ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.04.2017р. Справа №905/368/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю В.М., м.Київ

до відповідача Державного підприємства "Донецька залізниця", м.Донецьк

про стягнення заборгованості в сумі 485488,03 грн.

Суддя Г.В. Левшина

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - по дов.

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю В.М., м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства "Донецька залізниця", м.Донецьк, про стягнення заборгованості в сумі 485488,03 грн., у тому числі основний борг в сумі 297697,68 грн., три проценти річних в сумі 18102,73 грн. та інфляція в сумі 169687,62 грн.

Згідно із ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач заявою від 14.03.2017р. зменшив предмет позову, заявивши вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 465983,81 грн., у тому числі основний борг в сумі 297697,68 грн., три проценти річних в сумі 18262,91 грн. та інфляція в сумі 150023,22 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається договір №Д/НХ-14283/НЮ від 25.02.2014р., специфікацію до нього №1, накладні №ННУ00016932 від 01.04.2014р., №ННУ0017101 від 22.04.2014р., №НЗК00419934 від 20.10.2014р., №ННУ00018777 від 03.11.2014р., №ННУ00038757 від 01.10.2014р., податкові накладні №12 від 01.04.2014р., №833 від 22.04.2014р., №18 від 11.02.2014р., №1097 від 20.10.2014р., №32 від 03.11.2014р. розрахунок суми позову.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно позовної заяви та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне підприємство "Донецька залізниця" зареєстровано за адресою: 83000 м.Донецьк, вул.Артема, буд.68.

Відповідно до п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014р. №01-06/1290/14 учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду, зокрема, якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством звязку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством звязку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо). За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Згідно наявного у матеріалах справи акту від 14.02.2017р. відділом документального забезпечення та контролю господарського суду Донецької області встановлено неможливість направлення за належністю поштової кореспонденції Державному підприємству "Донецька залізниця", м.Донецьк. За таких обставин, інформація про час і місце судового засідання була розміщена на сторінці суду.

Отже, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно зі ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

25.02.2014р. між сторонами був підписаний договір поставки №Д/НХ-14283/НЮ, предметом якого є поставка позивачем (покупцем) відповідачу (покупцю) товару в асортименті та кількості згідно з специфікацією, що є невідємною частиною чинного договору (п.1.1 договору).

Найменування продукції стрічка фарбувальна.

Згідно з п.5.1 договору товар повинен бути поставлений постачальником не пізніше 15 днів від дня надання заявки покупця.

Товар поставляється на умовах СРТ (ІНКОТЕРМС2010) склад замовника м.Артемівськ (п.5.2 договору).

Представник покупця при прийнятті товару зобовязаний звірити його відповідність кількості товару, вказаній в рахунку-фактурі, або накладній, розписатися за отримання товару.

За умовою п.п.6.1-6.4 договору ціна постачальника за продукцію вказана у специфікації. Загальна сума договору складає 470472 грн. з урахуванням ПДВ 20% 78412 грн. в накладних і в рахунках фактурах вказуються в національній валюті.

Термін дії договору з моменту підписання його обома сторонами і до 31.12.2014р. (п.16.2 договору).

На виконання умов договору, між сторонами підписана специфікація №1, в якій сторонами узгоджено найменування товару, його кількість, ціну та строк поставки.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з наданими накладними №ННУ00016932 від 01.04.2014р., №ННУ0017101 від 22.04.2014р., №НЗК00419934 від 20.10.2014р., №ННУ00018777 від 03.11.2014р., №ННУ00038757 від 01.10.2014р. позивачем поставлено відповідачу товар на суму 297697,68 грн. з урахуванням часткового погашення відповідачем заборгованості.

Факт отримання від позивача товару з боку відповідача на вказану суму за договором не спростований.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Розрахунок за отриманий товар покупцем відбувається у безготівкові формі. Покупець здійснює оплату поставленого товару шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 90 банківських днів з дня отримання товару (п.7.1 договору).

За висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 297697,68 грн. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач належним чином не виконав.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення з відповідача три проценти річних за період з 06.02.2015р. по 13.03.2017р. в розмірі 18262,91 грн. та інфляцію за період з лютого 2015р. по лютий 2017р. в розмірі 150023,22 грн.

Розрахунок трьох процентів річних, проведений позивачем, є аріфметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Щодо вимог про стягнення інфляції суд виходить з наступного:

Відповідно п.3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Як встановлено судом, відповідач мав здійснити розрахунок за поставлений позивачем товар в строк до 05.02.2015р.

Як наслідок, нарахування інфляції за місяць, у якому мав бути здійснений платіж (лютий 2015р.), є неправомірним.

За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає інфляція за період з березня 2015р. по лютий 2017р. в сумі 142071,99 грн.

Відповідач проти позовних вимог заперечень не надав.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення інфляції в сумі 7951,23 грн. є неправомірним, виходячи з того, що відповідач заперечень проти позову не надав, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 458032,58 грн., у тому числі основний борг в розмірі 297697,68 грн., три проценти річних в сумі 18262,91 грн. та інфляція в розмірі 142071,99 грн.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

При цьому, враховуючи зменшення позивачем позовних вимог, судовий збір в сумі 292,56 грн. згідно вимог ст.7 Закону України Про судовий збір підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю В.М., м.Київ до Державного підприємства "Донецька залізниця", м.Донецьк про стягнення заборгованості в сумі 465983,81 грн., у тому числі основний борг в сумі 297697,68 грн., три проценти річних в сумі 18262,91 грн. та інфляція в сумі 150023,22 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Донецька залізниця" (83000 м.Донецьк, вул.Артема, буд.68, п/р 249 в АТ «Укресімбанк», МФО 334817, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю В.М.(01010 м.Київ, вул.Івана Мазепи, 4/6, п/р2919, ) основний борг в сумі 297697,68 грн., три проценти річних в сумі 18262,91 грн. та інфляцію в сумі 142071,99 грн., всього заборгованість в сумі 458032,58 грн., судовий збір у розмірі 6870,93 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю В.М.(01010 м.Київ, вул.Івана Мазепи, 4/6, п/р2919, ) з державного бюджету України сплачений згідно платіжного доручення №994 від 01.02.2017р. судовий збір в сумі 292 грн. 56 коп.

В судовому засіданні 05.04.2017р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина