хоч і мало місце, проте не впливає на ту обставину, що кошти за відступлене право вимоги не було отримано банком, оскільки коштів на кореспондентському рахунку банку було недостатньо для виконання платіжного виконання доручення відовідача (про що не міг не бути обізнаний банк).

Щодо доводів позивача на нікчемність спірного договору з посиланням на п. 2 ч. 3 ст. 38 Спеціального Закону суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до вказаного пункту, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, за якими банк до дня визнання його неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим. Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами місцевого господарського суду, що позивачем не надано доказів того, що саме внаслідок укладення спірного правочину банк став неплатоспроможним. Разом з цим, доводи апелянта, що позивачем було укладено ряд договорів із відповідачем, внаслідок чого він став неплатоспроможним, судом апеляційної інстанції також не приймаються, оскільки виходячи з предмету та підстав позову, суд не досліджує правовідносини позивача та відповідача, які виходять за межі предмету доказування у даній справі.

Щодо посилань позивача на нікчемність спірного договору з посиланням на п. 7 ч. 3 ст. 38 спеціального Закону суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з приписами п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у випадку якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором № 315-УОК на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання від 18.05.2015 року та за депозитним договором № 245 строкового банківського вкладу "Депозитна лінія "Гнучка" від 20.05.2015 року відповідач перерахував на депозитний рахунок (відкритий в ПАТ "УПБ") 10 000 000,00 грн.

Відповідно до ст. 1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Разом з цим, позивач зазначив, що за вказаним депозитним договором повернення коштів відповідачу не відбулось, оскільки на кореспондентському рахунку позивача станом на 25.05.2015 року залишок грошових коштів становив лише 160 890,97 грн, а станом на 27.05.2015 року - 43 805,61 грн. Таким чином, у зв'язку з відсутністю достатньої кількості коштів на кореспондентському рахунку станом на 25.05.2015 року, фактично, меморіальний ордер № 22998266 від 25.05.2015 року виконано не було, як і платіжне доручення відповідача № 74 від 27.05.2015 року. Доказів в розумінні ст. 33, 34, 36, 43, 101 Господарського процесуального кодексу України протилежного відповідачем ані до суду першої, ані суду апеляційної інстанцій надано не було.

Отже, зобов'язальні правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору банківського рахунка, мають майново-грошовий характер, а відтак, у цьому випадку відповідач є кредитором позивача за майновою вимогою щодо розпорядження належними йому коштами. (Вказаного висновку дійшов Верховний суд України в постановах від 25.03.2015 року у справі № 910/9232/14 (3-24гс15) та від 01.04.2015 року у справі № 910/5560/14).

Разом з цим, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку ліквідації банку залишки грошових коштів на рахунках юридичних осіб не гарантуються державою, а задовольняються у порядку черговості, встановленої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Водночас відповідач, будучі кредитором позивача за укладеним з ним депозитним договором та розрахувавшись за договором відступлення права вимоги від 27.05.2016 року отримав від позивача майнові вимоги до ОСОБА_8 за кредитним договором №73 від 19.02.2008 року; додатковим договором від 29.08.2011 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; додатковим договором від 29.05.2014 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; додатковим договором від 05.03.2015 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; іпотечним договором від 19.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. за реєстровим номером 706; договором, посвідченим приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. реєстровий номер 152 від 11.02.2009 року, про внесення змін до іпотечного договору від 19.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. за реєстровим номером 706 та, відповідно, враховуючи віднесення позивача до категорії неплатоспроможних, отримав переваги щодо задоволення частини своїх майнових вимог перед іншими кредиторами позивача, які (переваги) не встановлені для відповідача законодавством чи внутрішніми документами позивача.

За таких обставин, уповноважена особа Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у позивача правомірно в силу приписів п.п. 1, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" віднесла договір відступлення права вимоги до нікчемних.

Правові наслідки недійсності правочину встановлені статтею 216 Цивільного кодексу України. Так, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

А тому суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину підлягають задоволенню та підлягає задоволенню позовна вимога про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" повернути оригінали документів, які останній отримав згідно актів приймання-передачі від 27.05.2015 року, а саме документи щодо позичальника банку - ОСОБА_8: кредитний договір № 73 від 19.02.2008 року; додатковий договір від 29.08.2011 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; додатковий договір від 29.08.2011 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; додатковий договір від 05.03.2015 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; іпотечний договір від 19.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. за реєстровим номером 706; договір, посвідченим приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. реєстровий номер 152 від 11.02.2009 року, про внесення змін до іпотечного договору від 19.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. за реєстровим номером 706; державний акт про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 01.09.2008 року.

А тому рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вказаних позовних вимог підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову в цій частині.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання ТОВ "ФК АУРУМ ФІНАНС" повернути на користь ПАТ "Український професійний банк" право майнової вимоги за договором про відступлення прав вимоги від 27.05.2015 року, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що така позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки не є ефективним способом захисту права, оскільки майнові права, хоча за приписами ст. 190 Цивільного кодексу України, є майном, однак є неспоживною річчю, що, відповідно, не має уречевленої форми, а тому, не може бути фізично повернуто позивачу. А з огляду на те, що договір відступлення права вимоги є нікчемним, право вимоги, що є об'єктом такого договору, вважається таким, що не перейшло до нового кредитора.

Не підлягають також задоволенню позовні вимоги (з урахуванням тієї обставини, що єдиним відповідачем у даній справі є Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС") про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: внести зміни про суб'єктів в записі про іпотеку: 9828340, замінити іпотекодержателя Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" на іпотекодержателя Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк"; внести зміни про суб'єктів в записі обтяження: 9996582, замінити обтяжувача Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" на обтяжувача Публічне акціонерне товариство "Український професійний банк".

Так, відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом з цим, з позовних вимог (зокрема, з п. 4 прохальної частини позову) заявлених у даній справі вбачається, що позивач просив внести зміни до Державного реєстру, не вказуючи осіб, яких необхідно зобов'язати внести такі зміни до Державного реєстру. При цьому за змістом статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до адміністративного суду. Суди повинні мати на увазі, що під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації.

А тому, з урахуванням нікчемності договору про відступлення права вимоги від 27.05.2015 року, позивач не позбавлений права звернутись до державного реєстратора або до нотаріуса (як спеціального суб'єкту у передбачених законом випадках) із заявою про внесення змін до Державного реєстру. Окремими підставами відмови в задоволенні позовних вимог (викладених в п. 4 прохальної частини позову), крім вищевикладеного є відсутність будь-якого нормативного обґрунтування заявлених вимог, порушення прав в розумінні ст. 1 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням вказаних вище норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню на підставі пунктів 1, 4 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України.

Судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2016 у справі № 910/13194/16 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2016 у справі № 910/13194/16 - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого за №6325, що був укладений між ПАТ "УПБ" та ТОВ "ФК АУРУМ ФІНАНС" та в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" повернути Публічному акціонерному товариству "Український професійний банк" оригінали документів, які останній отримав згідно актів приймання-передачі від в 27.05.2015 року, а саме документи щодо позичальника банку - ОСОБА_8: кредитний договір № 73 від 19.02.2008 року; додатковий договір від 29.08.2011 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; додатковий договір від 29.08.2011 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; додатковий договір від 05.03.2015 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; іпотечний договір від 19.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. за реєстровим номером 706; договір, посвідченим приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. реєстровий номер 152 від 11.02.2009 року, про внесення змін до іпотечного договору від 19.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. за реєстровим номером 706; державний акт про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 01.09.2008 року з прийняттям нового рішення в цій частині про задоволення позову.

Застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору про відступлення прав вимоги від 27.05.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованого за №6325, що був укладений між ПАТ "УПБ" та ТОВ "ФК АУРУМ ФІНАНС"; зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" (02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 3, ) повернути Публічному акціонерному товариству "Український професійний банк" (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 15, ) оригінали документів, які останній отримав згідно актів приймання-передачі від 27.05.2015 року, а саме документи щодо позичальника банку - ОСОБА_8: кредитний договір № 73 від 19.02.2008 року; додатковий договір від 29.08.2011 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; додатковий договір від 29.08.2011 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; додатковий договір від 05.03.2015 року про внесення змін до кредитного договору №73 від 19.02.2008 року; іпотечний договір від 19.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. за реєстровим номером 706; договір, посвідченим приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. реєстровий номер 152 від 11.02.2009 року, про внесення змін до іпотечного договору від 19.02.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Мургою С.Г. за реєстровим номером 706; державний акт про право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 01.09.2008 року.

3. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 12.09.2016 року у справі № 910/13194/16 - залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК АУРУМ ФІНАНС" (02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 3, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" (02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд. 15, ) судовий збір у розмірі 2 756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. за розгляд справи в суді першої інстанції та 3 031 (три тисячі тридцять одна) грн. 60 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

5. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/13194/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді В.В. Куксов

О.М. Гаврилюк