ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

11.04.2017 Справа № 28/232

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

розглянувши матеріали за скаргою Публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк, м. Київ

до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання дій незаконними, скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії

за позовом: Публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк, м. Київ, в особі Горлівської філії Публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк, м. Горлівка

до відповідача 1: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Горлівська паперова фабрика, м. Горлівка

до відповідача 2: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торговий дім Горлиця, м. Горлівка

про стягнення 10362468,80грн.

За участю представників сторін :

від позивача (скаржника): ОСОБА_2 - за довіреністю

від відповідача1: не з'явився

від відповідача2: не з'явився

від ВПВР: ОСОБА_3 - за довіреністю

21.02.2017 на адресу господарського суду Донецької області надійшла скарга Публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк, м. Київ на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відповідно до якої скаржник просить визнати дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 щодо примусового виконання рішення - наказу №28/232, виданого господарським судом Донецької області незаконними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП№51825376 від 25.01.2017; зобовязати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення - наказу №28/232, виданого 04.01.2011 господарським судом Донецької області.

В обґрунтування поданої скарги заявник вказує, що ухвалюючи постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.01.2017 з причини відсутності коштів та майна, на які може бути звернено стягнення, та неможливості перевірки майнового стану боржників за місцем його знаходження, опису та арешту майна для подальшого його реалізації через його знаходження на території проведення АТО, державний виконавець ніяким чином не підтвердив, що ним дійсно були зроблені відповідні запити та отримані на них відповіді, проведені всі дії, відповідно до наданих Законом України Про виконавче провадження прав виконавцю.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.02.2017 по справі №28/232 відновлено документи втраченої справи №28/232 та призначено скаргу до розгляду в судовому засіданні.

В судових засіданнях представник позивача наполягав на задоволенні скарги.

В судових засіданнях представник виконавчої служби проти задоволення скарги заперечував.

27.03.2017 через канцелярію суду від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшли копії матеріалів виконавчого провадження № 51825376.

28.03.2017 через канцелярію суду від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшли заперечення №28/232 від 27.03.2017, відповідно до яких виконавча служба проти задоволення скарги заперечує оскільки вважає, що здійснила весь комплекс дій, які визначені законом.

Представники відповідачів (боржників) в судові засідання не зявились, пояснень по суті скарги не надали, про судові засідання були повідомлені належним чином.

Розгляд скарги відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

З урахуванням викладеного, суд вирішив за доцільне розглянути скаргу без участі представників відповідачів.

Розглянувши матеріали скарги та надані документи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 22.12.2010 по справі №28/232 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк, м. Київ в особі Горлівської філії Публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк, м. Горлівка до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Горлівська паперова фабрика, м. Горлівка та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торговий дім Горлиця, м. Горлівка, задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Горлівська паперова фабрика та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торговий дім Горлиця на користь Публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк в особі Горлівської філії Публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк заборгованість за кредитом 7142600,00грн., прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам в розмірі 3128515,00грн., прострочена заборгованість по платі за обслуговування кредитної лінії 91353,80грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 25500,00 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 236,00 грн.

04.01.2011 господарським судом виданий наказ про примусове виконання рішення від 22.12.2010 по справі №28/232.

Публічне акціонерне товариство Брокбізнесбанк заявою від 06.07.2016 разом з оригіналом наказу від 04.01.2011 по справі №28/232 звернулось до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення господарського суду Донецької області від 22.12.2010 по справі №28/232.

05.08.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження №51825376 з виконання наказу господарського суду Донецької області №28/232 від 04.01.2011, про що винесено відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 05.08.2016 за відповідачами (ТОВ Горлівська паперова фабрика та ТОВ Торговий дім Горлиця) не зареєстроване нерухоме майно.

05.08.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 винесено постанову про арешт майна боржників ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Горлівська паперова фабрика та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торговий дім Горлиця та оголошення заборони на його відчуження та зареєстровано відповідне обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Регіональний сервісний центр в Донецькій області МВС України листом від 16.08.2016 №31/5-3388 повідомив, що станом на 16.08.2016 за ТОВ Торговий дім Горлиця та ТОВ Горлівська паперова фабрика, транспортні засоби не зареєстровані.

11.11.2016 головним державним виконавцем направлено запит №20.1/444/3 на адресу Управління Держпраці у Донецькій області, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Регіонального сервісного центру МВС у Донецькій області, Державної інспекції сільського господарства в Донецькій області з проханням терміново надати інформацію про наявність майна та цінних паперів, що зареєстровано за боржниками ТОВ Торговий дім Горлиця та ТОВ Горлівська паперова фабрика.

Регіональний сервісний центр в Донецькій області МВС України листом від 24.11.2016 №31/5-5114 повідомив, що станом на 23.11.2016 за ТОВ Торговий дім Горлиця та ТОВ Горлівська паперова фабрика, транспортних засобів не зареєстровано.

Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку листом від 23.11.2016 №09/02/24687 повідомила, що станом на 30.09.2016 ТОВ Торговий дім Горлиця та ТОВ Горлівська паперова фабрика не є власниками значних пакетів акцій емітентів.

Відділ експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг в листі від 01.12.2016 зазначив, що в період з 24.11.2014 по теперішній час, реєстрація великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування ТОВ Торговий дім Горлиця та ТОВ Горлівська паперова фабрика не здійснювалась.

25.01.2017 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі пунктів 2,9 ст.37 Закону України Про виконавче провадження, оскільки в ході проведення виконавчих дій встановлено, що у боржників грошових коштів, рухомого та нерухомого майна не виявлено, боржники знаходяться за адресою: Донецька обл., м.Горлівка, вул.Гагаріна, 32, у звязку з чим здійснити заходи щодо перевірки майна за місцем його знаходження на даний час неможливо.

Стягувач, Публічне акціонерне товариство Брокбізнесбанк, м. Київ звернувся до суду зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України посилаючись на відсутність доказів того, що державним виконавцем проведені всі дії, відповідно до наданих Законом України Про виконавче провадження прав державному виконавцю.

Дослідивши матеріали скарги і матеріали виконавчого провадження в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

Закон України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 02.06.2016 набрав чинності 05.10.2016.

Відповідно до частини 2 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 визнано такими, що втратили чинність з дня набрання чинності цим Законом, зокрема, Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999, крім статті 4, яка втрачає чинність через три місяці з дня набрання чинності цим Законом.

У відповідності до частин 6,7 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як вбачається з поданої скарги, скаржником оскаржуються дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за період з 05.08.2016 по 25.01.2017, отже у період дії як Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 так і Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016.

Відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 та від 02.06.2016 основними стадіями виконавчого провадження є: 1) відкриття виконавчого провадження; 2) підготовка до примусового виконання; 3) вжиття заходів примусового виконання рішення; 4) закінчення виконавчого провадження.

Відкриття виконавчого провадження це стадія, яка полягає у діях державного виконавця, що спрямовані на визначення підстав для відкриття виконавчого провадження.

Підготовка до примусового виконання - це дії державного виконавця, спрямовані на встановлення місця знаходження (проживання) боржника, наявності рухомого або нерухомого майна, грошових коштів в установах банків, пропозиції виконати рішення добровільно, створення умов для подальшого виконання виконавчого документу. Мета цієї стадії - створити належні умови для своєчасного й ефективного виконання документів, що надійшли до державного виконавця, а також забезпечити умови для добровільного виконання рішення боржником.

Примусове виконання (застосування заходів примусового виконання рішення) - це вжиття державним виконавцем заходів щодо реалізації припису юрисдикційного акта способами, які визначено законом, із покладанням на боржника виконавчого збору та інших витрат, пов'язаних із виконанням.

Закінчення виконавчого провадження - це дія державного виконавця, що полягає у завершенні проведення виконавчих дій у певному виконавчому провадженні, за певним виконавчим документом.

Отже, здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Аналогічна норма міститься в ч. 5 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016.

Згідно з ст. 5 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом

У відповідності до ст. 18 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно ст. 11 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до частин 2, 4 ст. 52 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних папераху депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Аналогічна норма міститься в частинах. 2, 4 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016.

У відповідності до ч. 2 ст. 36 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до п. 3.12. Інструкції з організації примусового виконання рішень (затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. за № 512/5 в редакції, що діяла до 05.10.2016) організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо).

Однак, виходячи з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем не направлялись запити до органів державної податкової служби щодо інформації про наявність у відповідачів відкритих поточних рахунків в установах банків, не здійснювались запити у банків стосовно залишків коштів на рахунках відповідачів, та, відповідно, на кошти відповідачів, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, не був накладений арешт.

Крім того, в рамках виконавчого провадження державним виконавцем не направлялись запити до відповідних органів щодо наявності катерів, яхт, повітряних суден, майнових прав інтелектуальної власності, а запит виконавчої служби до Державної інспекції сільського господарства в Донецької області про наявність майна у відповідачів (сільськогосподарської техніки) був залишений без відповіді, а повторний запит не був направлений.

У відповідності до ст. 54 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 виконавець має право звернутися за інформацією про дебіторську заборгованість боржника до органів доходів і зборів. Органи доходів і зборів зобовязані протягом трьох робочих днів з дня одержання відповідної вимоги виконавця надати виконавцю необхідні документи та інформацію.

Доказів відповідного звернення виконавчою службою суду не надано.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини, оцінивши надані докази і їх сукупності та взаємозвязку, виходячи із основних загально-правових засад справедливості, законності, рівності субєктів, притаманних господарському праву, суд вважає, що органом державної виконавчої служби не було вжито всіх необхідних та можливих заходів для належного примусового виконання рішення господарського суду Донецької області, а тому оскаржувана заявником постанова державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 25.01.2017 ВП №51825376 є передчасною.

При цьому висновок щодо безрезультатності та/або неможливості розшуку майна чи встановлення/з'ясування певних обставин буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Аналогічної правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України у Постанові у справі №14/492 від 04.02.2015 та у Постанові у справі №9/38-10 від 21.10.2014.

Згідно приписів п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 виконавчий документ повертається стягувачу якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України запроваджено антитерористичну операцію на території України.

Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції визначений період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності зазначеним Указом Президента України та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. На час розгляду справи антитерористична операція триває.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015, місто Горлівка, включено до переліку населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження є м. Горлівка.

Проте, положення чинного законодавства не передбачає, що знаходження боржника на території проведення АТО є обставиною, що виключає здійснення виконавчого провадження органами державної виконавчої служби та є підставою для повернення виконавчого документу стягувачу.

Крім того, жодний законодавчий акт, яким регулюються правовідносини та особливості застосування законодавства в зоні проведення антитерористичної операції не містять заборони, щодо виконання рішень судів по відношенню до боржників, які мають реєстрацію на території, яка наразі знаходиться в зони проведення АТО. Законодавець запровадив мораторій на примусову реалізацію предметів іпотеки, розташованих на території проведення АТО (ст.9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»), проте інших заборон, повязаних із виконанням зобовязань та проведенням дій направлених на виконання рішення суду не встановлено.

Відповідно до положень п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобовязує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи приписи ГПК України, пункту 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, у суду відсутні повноваження скасовувати рішення органів Державної виконавчої служби. Натомість встановивши обґрунтованість доводів заявника, суд може визнати постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною. Як зазначено в інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-08/369 від 29.06.2010 Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України, вимога скаржника щодо скасування постанови чи іншого акта органу Державної виконавчої служби за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання їх недійсними. Тому у господарського суду відсутні правові підстави для відмови в задоволенні скарги лише з тієї причини, що в ній зазначається про скасування відповідної постанови (акта), а не про визнання його недійсним.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення вимог скаржника щодо визнання дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо примусового виконання рішення господарського суду Донецької області від 22.12.2010 по справі №28/232 в частині повернення виконавчого документа стягувачу незаконними та визнання недійсною постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві №51825376 від 25.01.2017.

Щодо вимог про зобовязання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення - наказу №28/232, виданого 04.01.2011 господарським судом Донецької області суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 41 Закону України Про виконавче провадження у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Як наслідок, суд приходить до висновку, що встановлено обовязок саме державного виконавця здійснити дії направлені на відновлення виконавчого провадження у разі визнання недійсною відповідної постанови судом у певний строк.

Враховуючи наведене, з огляду на те, що суду не надано доказів безпідставного ухилення державного виконавця від вчинення запитуваних дій, а також відсутність їх конкретизації, беручи до уваги, що відновлення виконавчого провадження у даному випадку, як і здійснення виконавчих дій, є передбаченим законом наслідком визнання постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві недійсною, вимоги скаржника щодо зобовязання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення - наказу №28/232, виданого 04.01.2011 господарським судом Донецької області є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись статями 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства Брокбізнесбанк, м. Київ на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Визнати незаконними дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо примусового виконання рішення господарського суду Донецької області від 22.12.2010 по справі №28/232 в частині повернення виконавчого документа стягувачу.

Визнати недійсною постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.01.2017 ВП№51825376.

В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.

Ухвала господарського суду набирає чинності в день її винесення судом.

Ухвалу може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду у порядку, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України через господарський суд Донецької області.

Суддя Г.Є. Курило