ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017р. Справа № 914/3116/16

За позовом:Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача: третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів Львівська міська рада, м. Львів
про:демонтаж тимчасової споруди (малої архітектурної форми) на вул. Кульпарківська, 172 у м. Львові

Суддя - Крупник Р.В.
Секретар - Прокопів І.І.

Представники сторін:
від позивача: ОСОБА_2 - представник (довіреність №32-вих-1482 від 26.04.2016р.);
від відповідача: від 3-ої особи: Юхименко Г.А. - представник (довіреність б/н від 03.11.2015р.); не з'явився.

Представникам сторін роз'яснено його права та обов'язки, передбачені ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

08.12.2016р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до СПД ФОП ОСОБА_1 про демонтаж тимчасової споруди (малої архітектурної форми) на вул. Кульпарківська, 172 у м. Львові.

Ухвалою суду від 09.12.2016р. (суддя Синчук М.М.) порушено провадження у справі, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Львівську міську раду, розгляд справи призначено на 11.01.2017р. Розгляд справи відкладався, строк розгляду її продовжувався з підстав, зазначених в наявних у матеріалах справи ухвалах суду.

Відповідно до розпорядження керівника апарату від 22.02.2017р. №117, враховуючи перебування у відпустці судді Синчука М.М. та з метою недопущення порушення процесуальних строків розгляду справи №914/3116/16 призначено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу №914/3116/16 передано на розгляд судді Крупнику Р.В.

Ухвалою від 22.02.2017р. суд прийняв справу до провадження, її розгляд відклав на 13.03.2017р. Ухвалою від 13.03.2017р. розгляд справи було відкладено на 03.04.2017р.

Представник позивача в судове засідання з'явився, просив суд позов задоволити повністю. Через канцелярію суду подав заяву про долучення документів до матеріалів справи з додатками. Заявлений позов обґрунтовує тим, що в результаті проведеного обстеження території, комісією позивача зафіксовано розміщення СПД ФОП ОСОБА_1 тимчасової споруди по АДРЕСА_1 без дозвільних на те документів. 22.08.2016р. відповідачу було скеровано лист про необхідність демонтувати тимчасову споруду за вказаною адресою до 28.08.2016р. Так як тимчасова споруда демонтована відповідачем не була, 09.09.2016р. Залізничною районною адміністрацією винесено розпорядження №645, яким ФОП ОСОБА_1 зобов'язано до 10.10.2016р. здійснити демонтаж тимчасової споруди в добровільному порядку. Оскільки в досудовому порядку тимчасова споруда демонтована відповідачем не була, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник відповідача в судове засідання з'явився, просив суд у задоволенні позову відмовити. Заперечуючи проти позову представник зазначає, що протягом 2010-2015 років відповідач орендував у Львівської міської ради дві земельні ділянки площею 28 і 29 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1. На підставі ухвали Львівської міської ради №2229 від 11.04.2013р. внесено зміни розміщення тимчасових споруд,зокрема, дві тимчасові споруди ФОП ОСОБА_1 підлягали перенесенню з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2. На виконання вказаної ухвали, відповідач перемістив тимчасові споруди на АДРЕСА_2. У 2015р. відповідач продав дві належні йому тимчасові споруди по АДРЕСА_2 ПП «СТО-ВП». Таким чином, представник вважає, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки позивачем не доведено, що тимчасова споруда по АДРЕСА_1 належить ФОП ОСОБА_1

Третя особа явки повноважного представника в судове засідання не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як стверджується позивачем, в результаті обстеження території на предмет законності функціонування тимчасових споруд комісією у складі працівників Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради виявлено, що відповідачем без дозвільних документів самовільно встановлено тимчасову споруду по АДРЕСА_1.

У зв'язку з цим, листом від 22.08.2016р. №32-вих-3506 позивач повідомив відповідача про необхідність надання Залізничній районній адміністрації підтверджуючих документів на встановлення тимчасової споруди та договір на користування земельною ділянкою, а у випадку відсутності таких здійснити демонтаж тимчасової споруди до 28.08.2016р.

Згідно долученого до позовної заяви Акту обстеження від 30.08.2016р., тимчасова споруда по АДРЕСА_1 відповідачем демонтована не була.

09.09.2016р. Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради винесено розпорядження №645, відповідно до якого СПД ФОП ОСОБА_1 рекомендовано до 10.10.2016р. демонтувати самовільно встановлену тимчасову споруду за адресою: АДРЕСА_1.

Крім цього, 10.10.2016р. КП «Адміністративно-технічне управління» винесено вимогу за №2410Б-в3188, якою відповідача зобов'язано до 21.10.2016р. здійснити демонтаж тимчасової споруди по АДРЕСА_1 до 21.10.2016р.

13.10.2016р. комісією у складі працівників Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради проведено повторне обстеження території та встановлено, що тимчасова споруда по АДРЕСА_1 залишається не демонтованою.

Постановою адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради №323 від 10.11.2016р. на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 1700,00 грн. за самовільне влаштування МАФ на АДРЕСА_1.

Оскільки в добровільному порядку тимчасова споруда за вказаною адресою демонтована відповідачем так і не була, позивач звернувся з даним позов до суду.

Відповідач проти заявленого позову заперечує, так як спірна тимчасова споруда йому не належить.

Встановивши наведені обставини справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Так, ч. 2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.

Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначений Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затв. наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011р.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.20, 2.21, 2.30 та 2.31 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив'язки тимчасової споруди; встановлення тимчасової споруди здійснюється відповідно до паспорта прив'язки; відхилення від паспорта прив'язки тимчасової споруди не допускається, у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, самовільного встановлення тимчасової споруди така тимчасова споруда підлягає демонтажу; розміщення тимчасової споруди самовільно забороняється.

Аналогічні приписи закріплені і в Положенні про порядок розміщення тимчасових споруд і підприємницької діяльності у м. Львові, затв. ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 №4526 (надалі - Положення).

Згідно з п. 2.1 зазначеного Положення, розміщення тимчасових споруд здійснюється замовником відповідно до паспорту прив'язки, плану земельної ділянки та договору оренди земельної ділянки або договору окремих конструктивних елементів благоустрою. Місце встановлення тимчасових споруд повинно відповідати адресі, вказаній у паспорті прив'язки, та плану земельної ділянки або схемі прив'язки.

Пунктом 1.3. Положення визначено, що самовільно встановлена тимчасова споруда - це тимчасова споруда, яка встановлена за відсутності одного із документів, передбачених цим Положенням: ухвали міської ради, договору оренди земельної ділянки чи договору оренди окремих конструктивних елементів благоустрою, паспорту прив'язки тимчасової споруди.

З врахуванням наведеного, тимчасова споруда вважатиметься встановленою правомірно тільки за наявності всіх необхідних дозвільних документів визначених п. 1.3. Положення про порядок розміщення тимчасових споруд і підприємницької діяльності у м. Львові, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 №4526.

Демонтажу, згідно з п. 7.2.1 Положення, підлягають самовільно встановлені тимчасові споруди.

Як стверджує представник позивача, паспорт прив'язки на тимчасову споруду по АДРЕСА_1 відсутній, відповідно тимчасова споруда встановлена без встановлених Порядком документів, а тому позивач і звернувся з позовом до суду.

Разом з тим, відповідач проти позову заперечує, так як спірна тимчасова споруда йому не належить, відповідно жодного відношення до такої споруди він немає.

У зв'язку з наведеним, суд зазначає, що необхідною умовою для задоволення позовних вимог про демонтаж самочинно встановленої тимчасової споруди є встановлення ознак самочинності встановленої тимчасової споруди (відсутність правових підстав для її встановлення, зокрема, відсутність необхідної дозвільної документації) та факт приналежності вказаної тимчасової споруди особі, до якої спрямовано вказану правову вимогу про демонтаж.

11.04.2013р. Львівською міською радою прийнято ухвалу №2292 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 18.12.2008р. №2311 (зі змінами)», на підставі котрої внесено зміни та доповнення у додатки 1-21 до ухвали міської ради від 18.12.2008р. №2311. Як вбачається з додатку №2 до ухвали, щодо конструктивних елементів благоустрою площею 28 м.кв. та 29 м.кв. по АДРЕСА_1, належних СПД ОСОБА_1 змінено схеми прив'язок, зокрема, новою адресою розміщення тимчасових споруд зазначено АДРЕСА_2

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі договору купівлі-продажу тимчасової споруди №2 від 23.12.2014р. та договору купівлі-продажу тимчасової споруди №1 від 23.12.2014р. відповідачем було відчужено ПП «СТО-ВП» тимчасову споруду площею 29,0 м.кв., яка складається з металевого каркасу, вікон, дверей та розташована за адресою: АДРЕСА_2 та тимчасову споруду площею 28,0 м.кв., яка складається з металевого каркасу, вікон, дверей та розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Крім цього, судом встановлено, що на підставі ухвали Львівської міської ради №4527 від 23.04.2015р., здійснено заміну власників тимчасових споруд. Зокрема, згідно додатку 1-ЗМ до вказаної ухвали, власника тимчасових споруд площею 28 м.кв., 29 м.кв. по АДРЕСА_2 - ОСОБА_1 замінено на ПП «СТО-ВП».

Вищевикладене свідчить про те, що станом на день подання позовної заяви та розгляду справи, відповідач не являвся та не являється власником тимчасової споруди по АДРЕСА_1 у м. Львові, оскільки, по - перше, місце розташування такої було змінено на АДРЕСА_2 на підставі ухвали Львівської міської ради від 11.04.2013р. №2292 та, по - друге, в подальшому спірна тимчасова споруда була відчужена відповідачем 23.12.2014р. ПП «СТО-ВП» на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно, відсутні підстави стверджувати, що спірна тимчасова споруда встановлена відповідачем самовільно. Більше того, не зважаючи на неодноразові витребування судом від позивача документів, які б підтверджували право власності відповідача на спірну тимчасову споруди, таких документів представлено не було.

Посилання позивача на протокол про адміністративне правопорушення №3-084б від 27.10.2016р., постанову адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради №323 від 10.11.2016р., на підставі яких ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за самовільне встановлення тимчасової споруди по АДРЕСА_1, судом до уваги не беруться, оскільки вони не являються належними доказами, які підтверджують факт належності спірної тимчасової споруди відповідачу. Твердження позивача, що факт неоскарження відповідачем вказаних документів свідчить про те, що відповідач визнав належність йому спірної тимчасової споруди, є лише припущенням позивача, яке не може братися судом до уваги, оскільки рішення суду не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Беручи до уваги те, що позивачем належними та допуситими доказами не було доведено факту належності спірної тимчасової споруди відповідачу, суд вважає, що правових підстав для зобов'язання СПД ФОП ОСОБА_1 здійснити демонтаж вказаної тимчасової споруди немає, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -,

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 06.04.2017 р.

Суддя Крупник Р.В.