номер провадження справи 35/31/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017 Справа № 908/371/17

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Осоцькому Д.І.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність б/н від 21.11.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 457 від 06.03.2017р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Державного підприємства Запорізький експертно-технічний центр Держпраці, м. Запоріжжя

до Міського комунального підприємства ОСНОВАНІЄ, м. Запоріжжя

про стягнення заборгованості в сумі 123090,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

22.02.2017р. до господарського суду Запорізької області з позовною заявою звернулося Державне підприємство Запорізький експертно-технічний центр Держпраці до Міського комунального підприємства ОСНОВАНІЄ про стягнення заборгованості в сумі 123090,90 грн.

22.02.2017 року автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Топчій О.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.02.2017р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 35/31/17 та призначено розгляд справи на 04.04.2017р. о 10 год. 30 хв.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що на виконання укладеного між сторонами договору про проведення технічного огляду підіймальних споруд № 0046п16 від 11.02.2016р., в період з 11.02.2016р. по 31.08.2016р. позивач надав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 110155,29 грн., що підтверджуються двосторонніми актами здачі-приймання наданих послуг. 24.05.2016р. між сторонами підписано акт зарахування взаємних вимог по договору № 0046п16 від 11.02.2016р. та акту здачі-приймання послуг від 29.04.2016р. № 0209п16 на суму 11399,17 грн. Позивачем було надіслано на адресу відповідача лист нагадування про добровільну сплату заборгованості від 29.08.2016р. вих. № 1337/06, претензію від 14.11.2016р. за № 1680/16 та інвентаризаційне повідомлення з актом звірки взаємних розрахунків. 09.12.2016р. позивач отримав від відповідача відповідь на претензію за вих. № 13453/01-05 від 02.12.2016р., в якій відповідач визнав суму боргу та зобовязався провести сплату заборгованості. Відповідач за надані позивачем послуги не розрахувався, у звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 98756,12 грн. У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобовязань позивачем нараховані відповідачу, відповідно до п. 7.2 договору № 0046п16 від 11.02.2016р., сума пені у розмірі 14331,87 грн., на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних у розмірі 1769,49 грн., та інфляційні втрати у розмірі 8233,42 грн.

09.03.2017р. через відділ документального забезпечення господарського суду від позивача надійшло клопотання від 09.03.2017р. за № 468/19 про долучення до матеріалів справи нормативного та документального обґрунтування заявлених вимог, опису поштового відправлення та копії квитанції про відправку цінного листа на адресу відповідача.

03.04.2017р. через відділ документального забезпечення господарського суду від позивача надійшло клопотання від 03.04.2017р. за № 608/19 про долучення до матеріалів справи копії акту звірки взаєморозрахунків станом на 01.11.2016р. підписаного обома сторонами, оборотно-сальдову відомість по рахунку № 361 та 5 примірників податкових накладних.

04.04.2017р. через відділ документального забезпечення господарського суду від відповідача надійшли супровідним листом відзив на позовну заяву, безкоштовний запит з ЄДР щодо відповідача, копія акту звірки взаєморозрахунків, інвентарне повідомлення з підтвердженням та реєстр відправки від 06.12.2016р.

У відзиві на позовну заяву від 04.04.2017р. відповідач зазначає наступне: що у звязку з нелегким економічним становищем на підприємстві та в результаті нестачі вільних коштів відповідач не має можливості погасити заборгованість єдиним платежем. На підставі ч. 6 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України просить суд при винесені рішення по справі розстрочити виконання рішення на вісім місяців рівними частинами.

Документі надані позивачем 09.03.2017р. та 03.04.2017р. та відповідачем 04.04.2017р. долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 04.04.2017р. представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 04.04.2017р. визнав суму боргу, про що зазначено у відзиві, наданому 04.04.2017р. та просить суд, в порядку ст. 83 ГПК України, розстрочити виконання рішення суду строком на вісім місяці у звязку з скрутним фінансовим станом на підприємстві.

Представник позивача у судовому засіданні 04.04.2017р. усно зазначив, що проти задоволення клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду строком на 8 місяців не заперечує.

За клопотанням представників позивача та відповідача розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації.

В судовому засіданні 04.04.2017р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, судом встановлено наступне.

11.02.2016р. між Державним підприємством Запорізький експертно-технічний центр Держпраці (позивач, виконавець за договором) та Міським комунальним підприємством ОСНОВАНІЄ (відповідач, замовник за договором) укладений договір про проведення технічного огляду підіймальних споруд № 0046п16.

У порядку та на умовах, визначених договором, позивач бере на себе зобовязання своїми силами і засобами надати послуги з технічного огляду (71.20.1 Послуги щодо технічного випробування й аналізування) підіймання споруд відповідно до додатків 2.1 2.10, а відповідач зобовязується прийняти результати наданих послуг і сплатити позивачу їх вартість (п. 1.1 договору № 0046п16).

Обсяг та характер наданих послуг, які передбачені у п. 1.1 договору, визначаються на підставі заявки відповідача від 25.01.2016р. № 616/01-05, що є невідємною частиною договору (п. 1.2 договору № 0046п16).

Відповідно до п. 5.1 договору № 0046п16, здавання наданих послуг відповідачу оформлюється актом здачі-приймання наданих послуг, який підписано представниками позивача і відповідача. Цей акт є офіційним документом, що підтверджує виконання зобовязань за цим договором.

Згідно п. 6.1 договору № 0046п16, вартість наданих послуг, зазначених в п. 1.1 договору, визначається згідно з кошторисними розрахунками (додаток 3), складених на підставі Галузевих норм часу на проведення експертних робіт у сфері охорони праці та промислової безпеки частина 4, договірна вартість послуг складає 192080,88 грн., у тому числі ПДВ 32013,48 грн. та надана у Протоколі узгодження про договірну ціну (додаток 1 до договору № 0046п16).

На виконання умов договору № 0046п16 позивач надав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 110155,29 грн., що підтверджується наступними двостороннє підписаними актами здачі-приймання наданих послуг:

- № 0209п16 від 29.04.2016р. на суму 24878,78 грн.;

- № 0275п16 від 31.05.2016р. на суму 16623,01 грн.;

- № 0333п16 від 30.06.2016р. на суму 21131,52 грн.;

- № 0388п16 від 29.07.2016р. на суму 17824,33 грн.;

- № 0457п16 від 31.08.2016р. на суму 29697,65 грн. (а.с.78-82).

Відповідно до вищезазначених актів послуги позивачем надані належним чином, без зауважень та претензій з боку відповідача.

Позивачем за надані відповідачу послуги по договору № 0046п16 від 11.02.2016р. виставлені рахунки на оплату на загальну суму 110155,29 грн. (а.с. 73-77)

На підставі п. 6.2 договору № 0046п16, відповідач здійснює передоплату у розмірі 50% вартості від кожного етапу наданих послуг на рахунок позивача.

Відповідно до п. 6.3 договору № 0046п16, остаточні розрахунки відповідач здійснює за рахунками позивача, які складаються у разі готовності окремих етапів послуг та в термін 5-ти банківських днів після підписання акта здачі-приймання наданих послуг за етапом.

24.05.2016р. сторонами підписано акт зарахування взаємних вимог по договору № 0046п16 та акту здачі-приймання послуг від 29.04.2016р. № 0209п16 на суму 11399,17 грн. (а.с. 83).

29.08.2016р. позивач направив відповідачу лист нагадування № 1337/06 про добровільну сплату заборгованості, яка склалася на дату надсилання листа (а.с. 84-85).

14.11.2016р. позивач направив на адресу відповідача письмову претензію № 1680/19 з вимогою добровільно сплатити заборгованість та штрафні санкції за несвоєчасне виконання грошового зобовязання (а.с. 86-87).

22.11.2016р. позивачем було направлено відповідачу інвентаризаційне повідомлення з актом звірки взаємних розрахунків рекомендованим листом з повідомленням, факт отримання відповідачем рекомендованого листа підтверджується відміткою про вручення поштового відправлення від 06.12.2016р. (а.с. 89-90).

09.12.2016р. позивач отримав від відповідача відповідь № 13453/01-05 від 02.12.2016р. на вказану вище претензію, в якій відповідач визнав суму основного боргу за договором № 0046п16 та вказав на відсутність джерел фінансування на сплату пені, 3% річних та інфляційних витрат (а.с. 88).

З огляду на викладене, відповідач свої зобовязання за договором не виконав належним чином.

Заборгованість в сумі 98756,12 грн. відповідачем не оплачена.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 98756,12 грн. підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст. 526 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо оплати отриманих послуг на суму 98756,12 грн., у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений, підтверджується матеріалами справи та двосторонньо підписаними актами звірки станом на 01.11.2016р.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача 98756,12 грн. основного боргу обґрунтована та задовольняється судом.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязань, покладаються додаткові юридичні обовязки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.1 договору № 0046п16 передбачено, що за невиконання або неналежне виконання обовязків за договором позивач та відповідач несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Крім того, пунктом 7.2 договору № 0046п16 встановлено, що за кожен день прострочення остаточного розрахунку за п. 6.3 договору, відповідач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, інфляційні нарахування та 3 (три) відсотки річних.

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

У звязку з неналежним виконання відповідачем взятих на себе зобовязань, щодо повної та своєчасної оплати за отримані послуги, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 14331,87 грн., 3% річних у розмірі 1769,49 грн. та інфляційні втрати у розмірі 8233,42 грн.

Перевіривши правильність нарахування пені за допомогою інформаційної системи Законодавство, судом встановлено, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 14331,87 грн.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат за допомогою інформаційної системи Законодавство, судом встановлено, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних у розмірі 1765,81 грн. та інфляційні витрати в розмірі 8233,30 грн., оскільки позивачем допущена помилка при розрахунку.

Крім того, відповідачем заявлено клопотання про розстрочку виконання судового рішення строком на вісім місяців.

Клопотання відповідача обґрунтовано відсутністю джерел фінансування та нелегким економічним становищем на підприємстві, у звязку з тим, що з 25.07.2012р. до відповідача перейшли всі права одинадцяти комунальних підприємств, які припинили свою діяльність, та обовязки щодо сплати заборгованості перед їх контрагентами, що загалом складає суму в десятки мільйонів гривень. Таким чином, до відповідача перейшли багатомільйонні борги. Відповідач сплатив всі податкові зобовязання КП ВРЕЖО без використання податкового кредиту останніх, що погіршило фінансовий стан відповідача. Крім того, неприбуткова діяльність, а також збільшення заборгованості населення за надані житлово-комунальні послуги, збільшення витрат за енергоносії, тощо, призвели до дефіциту обігових коштів підприємства, що унеможливило своєчасний розрахунок за спірним договором.

Розглянувши клопотання відповідача про розстрочку виконання судового рішення строком на вісім місяців, проаналізувавши матеріали та обставини справи, суд знаходить підстави для задоволення даного клопотання, виходячи з наступного.

Слід зазначити, що пунктом 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до п. 7.1.2. постанови пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 р. розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (п. 7.2. постанови пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 р.).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги скрутне фінансове становище, ступінь вини відповідача у виникненні спору та визнання боргу в повному обємі, а також враховуючи, що позивач не заперечує проти задоволення судом даного клопотання, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення на 8 місяців.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за доцільне надати відповідачу розстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області строком на вісім місяців рівними частинами щодо стягнення 98756,12 грн. основного боргу, пені у розмірі 14331,87 грн. 3% річних у розмірі 1765,81 грн. та інфляційні втрати в розмірі 8233,30 грн.

На підставі вище викладеного, позов у цілому задовольняється частково.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального підприємства ОСНОВАНІЄ (69065, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29а; ) на користь Державного підприємства Запорізький експертно-технічний центр Держпраці (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 25, п/р 4768 у Філії АТ Укрексімбанк в м. Запоріжжі, МФО 322313, , ІПН 98) основний борг у сумі 98 756 (девяносто вісім тисяч сімсот пятдесят шість) грн. 12 коп., пеню в сумі 14331 (чотирнадцять тисяч триста тридцять одна) грн. 87 коп., 3% річних в сумі 1765 (одна тисяча сімсот шістдесят пять) грн. 81 коп., інфляційні втрати в сумі 8233 (вісім тисяч двісті тридцять три) грн. 30 коп.

Стягнути з Міського комунального підприємства ОСНОВАНІЄ (69065, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29а; ) на користь Державного підприємства Запорізький експертно-технічний центр Держпраці (69032, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе, буд. 25, п/р 4768 у Філії АТ Укрексімбанк в м. Запоріжжі, МФО 322313, , ІПН 98) суму судового збору у розмірі 1846 (одна тисяча вісімсот сорок шість) грн. 30 коп.

Розстрочити виконання судового рішення на вісім місяців, шляхом сплати відповідачем на користь позивача: до 04.05.2017р. суми 15385 (пятнадцять тисяч триста вісімдесят пять) 88 коп. та суми судового збору в розмірі 1846 (одна тисяча вісімсот сорок шість) грн. 30 коп.; до 04.06.2017р. суми 15385 (пятнадцять тисяч триста вісімдесят пять) грн. 88 коп.; до 04.07.2017р. суми 15385 (пятнадцять тисяч триста вісімдесят пять) грн. 88 коп.; до 04.08.2017р. суми15385 (пятнадцять тисяч триста вісімдесят пять) грн. 88 коп.; до 04.09.2017р. суми 15385 (пятнадцять тисяч триста вісімдесят пять) грн. 88 коп.; до 04.10.2017р. суми 15385 (пятнадцять тисяч триста вісімдесят пять) грн. 88 коп.; до 04.11.2017р. суми 15385 (пятнадцять тисяч триста вісімдесят пять) грн. 88 коп.; до 04.12.2017р. суми 15385 (пятнадцять тисяч триста вісімдесят пять) грн. 94 коп.

Видати накази.

В іншій частині позовних вимог відмовити

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 10 квітня 2017 р.

Суддя О.А. Топчій