ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.04.2017 р. Справа№ 914/3677/15

Суддя господарського суду Львівської області Мазовіта А.Б., при секретарі Волошин О.Я., розглянувши матеріали справи

за заявою:Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів;
про:визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню
у справі:№ 914/3677/15
стягувач:Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ;
боржник:Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», м. Львів;

За участю представників:

від заявника (боржника): не зявився;

від стягувача: ОСОБА_1, представник (довіреність № 14-10 від 14.01.2015 р.)

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі №914/3677/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», м. Львів про стягнення 9 834 453 грн. 32 коп.

Заявник (боржник) явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судове засідання зявився представник стягувача, проти заяви заперечив, просив відмовити.

Розглянувши матеріали заяви, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.01.2016 р. у справі №914/3677/15 позов задоволено частково стягнуто з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 589 804 грн. 45 коп. пені, 49 287 грн. 85 коп. 3% річних, 314 603 грн. 67 коп. інфляційних втрат, 20 209 грн. 80 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.04.2016 р. рішення Господарського суду Львівської області від 11.01.2016 р. у справі №914/3677/15 скасовано частково в частині стягнення з ЛМКП «Львівтеплоенерго» 466 651 грн. 34 коп. пені, 43 130 грн. 28 коп. 3% річних та 314 603 грн. 67 коп. інфляційних. В цій частині в позові відмовлено. Стягнуто з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 123 153 грн. 11 коп. пені та 6 157 грн. 57 коп. 3% річних, 1 939 грн. 66 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 160 134 грн. 85 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

12.05.2016 р. Господарським судом Львівської області, на примусове виконання вищевказаних рішення та постанови, було видано накази.

Відповідно до ч. 4 ст. 117 ГПК України суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню у разі якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно п. 3.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Таким чином, в силу приписів ч. 4 ст. 117 ГПК України, суд вправі визнати наказ таким, що не підлягає виконанню у разі якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Заявник у заяві обґрунтовує необхідність визнання наказу від 12.05.2016 р. у справі №914/3677/15 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 123 153 грн. 11 коп. пені та 6 157 грн. 57 коп. 3% річних набранням чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 р., яким передбачено списання неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань, процентів річних.

Проте, наведені заявником доводи судом не беруться до уваги з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 р., який набрав чинності 30.11.2016 р., цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (ст. 2 Закону).

Згідно статті 1 вищевказаного Закону, процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 вищезгаданого Закону, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються:

копії установчих документів;

копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності;

копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 1 липня 2016 року (розрахункова дата) та за останній звітний період;

довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період;

копії актів звіряння взаєморозрахунків;

розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню).

З наведених положень Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 р. вбачається, що для списання заборгованості боржника перед стягувачем сторонам необхідно здійснити комплекс організаційних та розпорядчих заходів.

Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зобовязанням в цьому Законі визнається заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди; фінансовою звітністю - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Частинами 1, 3, 7 статті 8 наведеного Закону встановлено, що бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації; відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів; головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства, зокрема, організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Враховуючи вимоги Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у заявника з 30.11.2016 р. виникло право на списання заборгованості зі сплати пені та трьох відсотків річних, на стягнення яких видано наказ від 12.05.2016 р. у справі №914/3677/15, але не лише у звязку із набранням вказаним Законом чинності, а відповідно до певної процедури, яка має засвідчуватись певними документами.

Заявником до заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню не долучено жодних документів, з яких би вбачалося, що ним вжиті (чи вживаються) заходи щодо списання заборгованості у відповідності до положень Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заява Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 123 153 грн. 11 коп. пені та 6 157 грн. 57 коп. 3% річних, є безпідставною, а тому до задоволення не підлягає.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що заявник не позбавлений права звернутися із заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повторно із долученням до такої заяви відповідних доказів на підтвердження факту вжиття ним заходів на списання заборгованості.

Керуючись ст.ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про визнання наказу Господарського суду Львівської області від 12.05.2016 р. у справі №914/3677/15 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 123 153 грн. 11 коп. пені та 6 157 грн. 57 коп. 3% річних, відмовити.

Суддя Мазовіта А.Б.