КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2017 р. Справа№ 925/1229/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Хрипуна О.О.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 10.04.2017

розглядаючи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртепло Черкаси" на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2016 (повне рішення складено 07.12.2016)

у справі № 925/1229/16 (суддя Васянович А.В.)

за позовом Комунального підприємства теплових мереж Черкаського району

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртепло Черкаси"

про стягнення 151 545, 69 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05.12.2016 у справі №925/1229/16 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртепло Черкаси" на користь Комунального підприємства теплових мереж Черкаського району 117 001,22 грн. основного боргу, 11 393,46 грн. пені, 12 092,30 грн. інфляційних втрат, 2 395,99 грн. 3% річних та 2 143,16 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртепло Черкаси" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2016 у справі № 925/1229/16 в частині розміру стягуваних коштів відповідно до розрахунку заборгованості зробленого відповідачем.

В своїх доводах апелянт посилається на те, що рішення місцевого господарського суду прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О.М., Сулім В.В. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Укртепло Черкаси" строк на подання апеляційної скарги, прийнято до провадження вказану вище апеляційну скаргу та призначено розгляд справи №925/1229/16 у судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О.М., Сулім В.В. відкладено розгляд справи до 10.04.2017.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 07.04.2017, у зв'язку з виходом 10.04.2017 судді Суліма В.В. у відпустку, для розгляду справи №925/1229/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О.М., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2017 у складі колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді Гаврилюк О.М., Хрипун О.О. вказану вище апеляційну скаргу прийнято до свого провадження.

Представники позивача та відповідача участь в судових засіданнях від 06.03.2017 та 10.04.2017 не приймали, своїм процесуальним правом, передбаченим ст. 22 ГПК України не скористались. Про день та час розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи. Вказана обставина не перешкоджає розгляду справи, оскільки учасники судового процесу, які не з'явились в судове засідання, були належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи. За таких обставин колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників позивача та відповідача.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15.09.2014 між комунальним підприємством теплових мереж Черкаського району (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Укртепло Черкаси" (орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до районної комунальної власності за №15/09/14-1 (далі-договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець зобов'язався передати, а орендар - прийняти в строкове платне користування приміщення для службового користування площею 47 кв.м. та технічне устаткування з матеріально - технічними засобами, розміщене за адресою: Черкаська область, Черкаський район, с. Білозір'я, вул. Лесі Українки, 3.

Пунктом 3.1. договору визначено, що орендна плата визначається на конкурсних засадах на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої рішенням районної ради і становить за базовий місяць оренди 4437 грн. 88 коп. без ПДВ. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством та зазначено в розрахунку орендної плати до договору.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.2. договору).

В додатку до договору визначено, що розмір орендної плати за базовий місяць (серпень 2014 року) з урахуванням ПДВ складає 5 325 грн. 46 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що в примітці додатку вказано, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

08.06.2015 сторонами було укладено додаткову угоду до договору від 15.09.2014, якою було викладено п. 3.2. договору в новій редакції, а саме: "Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць".

Відповідно до п. 3.3. договору, орендна плата перераховується орендодавцеві не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Орендоване приміщення було передано відповідачу в оренду згідно з актом приймання - передачі від 03 грудня 2014 року.

Позивач звернувся до відповідача з Претензією №85 від 16.06.2016 про сплату заборгованості до Договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого та іншого) майна, що належить до районної комунальної власності, у який вимагав сплатити до 01.07.2016 р. борг в т.ч. за Договором оренди №15/09/14-1.

Оскільки відповідач залишив вказану претензію без реагування, позивач звернувся з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за Договором оренди у сумі 117 001 грн. 22 коп. основного боргу, 20 056 грн. 18 коп. пені, 11 300 грн. 92 коп. інфляційних втрат та 2 219 грн. 50 коп. 3% річних.

05.12.2016 позивачем було зменшено розмір позовних вимог, а саме: 151 545 грн. 69 коп. заборгованості, з яких: 117 001 грн. 22 коп. основного боргу, 20 056 грн. 18 коп. пені, 12 092 грн. 30 коп. інфляційних втрат та 2 395 грн. 99 коп. 3% річних.

При прийняті оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж Черкаського району підлягають частковому задоволенню.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртепло Черкаси" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2016 у справі № 925/1229/16 в частині розміру стягуваних коштів відповідно до розрахунку заборгованості наданого відповідачем у матеріали справи.

В обґрунтування апеляційної скарги, представник відповідача вказує на те, що судом першої інстанції невірно застосовано Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, якій також відповідають норми Методики розрахунки орендної плати за оренду майна районної комунальної власності, затвердженої рішенням Черкаської районної ради від 05.07.2012, що потягнуло за собою невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Вiдповiдно до ст.12 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди вважається укладеним з моменту досягнення домовленості з усіх істотних умов i підписання сторонами тексту договору, а статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 пункту 4 статті 179 Господарського кодексу України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Так, договір, укладений між Комунальним підприємством теплових мереж Черкаського району та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртепло Черкаси", за своєю правовою природою відноситься до договорів найму.

Приписами ст. 762 ЦК України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відносини щодо оренди комунального майна регулюються, зокрема Законом України від 10 квітня 1992 № 2269-ХП "Про оренду державного та комунального майна" з доповненнями, а також постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 р. № 786 про "Методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна", та іншими нормативними актами.

Методика розрахунку орендної плати, затверджена рішенням Черкаської районної ради від 05.07.2012 №17-10/VI відповідає положенням Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ №786 від 04.10.95.

За приписами ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендна плата за користування комунальним майном визначається не за погодженням сторін, а відповідно до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду, а також згідно п.4.ст.10 цього ж Закону - умови договору оренди є чинними на весь строк дії договору і у випадках, коли після його укладення (приведення у відповідність з цим Законом) законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря.

Встановлено, що позивач взяті на себе зобов'язання з передачі відповідачу об'єкту оренди виконав, що підтверджується актом передачі-приймання індивідуально визначеного майна комунальної власності територіальної громади Черкаського району від 03.12.2014, який підписаний та скріплений печатками обох сторін. Відповідач користувався орендованим майном у період з грудня 2014 року по вересень 2016 року включно, що підтверджується вищезазначеними актами здачі-прийняття робіт.

Сторонами у справі щомісячно складалися та підписувалися акти здачі-прийняття робіт, у яких чітко визначалася сума орендної плати, що підлягає сплаті за кожний окремий місяць оренди, а тому відповідач був обізнаний про належну до сплати суму орендної плати та не заперечував проти розміру останньої.

Умовами пункту 3.2 договору встановлено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Так, з актів вбачається, що розрахунок розміру орендної плати позивачем здійснювався наступним чином: орендна плата за кожний наступний (поточний) місяць визначався шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (поточний) із подальшим нарахуванням на вказану суму ПДВ. При цьому при визначенні розміру орендної плати за попередній місяць, що підлягає індексації у поточному, брався виключно розмір орендної плати (в яку відповідно до умов Договору включається індексацій) за попередній місяць, без включення у вказану суму ПДВ за попередній місяць.

Пунктом 12 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу передбачено, що Перед розрахунком орендної плати за перший місяць оренди чи після перегляду розміру орендної плати визначається розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку за такою формулою: розмір річної орендної плати, визначений за цією Методикою, гривень "розділити на" 12 "помножити на" індекс інфляції за період з дати проведення незалежної або стандартизованої оцінки до базового місяця розрахунку орендної плати "помножити на" індекс інфляції за базовий місяць розрахунку орендної плати. Розмір орендної плати за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця до останнього числа першого місяця оренди.

Відповідно до п. 13 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ № 786, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Таким чином, положення Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу відокремлює поняття базового місяця, від першого місяця та наступні за ним місяці.

При цьому, при визначенні орендної плати за перший місяць оренди враховується індекс інфляції за період що минув з дати оцінки майна. В подальшому при сплаті орендної плати щомісяця з наростаючим підсумком також ураховується індекс інфляції.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що доводи відповідача щодо необхідності розрахунку базової орендної плати без наростаючого підсумку з урахуванням індексу інфляції, суперечать положенням Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ № 786, Методики розрахунку орендної плати за оренду майна районної комунальної власності, затвердженої рішенням Черкаської районної ради від 05.07.2012 №17-10/VI та Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а також умовам договору.

Невиконання відповідачем взятого на себе зобов'язання у строки, встановлені п. 3.3. Договору-15/09/14-1 є правовою підставою для стягнення заявленої суми основного боргу у примусовому порядку.

На підставі вищевикладеного, наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача є вірними, а порядок розрахунку орендної плати відповідає вищезазначеній Методиці.

Тому, враховуючи те, що відповідачем не було надано доказів погашення заборгованості з орендної плати, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 117001,22 грн. основного боргу підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги про здійснення позивачем неправильного розрахунку є безпідставними.

Крім того, за невиконання грошового зобов'язання, відповідно до ч.6 ст.231 та ч.6 ст.232 ГК України, Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", п. 3.5. Договору-15/09/14-1 позивач має право на стягнення пені за прострочення сплати боргу у розмірі 11393 грн. 46 коп.

Здійснивши перерахунок суми пені, колегія суддів приходить до висновку, що розрахунок суду першої інстанції є арифметично вірним і таким, що підлягає частковому задоволенню, у сумі 11393 грн. 46 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, нарахований за весь період прострочення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вказаний розрахунок є арифметично вірним і таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, так інфляційних втрат - 12092,30 грн. та 3 % річних у розмірі - 2395,99 грн.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 33, 34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2016 у справі №925/1229/16 прийнято після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, та відповідністю висновків, викладених в рішенні суду обставинам справи, а також у зв'язку із правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на те, що доводи скаржника законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2016 у справі №925/1229/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртепло Черкаси" - без задоволення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртепло Черкаси" на рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2016 у справі №925/1229/16 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Черкаської області від 05.12.2016 у справі №925/1229/16 залишити без змін.

3.Матеріали справи №925/1229/16 повернути до господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді О.О. Хрипун

О.М. Гаврилюк