РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року Справа №903/913/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Саврій В.А. ,

судді Юрчук М.І.

при секретарі Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

третіх осіб: ОСОБА_1 - ОСОБА_2 (довіреність від 08.12.2015р.)

ТОВ "Вестконд" - ОСОБА_3 (довіреність від 21.11.2016р.)

ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Західне виробничо-комерційне торговельне об'єднання" на рішення господарського суду Волинської області від 16 лютого 2017 року у справі № 903/913/16 (суддя Костюк С.В.)

за позовом ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Західне виробничо-комерційне торговельне об'єднання"

до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Поларт-Інвест"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1,

ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Вестконд",

Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_4 Аваль"

про стягнення 1 000 000,00 грн.

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2017 року, рішенням господарського суду Волинської області було відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Західне виробничо-комерційне торговельне об'єднання" до ТОВ "Поларт-Інвест", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, ТОВ "Вестконд", ПАТ "ОСОБА_4 Аваль", про стягнення 1 000 000,00 грн. по Договору позики від 01 квітня 2011 року.

ТОВ "Західне виробничо-комерційне торговельне об'єднання" у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та прийняти нове, яким задоволити його позовні вимоги, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права, оскільки, суд, в порушення приписів ст. ст. 43, 84 ГПК України не навів мотивів, з яких він відхилив в якості доказу виписку по особовому рахунку ТОВ "Поларт-Інвест" №3680 за період з 04 квітня 2011 року по 15 квітня 2011 року.

Також, вважає, що суд не взяв до уваги пояснення про те, що позивачем перераховувались кошти ТОВ "Поларт-Інвест" системою "Клієнт Банк", а тому банком не ставилися відмітки на платіжних дорученнях, крім того, відповідач визнає факт наявності непогашеної заборгованості за Договором позики від 01 квітня 2011 року.

Третя особа - ОСОБА_1 у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає дане рішення таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надав належних доказів у підтвердження своїх вимог та пояснень, які б підтверджували його посилання про надання позики відповідачу в сумі 5 100 000,00грн.,

Крім того, вважає, що апеляційна скарга не містить жодних обґрунтованих пояснень, оскільки в Договорі позики зазначений банківський рахунок позичальника №0101, а позивачем надано копію по банківському рахунку №3680 в Брокбізнесбанк, та позивач безпідставно не надав суду банківські довідки та виписки по своєму рахунку на підтвердження перерахування коштів і незрозуміло чому надає копії довідки та частину виписок по рахунку відповідача. Вважає що, суд першої інстанції вірно, дотримуючись процесуальних норм, здійснив розгляд спору за наявними в матеріалах справи на час її розгляду доказами.

Третя особа ТОВ "Вестконд" у своєму відзиві на апеляційну скаргу, також, вважає дане рішення таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надав суду належних доказів які б підтверджували позовні вимоги - факт перерахування грошей на рахунок відповідача, а копія довідки ПАТ "Брокбізнесбанк" від 23 листопада 2016 року та копія виписки по особовому рахунку ТОВ "Поларт-Інвест" завірені представником позивача отримані незрозумілим шляхом, незрозуміло ким видані та засвідчені, так як з 2014 року ПАТ "Брокбізнесбанк" визнаний неплатоспроможний та введено тимчасову адміністрацію. Більше того виписка банку по особовому рахунку ТОВ "Поларт-Інвест" надавалась на 18 аркушах, а додано лише 8.

Третя особа - ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надав суду належних і допустимих доказів виникнення боргу за договором позики, а також існування такого боргу і його розміру станом на дату звернення з позовом до суду.

21 березня 2017 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 04 квітня 2017 року.

У судовому засіданні представники третіх осіб ОСОБА_1 і ТОВ "Вестконд" сторін підтримали доводи викладені у відзивах на апеляційну скаргу, вважають рішення таким, що прийняте у відповідності до норм чинного законодавства України, а апеляційну - скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

До початку судового засідання, 04 квітня 2017 року, позивач звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду спору на іншу дату у зв'язку із зайнятістю представника.

Враховуючи вимоги ст. ст. 101, 102 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що сторони по справі, заздалегідь, належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, що вказує про надання позивачу можливості скористатися наданими ст. 22 ГПК України правами на участь у судовому засіданні, не перешкоджає перегляду справи за наявними в матеріалах справи доказами, то колегія суддів не задовольняючи його клопотання про відкладення судового розгляду на іншу дату.

Також, колегія зазначає, що ГПК не обмежує кількості представників, яких може призначити одна особа. Так, юридичну особу за посадою може представляти її керівник. Інші особи, які є штатними працівниками юридичної особи, можуть бути її представниками, якщо вони діють у межах, визначених законодавством чи установчими документами юридичної особи.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це їх право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи вимоги ст. ст. 101, 102 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що сторони по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представників сторін, які не з'явились у судове засідання.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників третіх осіб ОСОБА_1 і ТОВ "Вестконд", обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

01 квітня 2011 року, між ТОВ "Західне виробничо-комерційне торгівельне обєднання", в особі директора ОСОБА_6, як позикодавцем, та ТОВ "Поларт-Інвест", в особі директора ОСОБА_7, як позичальником, було укладено договір позики, згідно умов якого позикодавець зобовязався надати на три роки грошові кошти у розмірі 5 100 000,00 грн., а позичальник зобовязався отримати їх і повернути у вказаний термін. (т.1, а.с.8-9)

05 грудня 2016 року, ТОВ "Західне виробничо-комерційне торговельне обєднання" звернулось до господарського суду Волинської області з позовом до ТОВ "Поларт-Інвест" про стягнення 1 000 000,00 грн., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що за умовами Договору позивач надав відповідачу позику в розмірі 5 100 000 грн., яка не повернута відповідачем, але просить стягнути частину заборгованості по позиці в сумі 1 000 000,00 грн. (т.1 а.с.3-4)

20 грудня 2016 року, ухвалою господарського суду Волинської області було залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача - фізичну особу ОСОБА_1 (т.1 а.с.132)

11 січня 2017 року, ухвалою господарського суду Волинської області було залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача - ТОВ "Вестконд". (т.1 а.с.255)

30 січня 2017 року, ухвалою господарського суду Волинської області було залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог на стороні відповідача - ПАТ "ОСОБА_4 Аваль". (т.2 а.с.16-17)

Також, ухвалою від 30 січня 2017 року було витребувано від позивача платіжні доручення про перерахування коштів по договору позики від 01 квітня 2011 року на поточний рахунок ТОВ "Поларт-Інвест" з відмітками банку про їх виконання, а також розшифровку дебіторської заборгованості станом на 31 грудня 2016 року, пояснення щодо укладення директором товариства договору позики на суму, що перевищує, встановлений статутом товариства ліміт у 50 000,00 грн.

16 лютого 2017 року, рішенням господарського суду Волинської області було відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Західне виробничо-комерційне торговельне об'єднання" до ТОВ "Поларт-Інвест", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1, ТОВ "Вестконд", ПАТ "ОСОБА_4 Аваль" про стягнення 1 000 000,00 грн. по Договору позики від 01 квітня 2011 року. (т.2 а.с.43-45)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

З матеріалів справи вбачається, що 01 квітня 2011 року, між ТОВ "Західне виробничо-комерційне торгівельне обєднання", як позикодавцем, та ТОВ "Поларт-Інвест", як позичальником, було укладено договір позики, згідно умов якого позикодавець передав на три роки, а позичальник отримав і зобовязався повернути грошові кошти у розмірі 5 100 000,00 грн. (т.1, а.с.8-9)

За приписами ч.2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками

На підтвердження своїх позовних вимог позивачем було надано виписку по особовому рахунку позичальника ТОВ Поларт-Інвест №3680 (який не передбачався Договором позики) за період з 13 по 15 квітня 2011 року (на восьми аркушах), яка надана останньому разом з Довідкою №8511 виданою філією ПАТ "Брокбізнесбанк" м. Луцька від 23.11.2016 року, в якій зазначено що виписка по особовому рахунку позичальника міститься на вісімнадцяти аркушах за період з 04 по 15 квітня 2011 року. (а.с.10-18)

Враховуючи те, що за умовами Договору позики (п.3.2) передбачено, що позика передається позичальнику в українській національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника, ухвалами суду від 07 грудня 2016 року, 20 грудня 2016 року, 11 січня 2017 року, 30 січня 2017 року було зобовязано позивача надати докази перерахування зазначених коштів на рахунок відповідача, а саме: платіжні доручення про перерахування коштів по договору позики з відмітками банку про їх виконання, первинні бухгалтерські документи та документи податкового обліку, що підтверджують дану господарську операцію, розшифровку дебіторської заборгованості товариства станом на 31 грудня 2016 року.

Проте, витребувані матеріали позивачем не надано з тих підстав, що в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення спору по суті.

Оскільки, ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітності в Україні регулюється Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і він поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством. (п.1 ст. 2 цього Закону)

За ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством і фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Тому, місцевий господарський суд, для підтвердження укладеності спірного Договору позики, на підставі ст. 65 ГПК України, вправі був витребувати необхідні докази перерахування позивачем зазначених коштів на рахунок позичальника, що ТОВ "Західне виробничо-комерційне торговельне об'єднання" не було зроблено.

Згідно розяснень у абз. 4 п.3.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду №18 "Про деякі питання практики застосування Господарсько-процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2016 року (з наступними змінами), у разі неподання учасником судового процесу, з неповажних причин або без повідомлення причин, матеріалів та інших доказів, витребуваних господарський судом , останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами або залишити позов без розгляду.

Крім того, в даній постанові пленуму зазначено, що у наведених випадках відповідні докази не повинні прийматися в подальшому й судом апеляційної інстанції.

Оскільки ухвали місцевого господарського суду від 07 грудня 2016 року, 20 грудня 2016 року, 11 січня 2017 року, 30 січня 2017 року про витребування доказів перерахування позивачем зазначених коштів на рахунок позичальника для підтвердження факту укладення Договору позики від 01 квітня 2011 року не були виконані, господарський суд Волинської області був вправі розглянути спір за наявним у справі матеріалами та доказами.

Згідно частини 1 статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Оскільки, за Договором позики кошти повинні були перераховуватись на банківський рахунок позичальника №0101 в Брокбізнесбанк, а позивачем надано копії виписок ТОВ Поларт-Інвест по банківському рахунку №3680 (а.с.10-18) та по банківському рахунку №5001 (а.с.46-113) і безпідставно не надано на вимогу господарського суду докази перерахування позивачем коштів у розмірі 5 100 000,00 грн. на рахунок позичальника, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що позивачем не доведено існування у відповідача заборгованості по Договору позики від 01 квітня 2011 року, яка заявлена до стягнення, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 43 ГПК України із всебічним, повним та обєктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для скасування рішення господарського суду та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 49, 105 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Волинської області від 16.02.17 р. у справі №903/913/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Західне виробничо-комерційне торговельне об'єднання" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №903/913/16 повернути господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Юрчук М.І.