ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р. Справа № 922/3960/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І. В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.

при секретарі Марченко В.О.

за участю представників:

апелянта - Скрипка Л.В., дов. №5207,5208 від 15.12.2014

ліквідатора - арбітражний керуючий Тищенко О.І., свід. №318 від 28.02.2013

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ (вх.№914 Х/2-8)

на ухвалу господарського суду Харківської області від 09.03.2017 у справі №922/3960/16

за заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.Харків,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.03.2017 у справі №922/3960/16 (суддя Міньковський С.В.) заяву ліквідатора в частині накладення арешту на нерухоме майно задоволено.

Накладено арешт на чотирьохкімнатну квартиру №16 загальною площею 148,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1.

Зобов'язано ліквідатора ФО ОСОБА_3 арбітражного керуючого Тищенко О.І. (свідоцтво №318 від 28.02.13 р.) вжити заходів з метою виконання ухвали суду в частині накладення арешту на майно.

В задоволенні клопотання ПАТ "Укрсоцбанк" про зупинення провадження у справі про банкрутство відмовлено.

Відкладено розгляд заяви ліквідатора про повернення майна банкрута на 23.03.2017.

Повторно зобов'язано ПАТ "Укрсоцбанк" ознайомитись з клопотанням ліквідатора про призначення судової експертизи та надати суду свій письмовий відзив.

Явку в судове засідання ліквідатора та ПАТ "Укрсоцбанк" визнано обов'язковою. Ухвалу направлено ліквідатору, банкруту, ПАТ "Укрсоцбанк".

ПАТ "Укрсоцбанк" з ухвалою місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Зокрема, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник за зазначає що 30.08.2007 між банкрутом та ПАТ "Укрсоцбанк" було укладено іпотечний договір №839/4/27/38/7-630, яким боржником було забезпечено виконання основного зобов'язання по договору кредиту №839/3/27/38/7-399 від 30.08.2008, укладеного між банком та ОСОБА_4

Погашення заборгованості ОСОБА_4 перед банком відбулось шляхом набуття банком права власності на предмет іпотеки, а саме квартири №16 загальною площею 148,4 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Решетнікової С.І. від 29.07.11 року (інд.№30709232) та у відповідності до вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та п. 4.1 Іпотечного договору №839/4/27/38/7-630, яким було обумовлено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин, скаржник вважає, що набуття права власності на спірну нерухомість ним набуто на законних підставах, а тому накладені судом першої інстанції заборони відчуження будь-яким способом зазначеного в оскаржуваній ухвалі нерухомого майна банку по чужих боргах, реєстрація в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно обтяження (арешту) цього майна, зачіпає та порушує право банку у розпорядженні належним йому майном.

Також вважає, що судом не наведено жодних об'єктивних обставин небезпеки та можливого відчуження об'єкта нерухомого майна, а також не наведено жодних ознак які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Крім того, скаржник вважає, що накладаючи арешт на майно, яке набуте банком у відповідності до чинного законодавства, а саме, чотирикімнатну квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції вийшов за рамки своїх повноважень та тим самим, вирішив питання законності (незаконності) вибуття нерухомого майна з власності банкрута.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 24.03.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 06.04.2017 року.

04.04.2017 арбітражним керуючим Тищенко О.І. надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти доводів, викладених в апеляційній скарзі заперечує, вважає, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та всебічним дослідженням обставин справи, просить ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

06.04.2017 ПАТ "Укрсоцбанк" до суду апеляційної інстанції надані письмові пояснення, які долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 06.04.2017 представник ПАТ "Укрсоцбанк" уточнив вимоги апеляційної скарги та просив скасувати пункт 1- пункт 4 ухвали господарського суду Харківської області від 09.03.2017 у справі №922/3960/16.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційних скарг, в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

У листопаді 2016 року фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернувся до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство в порядку ст.ст. 10, 11, 90 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", обґрунтовуючи заяву неможливістю виконання грошових зобов'язань перед кредиторами після настання встановленого строку їх сплати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.12.2016 порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи ОСОБА_3, м. Харків, код ЄДРПОУ НОМЕР_1. Визнано розмір безспірних вимог кредитора ФОП ОСОБА_6 в сумі 463381,93 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою господарського суду від 08.12.2016 фізичну особу ОСОБА_3 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Тищенко О.І., зобов'язавши її виконати ліквідаційну процедуру в порядку ст.ст. 90-92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Скасовано арешт, накладений на майно фізичної особи ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання: 61183, АДРЕСА_1), накладений ухвалою господарського суду Харківської області від 22 листопада 2016 р. по справі №922/3960/16. Зазначено про необхідність здійснення офіційного оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання ФО ОСОБА_3 банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зобов'язано ліквідатора закрити всі рахунки банкрута в установах банку і відкрити спеціальний банківський рахунок, на який зараховуються кошти, отримані від продажу майна банкрута, та здійснюються розрахунки з кредиторами банкрута. Зобов'язано ліквідатора в строк до 08 грудня 2017 року виконати ліквідаційну процедуру, надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури, у тому числі, відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси, акти оцінки майна, відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; звіт про виплачені кредиторам кошти; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів; докази, що свідчать про стягнення дебіторської заборгованості або докази, що свідчать про неможливість стягнення дебіторської заборгованості, довідку архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню; копії повідомлень органу державної податкової служби, пенсійного фонду, центру зайнятості про закінчення ліквідаційної процедури.

В ході виконання ліквідаційних заходів, ліквідатор 12.12.2016 звернувся до господарського суду із заявою про повернення майна банкрута, яке вибуло з його власності без його відома за п'ять місяців до порушення справи про банкрутство та просив суд:

1) залучити до розгляду заяви ліквідатора про повернення майна банкрута ПАТ "Укрсоцбанк" та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Решетнікову С.І.;

2) витребувати від приватного нотаріуса КМНО Решетнікової С.І. копії реєстраційної справи за заявою ПАТ "Укрсоцбанк" про державну реєстрацію за ПАТ "Укрсоцбанк" права власності на квартиру АДРЕСА_2;

3) скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Решетнікової С.І. від 29.07.2016 р. (індексний №30709232) щодо реєстрації права власності на об'єкт житлової нерухомості (АДРЕСА_2) за ПАТ "Укрсоцбанк";

4) виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності №30709232 від 29.07.16 р. на квартиру АДРЕСА_2 за ПАТ "Укрсоцбанк" та поновити відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували до внесення цього запису;

5) з метою вжиття заходів щодо збереження майна банкрута, на час розгляду заяви ліквідатора вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам приймати будь-які рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно чотирьохкімнатної квартири №16 загальною площею 148,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1) до винесення рішення по справі.

23.01.17 ліквідатор Тищенко О.І. надала до суду уточнення до заяви від 12.12.2016 про повернення майна банкрута, яке вибуло з його власності без його відома, в якій просила суд вжити заходи забезпечення заяви шляхом накладення арешту на чотирьохкімнатну квартиру №16 загальною площею 148,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1). (а.с. 59 т. 3)

Ухвалою господарського суду від 14.12.2016, між іншого, заяву ліквідатора про повернення майна банкрута призначено до розгляду, залучено до розгляду заяви ПАТ Укрсоцбанк" та приватного нотаруса Київського міського нотаріального округу Решетнікову Світлану Іванівну, витребувано у приватного нотаруса Київського міського нотаріального округу Решетнікової С.І. належним чином засвідчену копію реєстраційної справи за заявою ПАТ "Укрсоцбанк" про державну реєстрацію за ПАТ "Укрсоцбанк" права власності на квартиру АДРЕСА_2.

За результатом розгляду 09.03.2017 заяви ліквідатора в частині накладення арешту на нерухоме майно, суд першої інстанції, посилаючись на приписи ст. ст. 66, 67 ГПК, дійшов до висновку про її задоволення виходячи з того, що на даний час ліквідатором оспорюється факт набуття банком ПАТ "Укрсоцбанк" права власності на квартиру АДРЕСА_2. У зв'язку з цим, з метою захисту прав та інтересів боржника та кредиторів у справі про банкрутство, з метою збереження майна банкрута та недопущення наступного відчуження спірної квартири, суд дійшов висновку про задоволення заяви ліквідатора в частині накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом спору та наклав арешт на чотирьохкімнатну квартиру №16 загальною площею 148,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1. Зобов'язав ліквідатора ФО ОСОБА_3 арбітражного керуючого Тищенко О.І. (свідоцтво №318 від 28.02.13 р.) вжити заходів з метою виконання ухвали суду в частині накладення арешту на майно.

В задоволенні клопотання ПАТ "Укрсоцбанк" про зупинення провадження у справі про банкрутство відмовив. Розгляд заяви ліквідатора про повернення майна банкрута відклав на 23.03.2017. Повторно зобов'язав ПАТ "Укрсоцбанк" ознайомитись з клопотанням ліквідатора про призначення судової експертизи та надати суду свій письмовий відзив.

Вказана ухвала в частині накладення арешту на чотирьохкімнатну квартиру №16 загальною площею 148,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1, зобов'язання ліквідатора ФО ОСОБА_3 арбітражного керуючого Тищенко О.І. (свідоцтво №318 від 28.02.13 р.) вжити заходів з метою виконання ухвали суду в частині накладення арешту на майно та відмови у задоволенні клопотання ПАТ "Укрсоцбанк" про зупинення провадження у справі про банкрутство є предметом апеляційного оскарження ПАТ "Укрсоцбанк".

Дослідивши доводи апеляційної скарги, обставини справи в їх сукупності, заслухавши учасників провадження, присутніх в засіданні суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали і дослідивши наявні докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення виходячи з наступного.

Згідно зі ст.4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" .

Відповідно до статті 9 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", справи про банкрутство юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати: поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

У відповідності до ч. 2 ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ліквідатор з дня свого призначення , зокрема, проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Ч. 1 ст. 20 Закону про банкрутство передбачено, що за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2016 ліквідатор ФОП ОСОБА_3 звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про повернення майна банкрута, яке вибуло з його власності без його відома за п'ять місяців до порушення справи про банкрутство.

Обґрунтовуючи доводи, викладені в заяві, ліквідатор зазначав, що в ході здійснення ліквідаційних заходів ним було отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) 75515554 від 12.12.2016, з якої вбачається, що на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний № 30709232 від 29.07.2016) приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Решетніковою С.І. 29.07.2016 за ПАТ «Укрсоцбанк» зареєстровано право власності на об'єкт житлової нерухомості (квартир АДРЕСА_2) - підстава виникнення права власності - Іпотечний договір № 839/4/27/38/7-630 від 30.08.2007, із внесеними змінами станом на 24.04.2013).

Також, ліквідатором було встановлено, що 30.08.2007 між АКБ «Укрсоцбанк» (Іпотекодержатель) та громадянином України ОСОБА_3 (Іпотекодавець), укладено Іпотечний договір № 839/4/27/38/7-63І від 30.08.2007, яким Іпотекодавець, як майновий поручитель за зобов'язаннями ОСОБА_4, у якості забезпечення виконання останнім основного зобов'язання за договором кредиту № 839/3/27/38/7-399 від 30.08.2007, передав Іпотекодержателю чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2 та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності.

Листом № 08.42-186/96-3427 від 23.02.2016 ПАТ «Укрсоцбанк» повідомив ОСОБА_3, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_4 своїх зобов'язань за Договором кредиту № 839/3/27/38/7-399 від 30.08.2007, ПАТ «Укрсоцбанк» звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього в позасудовому порядку на підставі відповідного застереження, у відповідності до п.4.5.3. Іпотечного договору № 839/4/27/38/7-630 від 30.08.2007, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 за № 1576 (з подальшими змінами та доповненнями до нього).

У відповідь на лист Іпотекодавця ОСОБА_3 від 24.02.2016 щодо можливості погасити існуючу заборгованість ОСОБА_4, банк листом № 12-86/96-3661 від 25.02.2016 відмовив Іпотекодавцю погасити фактичну заборгованість за кредитом, натомість, запропонував придбати об'єкт нерухомості за ціною 134 000,00 доларів США, що вдвічі перевищує заборгованість Позичальника за Кредитним договором № 839/3/27/38/7-399.

Крім того, банк повідомив майнового поручителя що з 14.01.2016 за Банком зареєстроване права власності на предмет іпотеки.

Також ліквідатор повідомляв, що ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про скасування рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції Харківської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №27813706 від 14.01.2016, виключення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності № 12924389 на квартиру АДРЕСА_2 за ПАТ «Укрсоцбанк» та поновлення відомостей про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 по справі №820/781/16 визнано протиправним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно державного реєстратора відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції Харківської області, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27813706 від 14 січня 2016 року.

Зобов'язано Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Харківській області скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції Харківської області, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27813706 від 14 січня 2016 року, поновивши відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували скасованому запису.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2016 апеляційну скаргу ПАТ "Укрсоцбанк" залишено без задоволення, постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2016р. по справі № 820/781/16 - залишено без змін.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності від 27.07.2016 (а.с. 29 т. 3), запис про право власності ПАТ "Укрсоцбанк" на об'єкт нерухомості - чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, скасовано 27.07.2016 на підставі постанови Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 по справі №820/781/16.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 14.07.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "Укрсоцбанк", витребувано матеріали справи № 820/781/16 з Харківського окружного адміністративного суду та надіслано копію даної ухвали до вказаного суду для виконання.

Між тим, як зазначав ліквідатор, оскаржуючи судові рішення до суду касаційної інстанції, банк одночасно звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Решетнікової С.І., яка на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 30709232 від 29.07.2016 на підставі того ж самого Іпотечного договору № 839/4/27/38/7-630 від 30.08.2007, зареєструвала 29.07.2016 за ПАТ «Укрсоцбанк» право власності на об'єкт житлової нерухомості, що належить ОСОБА_3, а саме - чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2.

Також ліквідатор зауважував на тому, що реєстрація за ПАТ «Укрсоцбанк» права власності на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості позичальника ОСОБА_4 в сумі 65 258,62 доларів США, враховуючи що ринкова вартість предмета іпотеки в декілька разів перевищує забезпечене іпотекою кредитне зобов'язання та складає 215 774,00 доларів США, позбавила ОСОБА_3 можливості реалізації предмета іпотеки в ліквідаційній процедурі за реальною ринковою ціною та задоволення за рахунок його реалізації не лише вимог Іпотекодержателя у повному обсязі але й вимог інших кредиторів

За таких обставин, ліквідатор вважав про наявну необхідність скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Решетнікової С.І. від 29.07.2016 щодо реєстрації права власності на об'єкт житлової нерухомості (квартира АДРЕСА_2) за «Укрсоцбанк», виключення із Державного реєстру речових прав на нерухоме и запису про реєстрацію права власності № 30709232 від 29.07.2016 на квартиру N16 у м.Харкові по проспекту Науки у будинку 77 за ПАТ «Укрсоцбанк» та поновити відомості про об'єкт нерухомого майна, що передували до внесення цього запису.

Крім того, з метою вжиття заходів щодо збереження майна банкрута, на час розгляду заяви, ліквідатор, з урахуванням уточнення до заяви від 12.12.2016 просив суд першої інстанції вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1 та шляхом заборони державним реєстраторам приймати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень стосовно чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1) до винесення рішення по справі.

Також, у наданих до суду уточненнях до заяви від 12.12.2016, ліквідатор зазначав, що ПАТ «Укрсоцбанк» відносно зазначеного об'єкту нерухомості вживаються заходи щодо його подальшої реалізації. На офіційному сайті банку розміщено оголошення щодо продажу спірної квартири. При цьому, листом від 25.02.1016 за вих. № 12-86/96-3661 ПАТ «Укрсоцбанк» проінформував ОСОБА_3 про реєстрацію права власності на квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк» та пропонував придбати об'єкт нерухомості за ціною, еквівалентною 134 000,00 доларів США.

До того ж, ліквідатор повідомляв, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.12.2016 відкрито провадження у справі № 643/13734/16-ц за позовною заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні користування нерухомим майном.

Наведені дії ПАТ «Укрсоцбанк», ліквідатор вважав такими, що свідчать про можливість подальшої реалізації об'єкту що може призвести до неможливості виконання судового рішення у справі.

Крім того, ліквідатор звертав увагу суду, що станом на поточну дату з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомості отримано Інформаційну довідку за № 78121047 від 13.01.2017, вбачається, що право власності на об'єкт нерухомості: чотирьохкімнатна квартираАДРЕСА_1 належить ПАТ «Укрсоцбанк», яке зареєстроване за останнім Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Решетніковою С. І. № 30709232 від 29.07.2016 на підставі Іпотечного договору №839/4/27/38/7-630 від 30.08.2007.

Вказані обставини ліквідатор вважав такими, що свідчать про наявність підстав та необхідність вжиття заходів забезпечення заяви у вигляді накладення арешту на чотирьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 1.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваною ухвалою, між іншого, розгляд заяви ліквідатора від 12.12.2016 призначено до розгляду в межах провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3

18.01.2017 ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до господарського суду Харківської області з клопотанням про зупинення провадження у справі, обґрунтовуючи його тим, що ухвалою Вищого адміністративного господарського суду від 14.07.2016 відкрито касаційне провадження №К/800/18848/16 за касаційною скаргою ПАТ «Укрсоцбанк» на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 04.04.2016 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2016 у справі №820/781/16. Посилаючись на той факт, що предмет спору у справі №К/800/18848/16, що розглядається Вищим адміністративним судом непідвідомчий та непідсудний господарському суду Харківської області, на розгляді якого перебуває справа №922/3960/16, заявник вважав, що до вирішення справи №К/800/18848/16 неможливо правильно встановити фактичні обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_3, а саме, встановлення факту незаконності/законності вибуття з власності боржника спірного об'єкту нерухомості - чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_2.

Посилаючись на одночасність розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами, ПАТ «Укрсоцбанк» вважав за доцільне зупинити провадження у справі №922/3960/16, оскільки вважав, що вирішення спору іншим судом у справі №820/781/16 матиме значення для встановлення дійсних обставин господарської справи №922/3960/16 стосовно предмету спору та вплине на обґрунтованість та законність прийняття судового рішення у цій справі.

Таким чином, встановлені по справі обставини свідчать, що ліквідатором в межах провадження у справі №922/3960/16 про визнання банкрутом ФОП ОСОБА_3, оспорюється факт набуття банком ПАТ "Укрсоцбанк" права власності на квартиру АДРЕСА_2, в той час як ПАТ «Укрсоцбанк» вважає правомірним набуття такого права.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону про банкрутство, господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи про банкрутство чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів. Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику укладати без згоди арбітражного керуючого правочини (договори), а також зобов'язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника, про що виноситься ухвала.

У відповідності до приписів ч. 1 ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Як на підставу звернення із заявою до суду першої інстанції від 12.12.2016, ліквідатор посилався на факт щодо відчуження боржником майна, а саме, чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 за цінами, нижчими від ринкової вартості спірного майна та незаконним шляхом вибула з власності боржника поза його волею.

У відповідності до ст. 66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених ст. 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

При цьому, положення ГПК України про забезпечення позову застосовуються у справі про банкрутство з урахуванням вимог ст. 4-1 ГПК України, що визначає особливості провадження у справі про банкрутство як окремої форми судового процесу.

Відтак, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство вправі вжити заходів до забезпечення позову (забезпечення вимог кредиторів), передбачені загальними положеннями ст.. 67 ГПК України, а також інших заходів, застосування яких є необхідним у конкретному випадку, з урахуванням спеціальних норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з метою захисту прав та інтересів кредиторів, а також збереження майнових активів боржника.

При цьому, підставою для застосування заходів щодо забезпечення вимог кредиторів є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, відносно якого виник спір, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, яке буде прийнято за результатами розгляду спору по суті.

Правова позиція з цього приводу викладена в постанові ВГСУ від 29.11.2016 по справі №910/32493/15.

Ст. 67 ГПК України передбачено перелік заходів до забезпечення позову: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Про забезпечення позову судом виноситься ухвала, яка може бути оскаржена.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист якого просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Статтею 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено спеціальні підстави, за наявності яких можливе визнання право чинів (договорів) недійсними в межах провадження справи про банкрутство, тому звернення арбітражного керуючого або конкурсного кредитора із заявою в порядку ст. 20 Закону про банкрутство, зумовлює необхідність встановлення судом наявності чи відсутності підстав, які передбачені даною статтею.

Аналіз ст. 20 Закону про банкрутство дає підстави дійти висновку, що норми наведеної статті регулюють відносини, що виникли між боржником, кредитором та іншими особами з приводу дій боржника щодо розпорядження своїм майном, вчинені в період до порушення справи про банкрутство або після порушення справи.

Таким чином, вказана стаття визначає підстави визнання недійсними право чинів боржника з метою забезпечення зберігання майна боржника, у разі його вибуття (чи його вартості в грошовому виразі) до ліквідаційної маси.

Зокрема, відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 20 Закону про банкрутство у разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

З урахуванням доводів, наведених ліквідатором у заяві від 12.12.2016 про повернення майна банкрута, яке вибуло з його власності за п'ять місяців до порушення провадження у справі про банкрутство, а також враховуючи надані ліквідатором до матеріалів справи докази, що свідчать про дії ПАТ «Укрсоцбанк» направлені на реалізацію спірної нерухомості, колегія суддів приходить до висновку, що з метою захисту прав та законних інтересів як кредиторів у даній справі, так і самого боржника, судом першої інстанції правомірно задоволено заяву ліквідатора в частині накладення арешту на майно, що є предметом спору, а саме: чотирьохкімнатної квартири №16 заг. пл. 148,4 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1), оскільки невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Стосовно доводів апеляційної скарги ПАТ «Укрсоцбанк» про наявність підстав для задоволення клопотання про зупинення провадження у справі через те, що предмет спору у справі №К/800/18848/16, що розглядається Вищим адміністративним судом непідвідомчий та непідсудний господарському суду Харківської області, на розгляді якого перебуває справа №922/3960/16, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що предметом касаційного перегляду у справі №К/800/18848/16 є вимога про визнання протиправним рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно державного реєстратора відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно Харківського міського управління юстиції Харківської області, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 27813706 від 14 січня 2016 року. В той же час, у заяві від 12.12.2016 про повернення майна банкрута, яке вибуло з його власності за п'ять місяців до порушення провадження у справі про банкрутство, ліквідатор просить виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ПАТ "Укрсоцбанк" №30709232 від 29.07.16 р.

Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постанові від 14.06.2016, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі і обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

У постанові від 14.06.2016 Верховним судом зазначено, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, у зв'язку з чим, спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ЦПК.

Наведена правова позиція Верховного суду України спростовує доводи заявника апеляційної скарги про те, що накладаючи арешт на майно, а саме, чотирикімнатну квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції вийшов за рамки підвідомчості справ господарським судам та тим самим, вирішив питання законності (незаконності) вибуття нерухомого майна з власності банкрута.

Інші доводи заявника апеляційної скарги зводяться до надання оцінки обставинам, правова оцінка яким буде надаватись судом першої інстанції під час розгляду заяви ліквідатора про повернення майна банкрута, яке вибуло з його власності без його відома за п'ять місяців до порушення справи про банкрутство.

Виходячи з наведеного, колегія суддів, діючи в межах повноважень, наданих суду апеляційної інстанції у відповідності з приписами статті 101 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, ухвала господарського суду Харківської області від 09.03.2017 у справі №922/3960/16 не суперечить чинному законодавству України, а відтак, підстави для задоволення апеляційної скарги ПАТ «Укрсоцбанк» та скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", м. Київ залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 09.03.2017 у справі №922/3960/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Тарасова І. В.

Суддя Білоусова Я.О.

Суддя Пуль О.А.