ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.04.2017 Справа № 905/381/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Щитовій Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс», м.Селидове, Донецька область

про стягнення 77 725 грн. 00 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю від 25.10.2016р.;

від відповідача: не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Львів, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс», м. Селидове, Донецька область про стягнення 77 725 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 17.02.2017р. за вказаним позовом порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 21.03.2017р.

Ухвалою суду від 21.03.2017р. розгляд справи відкладено на 10.04.2017р.

22.03.2017р. до господарського суду Донецької області від Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ, в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Львів надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вих.№ДНЮ-38 від 22.03.2017р.), проведення якої відповідач просить доручити господарському суду Львівської області.

Ухвалою суду від 29.03.2017р. вищезазначене клопотання задоволено.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.08.2016р. зі станції Кривий Торець Донецької залізниці відповідачем, за накладною № 50011147 було відправлено вантаж «Вугілля камяне» на станцію Скнилів Львівської залізниці. По прибутті вказаного вантажу на станцію призначення було зроблено перевірку маси вантажу. Під час перевірки у вагоні № 65353880 було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 77 725 грн. 00 коп., який він просить стягнути з відповідача.

Позивач в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Також 28.03.2017р. на адресу господарського суду Донецької області від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав заперечення на позовну заяву, в яких проти задоволення позову заперечував та зазначив, що до позовної заяви не додані належним чином засвідчені документи відносно ваг, якими було здійснено перевірку маси вантажу: паспорт на ваги, де вказується термін проходження повірки, дані про повірку та технічний стан ваг. Також надав клопотання, в якому просив суд зменшити розмір штрафу до 0,5 провізної плати, а саме до 7772 грн. 50 коп. з огляду на відсутність негативного наслідку для позивача, ускладнення здійснення господарської діяльності, проведення антитерористичної операції. До вказаного клопотання додані звіт про фінансові результати за 2016р., баланс станом на 31.12.2016р. та довідка про заборгованість з заробітної плати та обовязкових платежів № 361 від 17.03.2017р. ТОВ «ЕНЕРГОІМПЕКС».

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» (вантажовідправник), зі станції Кривий Торець Донецької залізниці на станцію Скнилів Львівської залізниці було відвантажено на адресу Приватного підприємства «Оліяр» (вантажоодержувач) за залізничною накладною № 50011147 вантаж - «Вугілля камяне», не поіменоване в алфавіті. При оформленні залізничної накладної № 50011147 відповідачем у вагоні №65353880 вказано масу вантажу: 57300 кг. Завантаження вантажу у вагон здійснювалось засобами відправника. Маса визначена на вагонних вагах (150 т) заводський № 371.

На підставі ст. 24 Статуту залізниць України (далі «Статут»), після здійснення контрольної перевірки маси вантажу було виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній, не відповідає фактичній масі вантажу.

При контрольному переважуванні було виявлено, що, відповідно до накладної №50011147 у вагоні № 65353880 вказана маса вантажу складає 57300 кг, тоді як фактично було встановлено, що маса вантажу складає 56240 кг, що на 1060 кг менше ніж вказано у накладній.

Невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладній, засвідчено комерційним актом ЄА № 001010/14 складеним 11.08.2016р., в розділі Д якого зазначено: на вимогу одержувача ПП «Оліяр» лист 11/08-01 від 11.08.2016р. на 150-ти тонній тензометричній вагонній вазі ст. Скнилів, яка пройшла повірку 21.08.2015р., проведено зважування вагону № 65353880 з вантажем «камяне вугілля» по накладній № 50011147. Фактична маса брутто вагона склала 78140 кг, тара вагона з ПД 21900 кг. Маса вантажу нетто за ПД 57300 кг. Фактична маса вантажу нетто 56240 кг, що менше документу на 1060 кг. Завантаження вантажу у вагоні гіркоподібне вище рівня бортів 10-20см. з скосом до бортів (нижче бортів 5-10 см). Промарковано вапном, маркування не порушено. Слідів просипання вантажу немає. Недостача вантажу у ньому поміститись могла. Зважування вагону з вантажем проводив аг. ком. ОСОБА_2, в присутності ДС ОСОБА_3, НВР ОСОБА_4, представника ПП «Оліяр» - ОСОБА_5

Згідно наявного в матеріалах технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) станції Скнилів Львівської залізниці, вид ЗВВТ - тензометрична, модифікація ЗВВТ ВТВ-ІС, заводський № 109, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 13.12.2006р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 1 раз на 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 17.08.2016р.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Суд встановив, що комерційний акт ЄА № 001010/14 від 11.08.2016р. підписаний належними особами у відповідності до п.10. Правил складання актів.

На підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу позивачем нарахований штраф відповідачу у сумі 77725 грн. 00 коп.: (15545 грн. 00 коп. х 5).

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч.3 ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Статтею 37 Статуту залізниць України (далі Статут) встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 «Правила оформлення перевізних документів», зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 863/5084 (далі «Правила оформлення»), а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи «Маса вантажу, визначена відправником, кг» та «Спосіб визначення маси» заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 «Правила приймання вантажів до перевезення», зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за № 861/5082, визначається відправником. Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 «Правил оформлення», зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 року за №863/5084, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту.

Згідно з абз.2 п.2.6 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (далі Правила № 644), маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту.

При застосуванні ст. ст. 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Згідно п. 22 Правил видачі вантажів, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, визначено, що загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. До розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об'єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом - виробником цистерни). За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов'язаний зазначити в накладній.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.18. Розяснень Президії Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.2008р. «Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею", Пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що перевірка маси вантажу здійснена у порядку, встановленому п. 22 Правил видачі вантажів.

Провізна плата за перевезення вантажу у вагоні № 65353880 складає 15 545 грн. 00 коп.

Позивачем за неправильно зазначену у залізничній накладній №50011147 масу вантажу у вагоні № 65353880 нарахований штраф відповідачу в розмірі 77 725 грн. 00 коп.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем невірно вказані відомості у накладній, у звязку з чим, відповідно до вимог ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.

Стосовно клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу до 0,5 провізної плати, а саме до 7772 грн. 50 коп. суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пунктом 3.17.4. Постанови Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З огляду на те, що допущене відповідачем порушення не спричинило збитків для залізниці та іншим учасникам господарських відносин, скрутне фінансове положення відповідача, а також враховуючи, що фактична маса вантажу виявилась меншою за масу вантажу, яка зазначена в накладній, що, в свою чергу, не створювало небезпеку на залізничному транспорті, то суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу частково та зменшує розмір штрафу до 3 провізних плат, а саме до 46 635 грн. 00 коп.

Крім того, судом прийнято до уваги, що Наказом Антитерористичного центру при Службі Безпеки України від 07.10.2014р. №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», Донецька область визначена як район проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

Згідно п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

У відповідності до положень статті 49 ГПК України понесені позивачем при зверненні до суду витрати зі сплати судового збору в сумі 1 600 грн. 00 коп. підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, ч.3 ст. 551, ст. ст. 908, 909 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 233, ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 42-47, 32-36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс», м.Селидове, Донецька область про стягнення 77 725 грн. 00 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергоімпекс» (85400, Донецька область, м.Селидове, вул. Миру, буд.34, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (79000, м. Львів, вул. Гоголя, буд. 1, ) штраф у розмірі 46 635 грн. 00 коп., судовий збір в сумі 1600,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 10.04.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.04.2017р.

Суддя Ю.С. Мельниченко