ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2017 р. Справа № 909/1043/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Хабіб М.І.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Івано-Франківської єпархії Української Православної Церкви за № 004 без дати (вх. № 01-05/672/17 від 14.02.2017р.)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2017р.

у справі № 909/1043/16

за позовом: Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради

до відповідача: Івано-Франківської єпархії Української Православної Церкви

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Департаменту комунальних ресурсів Івано-Франківської міської ради

про зобовязання звільнити орендовані приміщення,

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність № 2316/01-20/14в від 30.12.2016р.);

від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 28.07.2016р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2017р. у справі №909/1043/16 (суддя Деделюк Б.В.) позов задоволено. Зобовязано Івано-Франківську єпархію Української православної церкви звільнити орендовані нежитлові приміщення, розташовані на першому поверсі в будівлях за адресою: м. Івано-Франківськ, вул.Чорновола, 6, площею 19,1 кв.м, і вул. Чорновола, 6Б, площею 283 кв.м, та повернути їх виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради. Стягнуто з Івано-Франківської єпархії Української православної церкви на користь виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради 1378,00 грн. судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.11.2016р. у справі № 909/932/15 розірвано договір оренди спірних нежитлових приміщень, тому наявні правові підстави для звільнення відповідачем орендованих нежитлових приміщень.

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що орендні правовідносини між сторонами існують з 2006р. Покликається на відсутність істотних порушень умов договору оренди, які б могли бути підставою для його розірвання. Стверджує, що доводи позовної заяви суперечать наявним в матеріалах справи доказам, встановленим обставинам і є необґрунтованими. Просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2017р. у справі №909/1043/16 та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що доводи скаржника не стосуються предмета спору та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Звертає увагу на те, що 02.11.2016р. набрала законної сили постанова Львівського апеляційного господарського суду у справі № 909/932/15, якою розірвано договір оренди спірних приміщень. На час прийняття оскаржуваного рішення місцевого господарського суду відповідач втратив право користування орендованими приміщеннями, а та обставина, що 06.02.2017р. Вищий господарський суд України скасував постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.11.2016р. у справі № 909/932/15 на той момент не була і не могла бути відома. Вказана обставина може бути підставою для перегляду оскаржуваного рішення суду за нововиявленими обставинами. Просить залишити без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2017р. у справі №909/1043/16, апеляційну скаргу Івано-Франківської єпархії Української Православної Церкви без задоволення.

Третя особа у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з наведених у ній підстав.

Представник позивача просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції у даній справі.

Третя особа не забезпечила явки в судове засідання уповноваженого представника. Згідно повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення від 07.03.2017р. обізнана з датою, часом і місцем розгляду апеляційної скарги.

Суд не визнавав обовязковою явку учасників судового процесу в судове засідання. Отже, в силу положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності третьої особи.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2017р. у справі № 909/1043/16.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2006р. між Виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради (орендодавець) та Івано-Франківською єпархією Української Православної Церкви (орендар) укладено договір оренди нежитлових приміщень № ДО-2971, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення, розташовані на першому поверсі в будівлях за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. В.Чорновола, 6 площею 19,1 кв.м та вул. В.Чорновола, 6Б, площею 283,0 кв.м, які перебувають на балансі житлово-експлуатаційної організації №4 (а.с.9-13).

Передача в оренду приміщень здійснюється на підставі рішення міськвиконкому від 20.12.2006 за № 534. Приміщення передаються в оренду для використання під молитовний будинок та канцелярію єпархіального управління (п.п. 1.2, 1.3 договору).

Згідно п. 2.1 договору вступ орендаря у користування приміщеннями настає після укладення цього договору в порядку, встановленому чинним законодавством, з моменту реєстрації цього договору та підписання уповноваженими представниками орендодавця та орендаря акта приймання-передачі в оренду даних приміщень.

Відповідно до п. 2.4 договору після закінчення дії цього договору, у тому числі у разі його припинення у звязку із відмовою орендодавця від договору в порядку ст. 782 Цивільного кодексу України, або у випадку іншого розірвання, включаючи розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин (ст. 652 Цивільного кодексу України), набрання законної сили рішенням суду про визнання цього договору недійсним, неукладеним або про застосування наслідків нікчемної угоди, орендар повертає орендодавцеві приміщення у погоджений сторонами термін, але не пізніше як протягом 20-ти календарних днів із дня припинення дії договору, в тому числі у разі недосягнення між сторонами цього договору угоди щодо строків повернення приміщень. Днем припинення договору є, у випадку розірвання договору за рішенням суду день набрання рішенням суду законної сили. Передача приміщень від орендаря до орендодавця після припинення дії цього договору здійснюється за актом приймання-передачі приміщень, що підписується уповноваженими представниками орендаря і орендодавця.

Розділами 4, 5 договору передбачено права, обовязки та відповідальність сторін. Зокрема, орендар зобовязаний у випадку, передбаченому п. 2.4 цього договору, повернути орендодавцеві приміщення у стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду з врахуванням нормального фізичного зносу (п.п. 4.3.12 п. 4.3 договору).

Підпунктом 6.4.3 пункту 6.4 договору передбачено, що припинення цього договору оренди може мати місце у випадку вступу в силу відповідного рішення суду чи господарського суду про дострокове розірвання договору оренди на вимогу однієї із сторін.

Відповідно до акту приймання-передачі від 20.12.2006р. орендар прийняв від орендодавця в оренду нежитлові приміщення, розташовані на першому поверсі в будівлях за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. В.Чорновола, 6 площею 19,1 кв.м та вул.В.Чорновола,6Б, площею 283,0 кв.м (а.с.14).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у справі №909/932/15 розірвано договір оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 від 20.12.2006р. укладений між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради та Івано-Франківською єпархією Української православної церкви (а.с.21-27).

09.11.2016р. позивач надіслав відповідачу лист за № 2080/01-15/25-в від 09.11.2016р. про звільнення раніше орендованих нежитлових приміщень, в якому повідомив, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у справі №909/932/15 розірвано договір оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 від 20.12.2006р., яка набрала законної сили з дня її прийняття. Пропонував звільнити та повернути орендовані приміщення за актом приймання-передачі не пізніше як протягом 20-ти календарних днів з дня припинення дії договору. Повідомляв, що у випадку невиконання вимог щодо звільнення та повернення приміщень звернеться до суду (а.с.18-20).

Відповідач залишив вищевказану вимогу без відповіді та задоволення, що слугувало підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з позовною заявою від 24.11.2016 року № 47/11.1-05/14в про звільнення нежитлових приміщень.

Оскаржуване у даній справі рішення прийняте судом першої інстанції 24.01.2017р. При його винесенні судом було взято до уваги постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у справі № 909/932/15, яка на той час набрала законної сили та якою розірвано договір оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 від 20.12.2006р., укладений між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради та Івано-Франківською єпархією Української православної церкви.

06.02.2017р. Вищий господарський суд України своєю постановою скасував постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у справі №909/932/15 та залишив в силі рішення господарського суду Івано-Франківської області від 02.08.2016р. у цій справі, яким було відмовлено в позові виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до Івано-Франківської єпархії Української православної церкви про розірвання договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2971 від 20.12.2006р. (а.с.121-125).

При винесенні даної постанови колегія суддів враховує таке.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності із статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В ході розгляду апеляційної скарги Івано-Франківської єпархії Української Православної Церкви судом встановлено, що відповідач прийняв від позивача у строкове платне користування нежитлові приміщення розташовані на першому поверсі в будівлях за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. В.Чорновола, 6 площею 19,1 кв.м та вул.В.Чорновола, 6Б, площею 283,0 кв.м на підставі договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 від 20.12.2006р. (з наступними змінами та доповненнями).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендарю) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Предметом спору в даній справі є зобовязання відповідача звільнити орендовані згідно договору оренди № ДО-2971 від 20.12.2006р. нежитлові приміщення у звязку з розірванням даного договору в судовому порядку.

На момент прийняття оскаржуваного судового рішення, а саме, 02.11.2016р. Львівський апеляційний господарський суд прийняв постанову у справі № 909/932/15, якою розірвав договір оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 від 20.12.2006р., укладений між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради та Івано-Франківською єпархією Української православної церкви.

В силу приписів статті 105 Господарського процесуального кодексу України постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до п.п. 6.4.3 п. 6.4 договору № ДО-2971 від 20.12.2006р. припинення цього договору оренди може мати місце у випадку вступу в силу відповідного рішення суду чи господарського суду про дострокове розірвання договору оренди на вимогу однієї із сторін.

Спірне орендоване майно є комунальним, тому на дані правовідносини поширюється також дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України (ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Частиною 1 статті 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Пунктом 2.4 договору № ДО-2971 від 20.12.2006р. визначено, що після закінчення дії цього договору, у тому числі у разі його припинення у звязку із відмовою орендодавця від договору в порядку ст. 782 Цивільного кодексу України, або у випадку іншого розірвання, включаючи розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин (ст. 652 Цивільного кодексу України), набрання законної сили рішенням суду про визнання цього договору недійсним, неукладеним або про застосування наслідків нікчемної угоди, орендар повертає орендодавцеві приміщення у погоджений сторонами термін, але не пізніше як протягом 20-ти календарних днів із дня припинення дії договору, в тому числі у разі недосягнення між сторонами цього договору угоди щодо строків повернення приміщень. Днем припинення договору є, у випадку розірвання договору за рішенням суду день набрання рішенням суду законної сили.

Колегія суддів враховує, що станом на момент заявлення даного позову та прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції була чинною постанова Львівського апеляційного господарського суду від 02.11.2016р. у справі № 909/932/15, якою розірвано договір оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 від 20.12.2006р., укладений між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради та Івано-Франківською єпархією Української православної церкви, а тому у відповідача на вказаний час були відсутні правові підстави користування спірними нежитловими приміщеннями.

В матеріалах справи відсутні докази про звільнення відповідачем спірних приміщень як станом на дату заявлення даного позову, так і станом на момент вирішення судом першої інстанції даного спору та прийняття оскаржуваного рішення.

Проаналізувавши вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та звільнення відповідачем орендованих нежитлових приміщень, розташованих на першому поверсі в будівлях за адресою: м. Івано-Франківськ, вул.Чорновола, 6, площею 19,1 кв.м, і вул. Чорновола 6Б, площею 283 кв.м, і повернення їх виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду станом на дату його прийняття.

Відтак, доводи апелянта про те, що 06.02.2017р. Вищий господарський суд України скасував постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у справі №909/932/15 та залишив в силі рішення господарського суду Івано-Франківської області від 02.08.2016р. у справі №909/932/15, яким відмовлено в позові виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до Івано-Франківської єпархії Української православної церкви про розірвання договору оренди нежитлових приміщень № ДО-2971 від 20.12.2006р., не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду у даній справі, враховуючи дату його прийняття 24.01.2017р.

Скаржник не позбавлений можливості захистити своє право шляхом подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в порядку пункту 4 частини 2 статті 112 Господарського процесуального кодексу України.

З вищенаведених підстав колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, зазначених в оскаржуваному рішенні.

Судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на скаржника згідно вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Залишити без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 24.01.2017р. у справі № 909/1043/16, апеляційну скаргу Івано-Франківської єпархії Української Православної Церкви без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Хабіб М.І.

ОСОБА_1