РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017Справа №910/2930/17
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом Курахівської міської ради

до товариства з обмеженою відповідальністю "Данко"

про стягнення пені в розмірі 17 036,64 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача:. Медведев Є.В. - представник за довіреністю № б/н від 20.10.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги Курахівської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" про стягнення пені в розмірі 17 036,64 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами 27.06.2016 року укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти № 27.

Відповідно до п. 1.1. договору учасник - переможець процедури закупівлі згідно з умовами зобов'язується за завданням замовника здійснювати код 81.30.1 (45112730-1)- послуги щодо благоустрою території (2 лот засипання та планування доріг шлаком) - згідно технічного завдання (далі по тексту - Послуга) в порядку та на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити виконану послугу, визначену у специфікації, що додається до даного договору та є його невід'ємною частиною.

П. 3.1. договору передбачено, що послуги, обумовлені цим договором, повинні бути надані учасником протягом 2016 року, але не пізніше 15 грудня бюджетного року.

Станом на дату подання позовної заяви послуги, визначені специфікацією, відповідачем позивачеві не надані.

Позивачем відповідачеві направлені претензії № 2 від 13.09.2016 року та № 4 від 09.11.2016 року. У відповідь на зазначені претензії відповідач листом № 247 від 16.11.2016 року запропонував перенести терміни виконання робіт.

Позивач не погодився на перенесення термінів виконання робіт.

У зв'язку з невиконанням умов договору, керуючись п. 7.2. договору, позивач нарахував відповідачеві пеню у сумі 17 036,64 грн.

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд з вимогою до відповідача про стягнення пені в загальному розмірі 17 036,64 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.02.2017 року порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 14.03.2017 року.

Представник відповідача в судове засідання 14.03.2017 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 24.02.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення потового відправлення № 010.

Представники позивача в судове засідання з'явилися, виконали вимоги ухали суду від 24.02.2017 року та подали заяву про збільшення розміру позовних вимог до 26 608,07 грн. у зв'язку із збільшенням періоду нарахування пені з 16.12.2016 року по 14.03.2017 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.03.2017 року розгляд справи відкладено на 03.04.2017 року.

Представник позивача в судове засідання 03.04.2017 року не з'явився, 14.03.2017 р. до канцелярії суду подав заяву про розгляд справи без участі представника.

Представник відповідача подав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого наводив позиції судів щодо зменшення розміру штрафних санкцій не заявляючи клопотання про їх зменшення, заперечував проти позову з підстав, вказаних у відзиві, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між позивачем та відповідачем 27.06.2016 року укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти № 27.

Відповідно до п. 1.1. договору учасник - переможець процедури закупівлі згідно з умовами зобов'язується за завданням замовника здійснювати код 81.30.1 (45112730-1)- послуги щодо благоустрою території (2 лот засипання та планування доріг шлаком) - згідно технічного завдання (далі по тексту - Послуга) в порядку та на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити виконану послугу, визначену у специфікації, що додається до даного договору та є його невід'ємною частиною.

Згідно з ч. 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

П. 3.1. договору передбачено, що послуги, обумовлені цим договором, повинні бути надані учасником протягом 2016 року, але не пізніше 15 грудня бюджетного року.

Станом на дату подання позовної заяви послуги, визначені специфікацією, відповідачем позивачеві не надані.

Позивачем відповідачеві направлені претензії № 2 від 13.09.2016 року та № 4 від 09.11.2016 року. У відповідь на зазначені претензії відповідач листом № 247 від 16.11.2016 року запропонував перенести терміни виконання робіт.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

П. 7.3. договору передбачено, що у випадку неможливості надання послуги учасник зобов'язується на протязі 1 робочого дня повідомити про це замовника.

Позивач не погодився на перенесення термінів виконання робіт, запропоновані відповідачем. Будь-яких доказів про здійснення повідомлень на протязі 1 робочого дня про неможливість надання послуг від відповідача не надходило та матеріали справи не містять.

Згідно з ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

П. 10.1. договору передбачено, що цей договір набуває чинності в момент його підписання і діє до 31.12.2016 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.2. договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань при наданні послуг за бюджетні кошти учасник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості наданих послуг за кожний прострочений день.

Згідно п. 2.1. договору загальна сума договору на момент його укладення становить 389 970,49 грн. в т.ч. ПДВ.

Позивач нарахував відповідачеві пеню у сумі 26 608,07 грн. за період з 16.12.2016 року по 14.03.2017 року.

Щодо позицій судів щодо зменшення розміру штрафних санкцій, наданих відповідачем та важаючи на те, що відповідач не заявляв клопотання про зменшення суми пені, а заперечував проти позову суд зазначає, що нарахована сума пені не є надмірною в порівнянні з загальною сумою договору.

Таким чином, факт невиконання умов договору відповідачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 26 608,07 грн. за розрахунком позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАНКО" (03035, м. Київ, вулиця Василя Сурікова, будинок 3, корпус 37, офіс 2; ідентифікаційний код: 32727466) на користь Курахівської міської ради (85612, м. Курахове, Мар'їнський район Донецької області, пр. Миру, 4; ідентифікаційний код 04053298) пеню в розмірі 26 608 (двадцять шість тисяч шістсот вісім) грн. 07 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 12.04.2017 року.

Суддя С.М.Мудрий