ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2017 р. Справа № 922/4826/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Шевель О. В.

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.

за участю представників:

позивача - Яснолобова О.В. (довіреність від 25.01.2017);

відповідача - Мурзаєвої Г.В. (довіреність №1 від 15.03.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ "Гірка-2" (вх.№543Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 26.01.2017 у справі №922/4826/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гірка-2", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спас", м. Харків

про звільнення приміщення

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року позивач, ТОВ «Гірка-2» звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом про зобов`язання ТОВ «Спас» звільнити нежитлове приміщення підвалу № 34-1-:-34-10, 1- го поверху №№1, 32-1-:-32-5, 32-7-:-32-9 літ. «А-4» загальною площею 339,2 кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Фрунзе, 1 у зв`язку із закінченням строку договору оренди нежитлових приміщень від 29.12.2006 нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алексєєвою Л.В. за реєстровим номером №12422 від 29.12.2006.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 26.01.2017 по справі №922/4826/16 (суддя Суярко Т.Д.) у задоволенні позову ТОВ "Гірка-2" до ТОВ "Спас" про звільнення приміщення - відмовлено.

ТОВ "Гірка-2" з вказаним рішенням не погодилось, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 26.01.2017 по справі №922/4826/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Гірка-2" до ТОВ "Спас" про звільнення приміщення задовольнити.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.02.2017 вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 16.03.2017.

В судовому засіданні 16.03.2017 оголошено перерву до 10.04.2017.

07.04.2017 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3871).

В судовому засіданні 10.04.2017 представник апелянта наполягав на скасуванні оскаржуваного рішення та задоволенні позовних вимог. Представник відповідача зазначала про правомірність рішення суду першої інстанції, просила його залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Предметом позову у даній справі є зобов`язання відповідача звільнити орендоване приміщення, у зв`язку зі спливом строку дії договору оренди приміщення.

Зокрема, позивач, посилаючись на умови договору та ч.1 статті 785 Цивільного кодексу України зазначає, що відповідачем не виконано умови договору щодо повернення йому спірного приміщення у встановлений в договорі строк.

З матеріалів справи вбачається, що 29.12.2006 між ТОВ «Гірка» (як орендодавцем) та відповідачем (як орендарем) було укладено договір оренди нежитлових приміщень (а.с. 13-14 т.1). Відповідний договір було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алексєєвою Л.В. за реєстровим №12422 від 29.12.2006.

14.04.2010 року між сторонами укладений договір оренди нежитлових приміщень в новій редакції, у зв`язку з реорганізацією ТОВ «Гірка» шляхом виділу та створення ТОВ «Гірка-2», яке є правонаступником ТОВ «Гірка».

Права та обов`язки орендодавця за договором оренди нежитлових приміщень набуло ТОВ «Гірка-2».

Розділом 1 договору 2010 року передбачено, що орендодавець здав, а орендар прийняв в оренду нежитлові приміщення: у тому числі нежитлові приміщення підвалу №№34-1-:-34-10, 1-го поверху №№І, 32-1-:-32-5, 32-7-:-32-9 літ. "А-4", загальною площею 339,2 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Фрунзе, буд. 1.

Факт передачі в оренду наведених приміщень відповідачем підтверджений в усних поясненнях в судовому засіданні.

Згідно з п. 1.1 договору оренди нежитлових приміщень, вищевказані нежитлові приміщення належать орендодавцю на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення №1173-В, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 27.06.1997, реєстраційний номер 4380, акту прийму-передачі державного майна №1173-В від 14.03.1997, свідоцтва про право власності №1173-В, виданого представництвом ФДМ України в місті Харкові 14.10.1997, зареєстрованих в комунальному підприємстві "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 23.10.1997, реєстровий номер 1286.

Відповідно до п. 2.1 договору оренди нежитлових приміщень, вищевказані нежитлові приміщення передаються орендодавцем та приймаються орендарем з моменту підписання цього договору.

Пунктом 2.3 договору сторони обумовили, що після припинення дії договору оренди орендар зобов'язаний передати орендодавцю вищевказані нежитлові приміщення протягом одного місяця з моменту припинення дії договору.

Обов'язок орендаря повернути в належному стані орендовані нежитлові приміщення сторони також передбачили в п. 5.4 договору оренди нежитлових приміщень.

Дія договору припиняється в наслідок, зокрема, закінчення терміну оренди (п. 7.4 договору оренди нежитлових приміщень).

У пункті 7.1 договору оренди нежитлових приміщень, сторони домовились, що цей договір діє з моменту підписання та нотаріального посвідчення протягом 10 років, тобто до 29.12.2016.

29.12.2016 договір оренди було припинено, його автоматичної пролонгації не відбулось. Станом на 30.12.2016 відповідач займане приміщення не звільнив, що й зумовило звернення позивача до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд зазначив, що право позивача щодо повернення йому орендованих приміщень після закінченням строку дії договору відповідачем не порушено, а тому дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

З таким висновком погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями статті 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 526 цього кодексу визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з частини 1 статті 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як встановлено судом, договір оренди укладено сторонами до 29.12.2016 р. (п. 7.1 договору оренди).

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчить зміст наведених вище пунктів 2.3, 5.4, 7.4 договору оренди, дія даного договору припиняється, зокрема, у зв'язку із закінченням терміну оренди, після чого у відповідача виникає обов'язок з повернення орендованих приміщень позивачу.

Разом з тим, сторони домовились, що обов'язок з повернення орендованих приміщень позивачу відповідач має виконати протягом одного місяця з моменту припинення дії договору, тобто до 29.01.2017.

То ж, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що станом на момент звернення позивача з позовом у даній справі (30.12.2016), строк виконання відповідачем свого обов'язку щодо звільнення орендованих на підставі договору оренди приміщень - не настав, а отже відповідач не може вважатися таким, що порушив свої зобов'язання перед позивачем щодо звільнення орендованих приміщень у зв'язку з припиненням дії договору оренди за закінченням строку, на який його було укладено.

Виходячи з наведених положень законодавства та умов укладеного між сторонами договору, колегія суддів зазначає, що станом на день звернення позивача з позовом та прийняття судом першої інстанції рішення у даній справі, право позивача щодо повернення йому орендованих приміщень після закінченням строку дії договору, не порушено, а отже правові підстави для захисту відповідного цивільного права позивача - на даний момент відсутні.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведені обставини справи та норми права, колегія суддів дійшла висновку про відповідність оскаржуваного рішення нормам чинного законодавства та матеріалам справи, на підставі чого, рішення Господарського суду Харківської області від 26.01.2017 у справі № 922/4826/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гірка-2» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 26.01.2017 по справі № 922/4826/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 12.04.17

Головуючий суддя Фоміна В. О.

Суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Шевель О. В.