КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2017 р. справа№ 910/19822/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Дідиченко М.А.

секретар: Ковальчук Р.Ю.

за участю

представників: позивача - Хитрова Л.В.;

відповідача-1 - не з`явилися;

відповідача-2 - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Людмила"

на рішення Господарського суду м. Києва від 12.01.2017 р.

у справі № 910/19822/16 (суддя - Бондарчук В.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім харчових технологій"

2. Селянського (фермерського) господарства "Людмила"

про стягнення 290000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім харчових технологій" (далі - відповідач-1) та Селянського (фермерського) господарства "Людмила" (далі - відповідач-2) про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за договором банківського обслуговування № б/н від 13.02.2015 р. у розмірі 290 000,00 грн, укладеного на підставі заяви відповідача-2 про відкриття поточного рахунку від 13.02.2015 р. згідно правил "Умови та правила надання банківських послуг".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.11.2016 р. порушено провадження у справі № 910/19822/16.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.01.2017 р. у справі № 910/19822/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задоволено, стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім харчових технологій" та Селянського (фермерського) господарства "Людмила" на користь позивача 290 000,00 грн заборгованості за договором банківського обслуговування № б/н від 13.02.2015 р.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Селянське (фермерське) господарство "Людмила" подало апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що 14.11.2016 р. Селянське (фермерське) господарство "Людмила" повністю сплатило заборгованість позивачу, про що свідчать додані до скарги письмові докази.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 р. у складі колегії суддів: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Шапран В.В., порушено апеляційне провадження у справі № 910/19822/16 та призначено її до розгляду на 07.03.2017 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2017 р. розгляд справи було відкладено до 04.04.2017 р. та зобов'язано Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" надати суду докази на підтвердження/спростування обставин погашення заборгованості Селянським (фермерським) господарством "Людмила" за договором банківського обслуговування № б/н від 13.02.2015 р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду № 09-53/1362/17 від 03.04.2017 р. у зв'язку з відрядженням судді Шапрана В.В. для роботи до Вищої ради правосуддя призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/19822/16, відповідно до якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Дідиченко М.А.

Ухвалою від 04.04.2017 р. апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Людмила" на рішення Господарського суду м. Києва від 12.01.2017 р. у справі № 910/19822/16 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

У засідання суду, призначене на 04.04.2017 р., представники відповідачів не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду. Позивачем частково виконано вимоги ухвали суду від 07.03.2017 р. та надано для долучення до матеріалів справи виписки по рахунку Селянського (фермерського) господарства "Людмила" та розрахунок заборгованості по кредиту станом на 30.03.2017 р.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання представників відповідачів не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Наведене також не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як убачається з матеріалів даної справи та встановлено судом першої інстанції, 13.02.2015 р. Селянським (фермерським) господарством "Людмила" в особі Толстунова В.П. було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та заяву про відкриття рахунку у Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк "Приватбанк".

Згідно зазначеної вище заяви, відповідач-2 приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", тарифів банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті http://privatbank.ua, та разом із заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 13.02.2015 р.

Згідно умов цього договору Селянському (фермерському) господарству "Людмила" було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок № 3958 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Згідно з п. 3.2.1.1.16 цих умов при укладанні договорів і угод чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1 умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банка та клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди (п. 3.2.1.1.3 умов).

Пунктом 3.2.1.2.3.4 умов встановлено, що банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбаченого цими умовами, змінити умови кредитування - вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі.

Пунктом 3.2.1.6.1 умов передбачено, що даний договір, а саме - обслуговування кредитного ліміту на поточному рахунку клієнта, набирає чинності з моменту надання клієнтом розрахункових документів на використання ліміту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов'язань сторонами за даним договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Також, 18.07.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім харчових технологій" (поручитель) та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (кредитор) укладено договір поруки № 50216DNQ3S00S, предметом якого є надання поруки за виконання Селянським (фермерським) господарством "Людмила" (боржник) всіх своїх зобов'язань за договором банківського обслуговування № б/н від 13.02.2015 р.

Відповідно до п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, зазначених в кредитному договорі.

Згідно з п. 4 договору поруки за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У випадку невиконання боржником будь-якого обов'язку, передбаченого п. 1 договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов'язку (п. 5 договору поруки).

Відповідно до п. 6 вказаного договору поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 договору.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до 01.01.2030 р. (п. 8 договору).

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Якщо в договорі не передбачено субсидіарну відповідальність поручителя, кредитор має право, керуючись ст. 543 ЦК України, звернутися як до боржника за основним зобов'язанням, так і до поручителя; як разом, так і окремо; як повністю, так і в частині боргу. Таким чином, при солідарній поруці кредитор наділяється правом самостійно вирішувати питання про те, до кого з них - боржника чи поручителя - чи до обох разом, в якій частині і в якій послідовності пред'являти свої вимоги.

Вбачається, що позивач свої зобов'язання за договором банківського обслуговування виконав у повному обсязі, надавши відповідачу-2 кредитний ліміт у розмірі 340 000,00 грн. Однак, Селянське (фермерське) господарство "Людмила" свої зобов'язання по погашенню кредиту станом на момент подання даного позову до суду першої інстанції у повному обсязі не виконало, а лише частково сплатило заборгованість по тілу кредиту.

Позивачем на адресу як боржника, так і поручителя направлялися претензії, у яких повідомлено останніх про наявність станом на 08.09.2016 р. заборгованості за договором банківського обслуговування № б/н від 13.02.2015 р. Проте, відповідачі на вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" відповіді не надали та не погасили заборгованість, зокрема і 290 000,00 грн поточної заборгованості по тілу кредиту, що є предметом розгляду даного спору.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що Селянським (фермерським) господарством "Людмила" до апеляційної скарги було додано оригінали меморіальних ордерів № № 0АІМ, 0AIL, 0AIK, HS024B0AIJ, HS024B0ATX та HS024B0A49, датованих 14.11.2016 р., стосовно погашення скаржником заборгованості, відсотків, комісії та пені за договором банківського обслуговування. Також, до апеляційної скарги додано довідку про стан позичкової заборгованості № 170126SU13030200 від 26.01.2017 р., виданої Селянському (фермерському) господарству "Людмила", у якій зазначено про відсутність у останнього позичкової заборгованості за кредитами та відсотками.

З метою з`ясування вказаних обставин Київським апеляційним господарським судом ухвалою від 07.03.2017 р. було зобов'язано Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" надати суду, зокрема, докази на підтвердження/спростування обставин погашення заборгованості Селянським (фермерським) господарством "Людмила" за договором банківського обслуговування № б/н від 13.02.2015 р.

У судовому засіданні 04.04.2017 р. представником позивача надано для долучення до матеріалів справи виписку по рахунку Селянського (фермерського) господарства "Людмила" та розрахунок заборгованості по кредиту станом на 30.03.2017 р. З наведених документів убачається, що 14.11.2016 р. боржником було здійснено останнє погашення заборгованості по договору банківського обслуговування № б/н від 13.02.2015 р. У розрахунку зафіксовано, що Селянське (фермерське) господарство "Людмила" не має жодної заборгованості перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк".

Вищевказані докази у їх сукупності (меморіальні ордери, довідка про стан позичкової заборгованості, виписка по рахунку та розрахунок заборгованості) свідчать про те, що станом на момент прийняття судом першої інстанції рішення у даній справі заборгованість Селянського (фермерського) господарства "Людмила" за договором банківського обслуговування № б/н від 13.02.2015 р. у розмірі 290 000,00 грн була сплачена, а отже, не існувала. Зазначена обставина підтверджена і самим представником банку у судовому засіданні 04.04.2017 р., що зафіксовано у протоколі.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі у разі відсутності предмета спору.

Також, згідно з рекомендаціями, викладеними у п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що станом на 12.01.2017 р., тобто, на момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення, між сторонами були відсутні спірні правовідносини, оскільки, як зазначалося вище, заборгованість Селянського (фермерського) господарства "Людмила" за договором банківського обслуговування № б/н від 13.02.2015 р. у розмірі 290 000,00 грн була сплачена ще 14.11.2016 р.

Частиною 3 ст. 80 ГПК України встановлено, що про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Однак, судом першої інстанції в силу неповного дослідження матеріалів справи не надано оцінку зазначеним вище обставин, унаслідок чого прийнято неправильне рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що предмет спору у даній справі був відсутній на момент прийняття рішення, судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та не застосовано положення п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково (п. 3 ч. 1 ст. 103 ГПК України).

Оцінивши доводи скарги Селянського (фермерського) господарства "Людмила", апеляційний суд вважає її такою, що не підлягає задоволенню, оскільки згідно прохальної частини скаржник просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Разом з цим, колегія суддів вирішила, що провадження у даній справі підлягає припиненню.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції від 12.01.2017 р. у справі № 910/19822/16 підлягає скасуванню, а провадження у справі припиненню у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Частиною 2 ст. 49 ГПК України передбачено, що в разі, коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом (пункт 4.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 27.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Приймаючи до уваги те, що спір у даній справі дійсно виник внаслідок ухилення відповідачів від виконання зобов`язань за спірним договором, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідачів порівну відповідності до ч. 2 ст. 49 ГПК України. У свою чергу, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Людмила" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 12.01.2017 р. у справі № 910/19822/16 скасувати повністю.

3. Провадження у справі № 910/19822/16 припинити.

4. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Людмила" (51326, Дніпропетровська обл., Юр'ївський р-н, с. Вербуватівка, вул. Набережна, буд. 2, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) 2175 (дві тисячі сто сімдесят п`ять) грн 00 коп судового збору за подання позовної заяви.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім харчових технологій" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 12, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) 2175 (дві тисячі сто сімдесят п`ять) грн 00 коп судового збору за подання позовної заяви.

6. Доручити Господарському суду м. Києва видати наказ на виконання даної постанови суду.

7. Матеріали справи № 910/19822/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

8. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

М.А. Дідиченко