ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017 справа № 908/440/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 за дов. № 2-403 від 28.12.2016, ОСОБА_5 за дов. № Др-7-1116 від 03.11.2016,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ,
на рішення Господарського суду Запорізької області
від26.01.2017
у справі№ 908/440/16 (суддя Дроздова С.С.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ,
доПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз", м. Запоріжжя,
простягнення 21 779 066, 84 грн.

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» (далі ПАТ «Укртрансгаз») звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (далі ПАТ «Запоріжгаз») про стягнення основної заборгованості в розмірі 15 025 684, 11 грн., пені в сумі 4 394 777, 24 грн., 7 % штрафу в розмірі 1 265 912, 61 грн., 3 % річних у сумі 307 607, 22 грн. та інфляційних втрат у розмірі 785 085, 65 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.01.2017 провадження у справі № 908/440/16 в частині позовних вимог про стягнення основної заборгованості в сумі 15 025 684, 11 грн. припинено у звязку з відсутністю предмета спору, а в іншій частині позову відмовлено. Рішення мотивовано тим, що за участю сторін були підписані спільні протокольні рішення, якими змінено порядок розрахунків за спірним Договором, а основна заборгованість ПАТ «Запоріжгаз» була сплачена за рахунок державних субвенцій на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 26.01.2017 у справі № 908/440/16 та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ «Укртрансгаз» пеню в сумі 4 394 777, 24 грн., 3 % річних у розмірі 307 607, 22 грн. та інфляційні втрати в сумі 785 085, 65 грн. Апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права, а також неповне зясування місцевим господарським судом фактичних обставин, що мають значення для справи. Зокрема, заявник апеляційної скарги зазначає, що підписання спільних протокольних рішень лише засвідчує факт наявності заборгованості та погодження бюджетного фінансування для її погашення. Водночас підписання спільних протокольних рішень, як вважає позивач, не звільняє відповідача від обовязку оплатити надані послуги та не змінює умови укладеного між сторонами Договору.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи і заперечення, викладені в апеляційній скарзі, та просить її задовольнити, а рішення місцевого господарського суду скасувати.

Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 ГПК України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В :

Між Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» та ПАТ «Запоріжгаз» 27.09.2011 було укладено Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н15 (далі Договір), за умовами якого газотранспортне підприємство зобовязується надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а Замовник зобовязується оплатити надані послуги в розмірі, у строки та в порядку, передбаченому умовами цього Договору (т. 1, а. с. 54-60).

Додатковою угодою № 1 від 17.01.2013 до Договору сторони виклали низку його умов у новій редакції та засвідчили зміну найменування Дочірньої компанії «Укртрансгаз» на ПАТ «Укртрансгаз» (а. с. 61-67).

Відповідно до пункту 3.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 17.01.2013) послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Згідно з пунктом 3.4 Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 17.01.2013) акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством.

Як передбачено пунктом 5.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 1 від 17.01.2013), розрахунки за послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами здійснюється за тарифами, затвердженими комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Відповідно до пункту 5.4 Договору (у редакції Додаткової угоди № 1 від 17.01.2013) вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акту наданих послуг.

Згідно з пунктом 5.5 Договору (у редакції Додаткової угоди № 1 від 17.01.2013) оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 % попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, в якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до пункту 7.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 1 від 17.01.2013) Газотранспортне підприємство і Замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за Договором несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством.

За умовам пункту 7.3 Договору (у редакції Додаткової угоди № 1 від 17.01.2013) у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 цього Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови Договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.10.2011. Договір діє в частині транспортування газу до 31.12.2013, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги до повного виконання Замовником своїх зобовязань за цим Договором.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 11.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено їх печатками.

На виконання умов Договору ПАТ «Укртрансгаз» надало ПАТ «Запоріжгаз» послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами: за ОСОБА_6 № 01-15-/Н15 від 31.01.2015 на суму 13 700 500, 01 грн. (т. 1, а. с. 70), за ОСОБА_6 № 02-15-/Н15 від 28.02.2015 на суму 11 787 481, 38 грн. (т. 1, а. с. 71), за ОСОБА_6 № 03-15-/Н15 від 31.03.2015 на суму 9 744 551, 22 грн. (т. 1, а. с. 72), за ОСОБА_6 № 04-15-/Н15 від 30.04.2015 на суму 12 571 972, 27 грн. (т. 1, а. с. 73), за ОСОБА_6 № 05-15-/Н15 від 31.05.2015 (т. 1, а. с. 74) та за ОСОБА_6 № 06-15-/Н15 від 30.06.2015 на суму 3 115 830, 55 грн. (т. 1, а. с. 75). Усього на загальну суму 54 908 540, 60 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, за послуги з транспортування природного газу ПАТ «Запоріжгаз» розрахувалося частково, сплативши на користь ПАТ «Укртрансгаз» 39 882 856, 49 грн. з порушенням передбачених Договором строків оплати.

За таких обставин ПАТ «Укртрансгаз» 09.02.2016 звернулося до місцевого господарського суду з позовом про стягнення з ПАТ «Запоріжгаз» основної заборгованості, пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат.

У подальшому під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що за участю ПАТ «Укртрансгаз» та ПАТ «Запоріжгаз» 09.06.2016 було укладено спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету № 1648/у (т. 2, а. с. 29-31), № 1649/у (т. 2, а. с. 26-28), № 1650/у (т. 2, а. с. 32-34) та № 1651/у (т. 2, а. с. 35-37).

Зазначені Спільні протокольні рішення підписані представниками всіх учасників взаєморозрахунків та скріплені їх печатками.

Предметом цих Спільних протокольних рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетами на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Згідно з пунктами 2.6 Спільних протокольних рішень ПАТ «Запоріжгаз» перераховує ПАТ «Укртрансгаз» кошти за транспортування природного газу згідно з Договором від 27.09.2011 № /Н15 за 2015 рік: за рішенням № 1648/у в сумі 4 999 668, 66 грн., за рішенням № 1649/у 922 487, 91 грн., за рішенням № 1650/у 7 500 000, 00 грн. та за рішенням № 1651/у 1 532 000, 00 грн.

Загальна сума коштів, яка підлягає перерахуванню за Спільними протокольними рішеннями, становить 15 024 156, 57 грн.

У розділах 3 Спільних протокольних рішень передбачено, що сторони зобовязуються перераховувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

На виконання укладених Спільних протокольних рішень ПАТ «Запоріжгаз» 13.06.2016 перерахувало ПАТ «Укртрансгаз» кошти в якості оплати за послуги з транспортування природного газу в загальному розмірі 15 024 156, 57 грн. за платіжними дорученнями: № 426 4 999 668, 66 грн. (т. 2, а. с. 234), № 427 992 487, 91 грн. (т. 2, а. с. 234), № 428 7 500 000, 00 грн. (т. 2, а. с. 235), № 429 1 532 000, 00 грн. (т. 2, а. с. 235).

Також на підставі статті 601 ЦК України листом від 30.03.2016 № 4869/12-004 ПАТ «Укртрансгаз» повідомило ПАТ «Запоріжгаз» про припинення зарахуванням зобовязання останнього щодо сплати заборгованості на суму 1 189, 12 грн. за спірним Договором шляхом заліку зустрічної вимоги за Договором про надання послуг з транспортування природного газу № 09420PJEHXAP016/НОМЕР_1 від 01.01.2016 (т. 2, а. с. 121).

Як вбачається з матеріалів справи, шляхом складання ОСОБА_6 звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2016 по 31.10.2016 сторони підтвердили повне погашення основної заборгованості за спірним Договором (т. 2, а. с 112).

За результатами розгляду справи в суді першої інстанції у задоволенні позову було відмовлено, оскільки відповідач не порушив строки оплати наданих послуг, визначені Спільними протокольними рішеннями.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду підлягає частковому скасуванню, виходячи з такого.

Апеляційний господарський суд, оцінивши зміст спірного договору, дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм глави 63 ЦК України.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтями 526, 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

ПАТ «Укртрансгаз», посилаючись на неналежне виконання відповідачем обовязку з оплати поставленого природного газу за спірним Договором, просить стягнути з ПАТ «Запоріжгаз» суму основної заборгованості у розмірі 15 025 684, 11 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції за участю сторін були підписані Спільні протокольні рішення № 1648/у, 1649/у, 1650/у та 1651/у (т. 2, а. с. 26-37), на підставі яких позивач погасив частину основної заборгованості в сумі 15 024 156, 57 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 13.06.2016, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи (т. 2, а. с. 234-235).

Також у листі від 30.03.2016 № 4869/12-004, належним чином засвідчена копія якого наявна в матеріалах справи (т. 2, а. с. 121), ПАТ «Укртрансгаз» заявило про припинення зобовязання за спірним Договором у частині сплати ПАТ «Запоріжгаз» основної заборгованості в сумі 1 189, 12 грн.

Відповідно до частини третьої статті 202 ЦК України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Частиною першою статті 202 та частиною третьою статті 203 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк виконання якої настав або строк якої не визначений чи визначений моментом витребування, для чого достатньо заяви однієї сторони.

За змістом статті 601 ЦК України зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів не вбачає наявність передбачених статтею 602 ЦК України обставин, які унеможливлюють здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Крім того, статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У матеріалах справи відсутні докази наявності рішень суду про визнання недійсним як правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, так і правочинів, на підставі яких таке зарахування було здійснено.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що зобовязання сторін у частині сплати основної заборгованості ПАТ «Запоріжгаз» за спірним Договором в сумі 1 189, 12 грн. припинено.

ОСОБА_6 звірки взаємних розрахунків, сторони підтвердили повне погашення основної заборгованості за спірним Договором (т. 2, а. с 112).

За приписами пункту 11 частини першої статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо предмет спору відсутній.

При цьому, відповідно до пункту 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, господарський суд припиняє провадження у справі у звязку з відсутністю предмета спору (пункт 11 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу), якщо між сторонами у звязку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Таким чином, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції предмет спору припинив існування, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про припинення провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в сумі 15 025 684, 11 грн., а тому в цій частині рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 7 % штрафу в розмірі 1 265 912, 61 грн. на підставі статті 232 ГК України колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суд першої інстанції правильно виходив із того, що передбачена частиною другою статті 231 ГК України відповідальність у вигляді сплати 7 % штрафу не застосовується в разі порушення грошового зобовязання (наприклад, за прострочення оплати наданих послуг), а стосується порушення негрошового зобовязання (наприклад, поставки товару).

Так, відповідно до частини другої статті 232 ГК України в разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення повязане з виконанням державного контракту, або виконання зобовязання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобовязання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобовязання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

При цьому штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобовязання, повязаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій (пункт 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» 17.12.2013 № 14).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 7 % штрафу в сумі 7 265 912, 61 грн., а тому в цій частині рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін.

Також ПАТ «Укртрансгаз» просить стягнути з ПАТ «Запоріжгаз» 3 % річних, інфляційні втрати та пеню у звязку з порушенням відповідачем строків оплати наданих послуг.

Місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позовних вимог у цій частині з огляду на те, що шляхом укладення Спільних протокольних рішень сторони змінили умови оплати послуг за спірним Договором, які не були порушені ПАТ «Запоріжгаз», а відтак підстави для застосування частини другої статті 625 ЦК України та пункту 7.3 Договору відсутні.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про теплопостачання» збитки теплоенергогенеруючих та теплопостачальних організацій внаслідок надання пільг з оплати за спожиту теплову енергію окремим категоріям споживачів повністю відшкодовуються за рахунок джерел фінансування, визначених законами України, які передбачають відповідні пільги.

Механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам для надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату, зокрема, природного газу визначено постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» від 11.01.2005 № 20 з подальшими змінами та доповненнями.

Відповідно до пункту 7 зазначеної постанови у редакції, чинній на момент існування спірних правовідносин, для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Державної казначейської служби.

Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Державної казначейської служби та суб'єктами підприємницької діяльності.

Розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Предметом укладених за участю сторін Спільних протокольних рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетами на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Загальна сума коштів, яка підлягає перерахуванню за Спільними протокольними рішеннями, становить 15 024 156, 57 грн.

ПАТ «Запоріжгаз» зобовязано перерахувати зазначену суму ПАТ «Укртрансгаз» як кошти за транспортування природного газу згідно з Договором від 27.09.2011 № /Н15 за 2015 рік.

У розділах 3 Спільних протокольних рішень передбачено, що сторони зобовязуються перераховувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок.

Отже, умовами Спільних протокольних рішень було змінено строки виконання ПАТ «Запоріжгаз» свого обовязку перед ПАТ «Укртрансгаз» з оплати послуг за спірним Договором.

Відповідно до частини третьої статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобовязання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, шляхом укладення спільних протокольних рішень сторони фактично змінили порядок здійснення розрахунків за спірним Договором у межах заборгованості, яка підлягає відшкодуванню за рахунок державних субвенцій в загальному розмірі 15 024 156, 57 грн., з яких за рішенням № 1648/у 4 999 668, 66 грн., за рішенням № 1649/у 922 487, 91 грн., за рішенням № 1650/у 7 500 000, 00 грн. та за рішенням № 1651/у 1 532 000, 00 грн.

Заявник апеляційної скарги не погоджується з такою позицією суду першої інстанції та вважає, що Спільні протокольні рішення не змінюють порядок виконання зобовязання за Договором, а лише засвідчують факт погодження бюджетного фінансування ПАТ «Запоріжгаз».

Колегія суддів вважає доводи позивача необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до статті 7 ГК України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно зі статтею 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність субєктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються ГК України, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до ГК України та інших законів.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, повязаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, зокрема витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними трубопороводами та переміщення розподільчими газопроводами.

Шляхом ухвалення відповідних нормативно-правових актів держава в особі уповноважених органів змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склалися між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Таким чином, правовідносини сторін щодо здійснення розрахунків підпадають під правове регулювання імперативних норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України про державний бюджет на відповідний рік, нормами яких передбачено виділення субвенцій на фінансування пільг і субсидій, а також норм підзаконних актів, зокрема постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобовязання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

Таким чином, оскільки ПАТ «Запоріжгаз» належним чином виконало зобовязання в порядку, передбаченому Спільними протокольними рішеннями, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих саме на суму 15 024 156, 57 грн., яка була предметом Спільних протокольних рішень.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, послуги з транспортування природного газу за спірним Договором у період з січня по березень 2015 року були оплачені відповідачем власними коштами: 13 700 500, 01 грн. за січень 2015 року, 11 787 481, 38 грн. за лютий 2015 року та 9 744 551, 22 грн. за березень 2015 року.

Оскільки послуги, надані ПАТ «Укртрансгаз» за спірним Договором у період з січня по березень 2015 року, були оплачені ПАТ «Запоріжгаз» за рахунок власних коштів у сумі 39 882 856, 49 грн. з порушенням передбаченого пунктом 5.5 Договору строку, та не охоплюються умовами Спільних протокольних рішень, колегія суддів вважає, що в цій частині нарахування 3 % річних, інфляційних втрат та пені є обґрунтованим.

На підставі частини другої статті 625 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 307 607, 22 грн. та інфляційні втрати в розмірі 785 085, 65 грн.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як зазначено вище, прострочення виконання зобовязання ПАТ «Запоріжгаз» відбулося лише щодо послуг, оплата яких здійснювалася за рахунок власних коштів відповідача.

Загальна сума 3 % річних, які просить стягнути позивач, складає 307 607, 22 грн., з яких: за прострочення оплати послуг, наданих у січні 2015 року, 2 742, 69 грн. за період з 21 лютого по 3 березня 2015 року; за прострочення оплати послуг, наданих у лютому 2015 року, 2 762, 65 грн. за період з 21 березня по 1 квітня 2015 року; за прострочення оплати послуг, наданих у березні 2015 року, 8 727, 15 грн. за період з 21 квітня по 21 травня 2015 року; за прострочення оплати послуг, наданих у квітні 2015 року, 172 601, 06 грн.; за прострочення оплати послуг, наданих у травні 2015 року, 72 115, 49 грн.; за прострочення оплати послуг, наданих у червні 2015 року, 48 658, 18 грн.

При цьому за рахунок державних субвенцій на підставі Спільних протокольних рішень були оплачені послуги з транспортування природного газу, надані у травні та червні 2015 року, а тому нарахування 3 % річних на цю частину заборгованості є безпідставним.

З наданого позивачем розрахунку ціни позову неможливо виокремити суми 3 % річних, нараховані на заборгованість за зобовязаннями квітня 2015 року, погашену за рахунок власних коштів ПАТ «Запоріжгаз», оскільки вартість поставленого природного газу сплачувалася як за рахунок власних коштів відповідача, так і шляхом здійснення взаємних розрахунків у передбаченому Спільними протокольними рішеннями порядку.

Ураховуючи викладене, перевіривши здійснений розрахунок 3 % річних, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки річних у розмірі 14 232, 49 грн. за період з 21 лютого по 21 травня 2015 року, а тому рішення місцевого господарського суду в цій частині підлягає скасуванню.

У частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних у розмірі 293 374, 73 грн. рішення суду першої інстанції залишається без змін.

За порушення строків оплати послуг, наданих ПАТ «Укртрансгаз» у період з січня по березень 2015 року, які були оплачені власними коштами ПАТ «Запоріжгаз», позивач інфляційні втрати не нараховував.

Оскільки інфляційні втрати в розмірі 355 201, 79 грн. нараховані позивачем на суму оплати, здійснену за рахунок державних субвенцій, за послуги, надані у травні та червні 2015 року, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Як було зазначено вище, з наданого позивачем розрахунку ціни позову неможливо виокремити суми інфляційних втрат, нараховані на заборгованість за зобовязаннями квітня 2015 року, погашену за рахунок власних коштів ПАТ «Запоріжгаз», оскільки вартість поставленого природного газу сплачувалася як за рахунок власних коштів відповідача, так і шляхом здійснення взаємних розрахунків у передбаченому Спільними протокольними рішеннями порядку.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у загальному розмірі 785 085, 65 грн. задоволенню не підлягають, а рішення місцевого господарського суду в цій частині також залишається без змін.

Також на підставі пункту 7.3 Договору позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України в сумі 4 394 777, 24 грн.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами і договором.

Згідно з частиною першою статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Частиною першою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, згідно зі статтею 218 ГК України, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, виконання зобовязання з оплати послуг за спірним Договором було прострочено відповідачем лише в період здійснення розрахунків власними коштами ПАТ «Запоріжгаз», тобто щодо оплати послуг за січень, лютий та березень 2015 року.

За прострочення оплати послуг, наданих у січні 2015 року, позивач просить стягнути 35 557, 59 грн. за період з 21 лютого по 3 березня 2015 року; за прострочення оплати послуг, наданих у лютому 2015 року, 55 102, 06 грн. за період з 21 березня по 1 квітня 2015 року; за прострочення оплати послуг, наданих у березні 2015 року, 174 066, 18 грн. за період з 21 квітня по 21 травня 2015 року.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій, колегія суддів доходить висновку, що з ПАТ «Запоріжгаз» на користь ПАТ «Укртрансгаз» підлягає стягненню пеня в сумі 264 725, 83 грн. за період з 21 лютого по 21 травня 2015 року, а тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Оскільки підстави для нарахування пені за зобовязаннями травня та червня 2015 року відсутні, а з наданого позивачем розрахунку ціни позову неможливо виокремити суми неустойки, нараховані на заборгованість за зобовязаннями квітня 2015 року, погашену за рахунок власних коштів ПАТ «Запоріжгаз», у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 4 130 051, 41 грн. слід відмовити.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ «Укртрансгаз» підлягають задоволенню частково, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня в сумі 264 725, 83 грн. та 3 % річних у розмірі 14 232, 49 грн.

Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Укртрансгаз» підлягає задоволенню частково, а рішення Господарського суду Запорізької області від 26.01.2017 у справі № 908/440/16 підлягає скасуванню у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних у сумі 14 232, 49 грн. та пені в розмірі 264 725, 83 грн. з наведених вище підстав.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ, на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.01.2017 у справі № 908/440/16 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 26.01.2017 у справі № 908/440/16 скасувати у частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 264 725, 83 грн. та 3 % річних у сумі 14 232, 49 грн.

Викласти абзац перший резолютивної частини рішення Господарського суду Запорізької області від 26.01.2017 у справі № 908/440/16 у такій редакції:

«Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) пеню в сумі 264 725, 83 грн., 3 % річних у розмірі 14 232, 49 грн. та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 4 184, 37 грн.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», м. Київ, до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз», м. Запоріжжя, про стягнення 7 % штрафу в сумі 1 265 912, 61 грн., пені в розмірі 4 130 051, 41 грн., 3 % річних у сумі 293 374, 73 грн. та інфляційних втрат у розмірі 785 085, 65 грн. відмовити.»

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 602, 81 грн.

Господарському суду Запорізької області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3