ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017р. Справа № 914/179/17

Господарський суд Львівської області, у складі судді Кітаєвої С.Б. при секретарі судового засідання Папроцькій Б.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

За позовом: до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Львівський Автонавантажувач, м.Львів Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів
про: визнання недійсним договору.

За участі представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність від 08.02.2017р.);

від відповідача: ОСОБА_1 фізична особа-підприємець, ОСОБА_3 представник (договір про надання правової допомоги №02/2017-1 від 23 лютого 2017 р.).

Представникам сторін розяснено права і обовязки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Клопотань в порядку ч. 6 ст. 811 ГПК України про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

Суть спору:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажував», м.Львів, до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів, про визнання недійсним договору.

Провадження у справі порушено ухвалою суду від 26.01.2017 року, судове засідання призначено на 08.02.2017 року.

07.02.2017 р. до суду поступив відзив на позов про визнання договору недійсним від ФОП ОСОБА_1П.( вх.№5058/17).

В судовому засіданні 08.02.2017 року оголошувалась перерва до 01.03.2017 р. до 12 год.30 хв., про що до відома представників сторін було доведено у письмовій формі (під розписку).

Суд задоволив клопотання представника позивача (вх.№5545/17 від 10.02.2017р.), надав останньому справу для ознайомлення та виготовлення копій із наявних в ній матеріалів, що представник підтвердив письмовим записом на поданому клопотанні.

Судом задоволено й клопотання представника відповідача (вх.№8050/17 від 28.02.2017 року) і надано матеріали справи представнику відповідача для ознайомлення, що останній засвідчив письмово на клопотанні.

28.02.2017 р. (за вх.№899/17) в системі документообігу суду зареєстровано поступлення від ПрАТ «ВНК Розточчя СТ» заяви про залучення у справу третьою особою на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору .

28.02.2017 р. (вх.№8170/17) поступили від відповідача ОСОБА_4 пояснення по суті заявлених позовних вимог .

01.03.2017 р. ( вх.№8228/17) поступили від позивача ОСОБА_5 від 28.02.2017 р.

Ухвалою від 01.03.2017 року відхилено заяву ПрАТ «Виробничо-наукова компанія «Розточчя-СТ» про залучення у справу третьою особою на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору (вх.№899/17 від 28.02.2017р.) та відкладено розгляд справи на 22.03.2017 р.

Судом задоволено клопотання представника відповідача ( вх.№9201/17 від 07.03.2017 р.) та надано представнику матеріали справи для ознайомлення, що останнім засвідчено письмовим записом на поданому клопотанні.

Судом задоволено клопотання ліквідатора ТзОВ «УК «ЛА» (вх.№9142/17 від 07.03.2017р. ) та надано йому матеріали справи для ознайомлення, що останнім засвідчено письмовим записом на поданому клопотанні.

ОСОБА_5 представника позивача по справі поступили до господарського суду 22.03.2017 року та зареєстровані в документообігу суду за вх.№11117/17.

Письмове пояснення (з врахуванням поданих пояснень Позивача) поступило до суду від відповідача 20.03.2017 року та зареєстровано в системі документообігу господарського суду за вх.№10894/17.

В судовому засіданні 22.03.2017 року оголошувалась перерва до 27.03.2017 р., про що представники сторін повідомлені в письмовій формі (під розписку).

24.03.2017 р. в документообігу господарського суду за вх.№11540/17 зареєстровано поступлення від представника позивача ОСОБА_5 від 24.03.2017 р.

В судове засідання 27.03.2017 року сторони явку повноважних представників забезпечили.

Представник позивача, з підстав наведених у позовній заяві та наданих поясненнях, заявлені позовні вимоги підтримав та просить задоволити.

З підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та наданих поясненнях, відповідач, його представник заявлені позовні вимоги заперечують , просять в їх задоволенні відмовити повністю.

В судовому засіданні 27.03.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини прийнятого по справі рішення.

В процесі розгляду матеріалів справи судом встановлено.

Позивач просить визнати недійсним Договір №0201.1/16 на виготовлення технічного паспорту та іншої техдокументації від 01.02.16 .

Згідно Розділу 1 Договору, «Предмет Договору» , ОСОБА_6 доручає, а Виконавець приймає на себе зобов»язання по виконанню робіт щодо виготовлення технічних паспортів нерухомого майна ОСОБА_6 згідно окремих замовлень.

Згідно п.п.2.1, 2.2 розділу 2 Договору «Вартість робіт та порядок розрахунків», перелік та вартість робіт визначається за домовленістю сторін по кожному індивідуальному об»єкту, згідно додатку щодо визначення договірної ціни, який є невід»ємною частиною до даного Договору.

Остаточний розрахунок проводиться на момент передачі ОСОБА_6 індивідуального об»єкту та підписання відповідного акту приймання-передачі робіт на протязі 5 банківських днів з дня підписання.

Виконавець зобов»язаний (розділ 3 Договору: «Права та обов»язки сторін») виконати обумовлену роботу в термін, вказаний в додатку до Договору (п.3.1).

ОСОБА_6 зобов»язаний надати всю необхідну інформацію про об»єкт роботи. Вся інформація, надана замовником, є винятково власністю ОСОБА_6 ( п.3.2 розділу 3 Договору).

Порядок прийому-передачі робіт погоджений у п.4.1 Договору. Так, згідно п.4.1 по завершенні робіт Виконавець передає ОСОБА_6 прийому-передачі робіт та обумовлену роботу. ОСОБА_6 на протязі 3-х днів з моменту отримання ОСОБА_6 зобов»язаний розглянути та направити Виконавцю затверджений ОСОБА_6 прийому-передачі робіт (або обґрунтовану відмову від виконання робіт). В разі обґрунтованої відмови ОСОБА_6 сторонами складається двосторонній акт з приводу необхідних доробок та строків їх проведення. В разі, якщо Виконавець не отримав ОСОБА_6 приймання-передачі підписаних ОСОБА_6 протягом 10 днів з моменту їх передачі ОСОБА_6, роботи по Договору вважаються виконаними повністю, перерахований Виконавцю аванс не повертається.

Згідно п.5.1 , за невиконання роботи у термін, що передбачений цим Договором, з Виконавця стягується штраф у розмірі 1% від вартості робіт за кожний прострочений день.

Виконавець ( п.5.2) не несе відповідальності за неналежне виконання своїх обов»язків по цьому Договору, якщо воно стало наслідком неналежного виконання ОСОБА_6 обов»язків, зазначених в п.3.2 Договору.

За несвоєчасну оплату згідно Договору ОСОБА_6 сплачує пеню в розмірі 1% від неоплаченої суми за кожний прострочений день (п.5.3).

У п.5.4 Договору передбачено, що якщо ОСОБА_6 не виконує умови п.2 цього договору або відмовиться прийняти роботу, Виконавець вправі відмовитись від Договору, а ОСОБА_6 зобов»язується сплатити неустойку в розмірі 20% від вартості робіт, яка стягується без необхідності обґрунтування її розміру.

Відповідно до п.6.1 даний Договір може бути розірваний за згодою Сторін або в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства України.

Всі суперечності, що виникають між сторонами в процесі реалізації цього Договору вирішуються шляхом переговорів або в господарському суді (п.7.1).

У п.7.2 передбачено, що всі доповнення та додатки до цього Договору оформляються письмово та вступають в силу після погодження останніх двома сторонами.

Розділ 8 Договору - Реквізити сторін. В розділі, зокрема, зазначено : Виконавець СПД ОСОБА_1 інд. №, адреса : 79044, м.Львів, вул.Горбачевського,21/12.

ОСОБА_6 : ЗАТ «Автонавантажувач»; адреса : Львівська область, Яворівський район, смт.Шкло, провулок Новий,1.

Від Виконавця Договір підписаний ОСОБА_1 , його підпис скріплений печаткою СПД ФО ОСОБА_1

З боку ОСОБА_6 Договір підписаний ліквідатором ОСОБА_7, його підпис скріплений гербовою печаткою позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач», .

У преамбулі Договору зазначено: Суб»єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 (далі Виконавець), що діє на підставі Свідоцтва про держреєстрацію від 15.03.2002р, здійснює незалежну професійну діяльність згідно Кваліфікаційного сертифіката експерта-інженера з технічної інвентаризації майна серії АЕ №003689 та ЗАТ «Автонавантажувач» в особі ліквідатора ОСОБА_7, який діє на підставі постанови (ухвали) Господарського суду, надалі ОСОБА_6, з другої сторони, уклали даний Договір.

Судом оглянуто оригінал Договору на виготовлення технічного паспорту та іншої техдокументації №0201.1/16 від 01.02.16 (оригінальні примірники договору, наявні у позивача та відповідача). За результатами огляду Договору, розбіжностей в оригіналах примірників, наявних у сторін , і наданих ними (сторонами) до справи копіями Договору, судом не виявлено. В оригіналах примірники Договору підписані ОСОБА_1 та ОСОБА_7Г, їх підписи скріплені печаткою СПД ФО ОСОБА_1 і гербовою печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» ( код ЄДРПОУ - 31148163).

На звороті Договору ( в оригіналі) виготовлено Замовлення б/н від 01.02.16р та Протокол від 01.02.16р. узгодження переліку на виготовлення технічного паспорту та іншої техдокументації згідно договору №0201.1/16 від 01.02.16., Додаток №1 до Договору №0201.1/16 від 01.02.16.

Замовлення б/н від 01.02.16. ( надалі Замовлення), адресоване Суб»єкту підприємницької діяльності ОСОБА_1, м.Львів, вул.Горбачевського 21/12, наступного змісту: « 1.ЗАТ «Автонавантажувач просить виконати : виготовлення технічного паспорту приміщень будівлі виробничого корпусу №12/літА-4/ за переліком РПВН:2125868 загальною площею 50000 кв.м. за адресою Львівська обл., м.Львів, вулиця Шевченка Т., будинок 321 з метою:

2. Гарантуємо отримання всього обєму документів та інформації, необхідних для надання послуг на виготовлення технічного паспорту та іншої техдокументації.»

У графі Замовлення «Наші реквізити» зазначено ЗАТ «Автонавантажувач», відомості про р/рахунок, банк, ЄДРПОУ, МФО не внесені в Замовлення. Зазначена адреса : Львівська область, Яворівський р., смт.Шкло, провулок Новий,1

Підпис ОСОБА_7

Протокол від 01.02.16р. узгодження переліку на виготовлення технічного паспорту та іншої техдокументації згідно договору №0201.1/16 від 01.02.16., Додаток №1 до Договору №0201.1/16 від 01.02.16. (надалі Протокол), у якому зазначено таке : ОСОБА_3, що підписалися, суб»єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 з однієї Сторони та ЗАТ «Автонавантажувач» з другої Сторони підтверджуємо, що Сторонами узгоджена договірна ціна на надання послуг на виготовлення технічного паспорту та іншої техдокументації у об»ємі договору №0201.1/16 від 01.02.16 та Замовлення б/н від 01.02.16 на надання послуг в сумі 60000,00 (шістдесят тисяч грн.без ПДВ) по об»єкту: виготовлення технічного паспорту приміщень будівлі виробничого корпусу №12/літ.А-4/ за переліком РПВН:2125868 загальною площею 50000 кв.м. за адресою Львівська область, м.Львів, вулиця Шевченка Т, будинок 321.

Виконавець : СПД ОСОБА_1, інд. №, 79044 м.Львів вул.Горбачевського 21/12.

ОСОБА_6: ЗАТ «Автонавантажувач» . Відомості про р/рахунок, Банк, МФО, ЄДРПОУ ОСОБА_6 у Протокол не внесено. Зазначена адреса : Львівська обл., Яворівський район, смт.Шкло, провулок Новий 1.

Виконавець підпис ОСОБА_1 Підпис завірений печаткою СПД ОСОБА_1

ОСОБА_6 ОСОБА_7

Сторони надали суду для огляду наявні у них оригінальні примірники Замовлення і Протоколу .

За результатами огляду судом встановлено, що наявний у позивача примірник Замовлення, як і примірник Протоколу, у відповідних графах : « підпис ОСОБА_7Г.», не містить підпису, відсутні і відтиски печатки позивача . Натомість , оригінальні примірники Замовлення і Протоколу, які є у відповідача, містять розбіжності з оригінальними примірниками Замовлення і Протоколу , наявними у позивача лише в тому, що від ОСОБА_6 є підписаними ОСОБА_7

Належність підпису ОСОБА_7 у оригінальних примірниках Замовлення та Протоколу, які є у Відповідача, Позивач не заперечив і стосовно цього питання до суду з жодними зверненнями (заявами, клопотаннями) не звертався.

Судом встановлено, що також не заперечується Сторонами, що Відповідач звертався до Позивача з листом вих.№1121/16-1 від 21.11.2016 р., у якому, серед іншого, просив для закінчення робіт згідно Договору №02.01.1/16 від 01.02.2016 надати можливість доступу до приміщень корпусу №12 /літА-4/ належних ТОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач». Одночасно, з метою усунення технічної помилки при текстовому оформленні Договору №0201.1/16від 01.12.16 направляв для підписання два примірники проекту ОСОБА_4 угоду №1 від 21 листопада 2016р. до Договору №0201.1/16 від 01.02.16 про виправлення виявлених технічних помилок в договорі та усіх документах укладених на його виконання , у якій (додатковій угоді) пропонував: 1.1. замість «ЗАТ «Автонавантажувач» читати ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач»;

1.2. замість Львівська обл., Яворівський р-н, смт.Шкло, провулок Новий 1 читати :82360; Львівська обл.., Сколівський р-н, с.Коростів, вул.Гірська,3.

У всьому іншому договір залишити без змін.

Позивач не підписав примірник ОСОБА_4 угоди і не повернув його Відповідачу. Проте, у листі від 06.12.2016 року, підписаному від імені позивача ліквідатором ОСОБА_8 , підпис якого завірений гербовою печаткою Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» ( код ЄДРПОУ - 31148163), посилаючись на положення ст.180 ГК України повідомив Відповідача про те, що переданий йому (тобто, ліквідатору) примірник договору, на який Відповідач посилається у зверненні №1121/16-1 від 21.11.2016р., підписано від імені ЗАТ «Автонавантажувач», а сам договір №0201.1/16 від 01.02.2016 року не містить наступних істотних умов: ціни договору, строків виконання робіт і предмету замовлення та відсутній строк дії угоди.

У листі повідомлялось, що поскільки договір №0201.1/16 від 01.02.2016 року не містить істотних умов та до 24.11.2016 р. ( майже через 11 місяців із дня підписання угоди) Відповідач жодного разу не звертався до ліквідатора з приводу виконання цієї угоди, то для забезпечення дотримання процесуальних строків у справі про банкрутство, ліквідатором укладено угоду на виготовлення технічних паспортів на об»єкт нерухомості із іншим суб»єктом господарювання, а тому ТзОВ «УК «ЛА» не потребує надання таких послуг як виготовлення технічної документації на об»єкти нерухомості, а відтак, лист Відповідача вих.№1121/16-1 від 21.11.16р. , як зазначив ліквідатор ОСОБА_8, він вважає безпідставним.

Поряд з цим, як вбачається з тексту листа від 06.12.2016 року,ліквідатор позивача, розуміючи так, що у Відповідача знаходиться технічна документація, яка виготовлена Львівським БТІ та ЕО у 2006 році на нежитлові приміщення, просив примірник цієї технічної документації надіслати йому (ліквідатору) рекомендованою кореспонденцією за наступною адресою: м.Львів, вул.Рівне 21/31.

Матеріали у справі підтверджують, що в провадженні господарського суду Львівської області перебуває справа №5015/118/11 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач», с.Коростів Сколівського району Львівської області. Ухвалою суду від 06.12.11р. заяву арбітражного керуючого ліквідатора ОСОБА_9 про дострокове припинення його повноважень, як ліквідатора ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» задоволено, повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_9, як ліквідатора банкрута припинено. Ліквідатором у справі призначено арбітражного керуючого ОСОБА_7 (ліцензія серії АВ №499060 Державного департаменту з питань банкрутства від 21.12.2009р., який проживає за адресою:ІНФОРМАЦІЯ_1, ідент. Код НОМЕР_1.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.05.2016р. у справі №5015/118/11 заяву арбітражного керуючого-ліквідатора ОСОБА_7 про дострокове припинення його повноважень, як ліквідатора ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» задоволено. Повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_7, як ліквідатора банкрута- припинено. Ліквідатором у справі призначено арбітражного керуючого ОСОБА_8 (свідоцтво №163 від 07.02.13р.; поштова адреса:79041 м.Львів, вул.Рівна,21/31). Зобов»язано арбітражного керуючого ОСОБА_7 в 15-денний строк передати арбітражному керуючому ліквідатору ОСОБА_8 усю наявну фінансово-господарську документацію банкрута, печатки, штампи, матеріальні цінності .

З ОСОБА_6 №2 передачі-приймання документів та матеріальних цінностей від 23 травня 2016 року вбачається, що арбітражний керуючий ОСОБА_7 передав, а арбітражний керуючий ( ліквідатор) Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» ОСОБА_8, призначений ухвалою господарського суду Львівської області від 18.05.2016р. у справі №5015/118/11 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач», прийняв документи та матеріальні цінності, перелічені в ОСОБА_6, в тому числі оригінал Договору №0201.1/16 від 01.02.2016р., що відображено в п.35 зазначеного ОСОБА_6.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши докази по справі та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що договір не відповідає ст.180 ГК України, оскільки в оспорюваному договорі не погоджено предмет цього договору, його ціну, термін виконання зобов»язань та строк дії. Таким чином , підставою для визнання недійсним Договору №0201.1/16 від 01.02.2016 року позивач вважає порушення ст.180 Господарського кодексу України , а саме недосягнення сторонами оспорюваного договору істотних умов.

Поряд з цим, недосягнення сторонами істотних умов договору як підстава для визнання договору недійсним є недопустимою, оскільки недосягнення сторонами у належній формі згоди хоча б по одній з істотних умов договору може стати наслідком визнання такого договору неукладеним.

Згідно з положеннями Постанови Пленуму ВГСУ №11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів ( господарських договорів) недійсними» та Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.20098 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначення договору як неукладеного може бути на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. До того ж позовна вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає передбаченим законом способам захисту цивільних прав та охоронюваних законом інтересів, і тому в задоволенні відповідної вимоги має бути відмовлено.

Якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має по суті розглянути питання щодо відповідності його вимогам закону.

В силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов»язок доведення наявності обставин, з якими закон пов»язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача ( прокурора в разі подання ним відповідного позову).

За своєю правовою природою Договір №0201.1/16 від 01.02.16 є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Як вбачається з тексту оспорюваного договору, його предметом є виготовлення технічних паспортів нерухомого майна ОСОБА_6 згідно окремих замовлень, відтак, доводи позивача про те, що в договорі не погоджено предмет договору є безпідставними.

Безпідставними є й доводи позивача про неукладеність договору з тих мотивів, що в договорі не погоджена ціна.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом зазначених норм ( ст.ст.901,903 ЦК України), визначення конкретної плати за послугу, як і наявність кошторису, не є безумовною складовою договорів про надання послуг, а відсутність кошторису , як і відсутність погодження сторін щодо ціни та механізму для її встановлення в договорі, не звільняє замовника від обов'язку оплатити надання послуги, відтак, не може слугувати ознакою неукладеності спірного договору. Така правова позиція ВГСУ у постанові по справі №5015/3767/11.

До того ж, перелік та вартість робіт визначається за домовленістю сторін по кожному індивідуальному об»єкту, згідно додатку щодо визначення договірної ціни, який є невід»ємною частиною Договору.

Безпідставним є посилання позивача на неукладеність договору з тих мотивів, що в ньому не погоджено термін виконання зобов»язань.

Стаття 203 ЦК України насамперед встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а конкретні підстави для визнання договорів недійсними визначені ст. ст. 215, 218 - 235 ЦК України, і такі підстави повинні мати місце саме на час укладення такого договору.

Недійсність договору на виготовлення технічного паспорту та іншої документації №0201.1/16 від 01.02.16р. у зв'язку з тим, що в договорі не погоджено термін виконання зобов»язань законом не встановлена, а відтак зобов'язання, які виникли між сторонами за цим договором, вважаються дійсними і їх виконання повинно здійснюватися відповідно до умов цього договору та норм цивільного законодавства.

Щодо посилання позивача на відсутність погодження в договорі його строку дії, що на думку останнього свідчить про його неукладеність, то такі твердження теж є безпідставними, оскільки договори можуть укладатись як на визначений ( погоджений сторонами) строк так і на невизначений строк ( безстрокові договори), як у даному випадку, оскільки , як вбачається з п.2.1 Договору, надання послуг по виготовленню техпаспортів та техдокументації стосується не лише одного індивідуально визначеного об»єкту, а перелік послуг і вартість по кожному індивідуально погодженому сторонами (замовленому замовником) об»єкту сторони домовились погоджувати додатком до договору.

Крім того, сторони відповідно до умов цього договору та норм чинного законодавства не позбавлені можливості вносити доповнення до договору, укладати додаткові угоди, які виходячи з погоджених в п.7.2 умов, вступають в силу після їх погодження двома сторонами.

У розумінні ч. ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного кодексу України Договір є двостороннім правочином, тобто діями двох осіб, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Презумпція правомірності правочину встановлена ст. 204 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом , але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Позовна заява не містить посилання на конкретну частину (конкретні частини) ст. 203 Цивільного кодексу України, що є підставою недійсності правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 1, ч. 2 ст. 207 п. 2 ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України, правочини між фізичною та юридичною особою належить вчиняти у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

За загальним порядком, укладання господарських договорів, передбаченому ч. 1 ст. 181 Цивільного кодексу України, господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку кладення договору.

Спеціальної вимоги до форми та порядку укладення договору предметом якого є виготовлення технічного паспорту та техдоументації не передбачено.

У п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.09 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118 ЦК ( 435-15 ) тощо.

За ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актівцивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 639 Цивільного кодексу України , договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір №0201.1.16 від 01.02.16р. сторонами підписаний, скріплений їх печатками . Протилежного Позивач не довів.

Відповідно до зазначеного в абзаці 2 частини 2 ст. 207 Цивільного кодексу України , правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Позивач не обгрунтовує заявлені позовні вимоги посиланням на те, що договір підписаний не уповноваженою особою від позивача. Судом встановлено, що ОСОБА_7 на момент укладення договору був , згідно ухвали господарського суду Львівської області від 06.12.11р у справі №5015/118/11 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач», с.Коростів Сколівського району Львівської області призначений арбітражним керуючим, ліквідатором, тобто, зі сторони позивача договір підписаний повноважною особою, аналогічно як і зі сторони відповідача ( виконавця за договором).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, що встановлено ч. 1 ст. 683 Цивільного кодексу України.

Скріплення печатками сторін господарського договору, який укладається у формі єдиного документа, є загальним правилом. Само по собі недодержання такого правила при наявності підтверджуючих обставин вчинення сторонами дій на виконання договору, не є безумовною підставою для суду для визнання його недійсним.

Фактично позивач вчинив дії щодо виконання договору, надавши відповідачу підписане ліквідатором ОСОБА_7 замовлення б/н від 01.02.16. Позивач не оспорює ( не ставить під сумнів) відповідність підпису ліквідатора на замовленні (примірник, наявний у відповідача). Більше того, 01.02.16 сторони підписали Додаток №1 саме до Договору №0201.1/16 від 01.02.16р. ( Протокол узгодження на виготовлення технічного паспорту та іншої документації згідно договору).

Посилання позивача на те, що зазначені Замовлення та Протокол позивачем, в особі ліквідатора ОСОБА_7 не підписані, судом не приймаються, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами, які б свідчили про зворотнє. Як вже зазначено вище,, оригінальні примірники Замовлення та Протоколу, наявні у відповідача, підписані ліквідатором ОСОБА_7

Відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб'єктів господарської діяльності.

Доказів того, що печатка позивача була викрадена або будь-яких змістовних пояснень щодо можливих причин проставлення відбитку печатки позивача на договорі, суду не представлено.

За наведеного, а також враховуючи той факт , що підпис ліквідатора ОСОБА_7 на договорі скріплений гербовою печаткою саме Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Львівський Автонавантажувач, спростовуються доводи позивача у позовній заяві про те, що Договір №0201.1/16 від 01.02.16 укладався не позивачем а іншою юридичною особою ( ЗАТ «Автонавантажувач»). Слід зауважити, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_7 був призначений ухвалою суду ліквідатором ЗАТ «Автонавантажувач» в справі про банкрутство останнього. Матеріали справи свідчать про зворотнє.

Посилання позивача на те, що оскільки в оспорюваному договорі (в преамбулі договору і в розділі 8 «реквізити сторін») зазначено замовником ЗАТ «Автонавантажувач» (не ТзОВ Управляюча компанія Львівський Автонавантажувач), то договір підлягає визнанню недійсним, судом не приймається до уваги, оскільки таке твердження не грунтується на нормах чинного законодавства, фактично є допущеною при виготовленні договору технічною помилкою, однак сторони не позбавлені права вчинити правочин про внесення змін до договору з метою приведення його у відповідність із законом Про намір усунути допущені при виготовленні договору технічні помилки свідчить лист відповідача вих.№1121/16-1 від 21.11.2016р., копія додаткової угоди №1 від 21 листопада 2016 року до Договору 02.01.1/16 від 01.02.16, які долучені до матеріалів справи.

Щодо посилання позивача на те , що відповідач лише в листопаді 2016 року звернувся до позивача стосовно виправлення технічних помилок в договорі, то з цього приводу слід зазначити, що таке право звернення не обмежено жодними строками і може бути реалізоване будь-якою із сторін до закінчення дії договору.

Оцінюючи в сукупності наявні у справі докази суд приходить до висновку, що оспорюваний позивачем договір є укладеним , сторонами вчинялись дії на його виконання.

У пункті 3.2 Договору замовник взяв на себе зобов»язання надати виконавцю всю необхідну інформацію про об»єкт роботи. Всі інформація , надана замовником , є винятково власністю замовника.

Як вбачається з листа самого ж позивача від 06.12.2016р., адресованого відповідачу, ліквідатор позивача ( ОСОБА_8Ю.) просив Відповідача, у якого знаходиться технічна документація, яка виготовлена Львівським БТІ та ЕО у 2006 році на нежитлові приміщення, скерувати йому примірник цієї технічної документації , надіславши йому (ліквідатору) рекомендованою кореспонденцією за наступною адресою: м.Львів, вул.Рівне 21/31.

А у листі від 26.09.2016 р. ліквідатор ТзОВ «УК «ЛА» повідомляв ПрАТ «ВНК «Розточчя» на звернення останнього про те, що згідно листа БТІ від 14.09.2016 року в інвентаризаційної справі відсутні паспорти на нежитлові приміщення корпусу №12 під літ «А-4».

Зазначене теж підтверджує, що між сторонами вчинялись дії на виконання договору. ОСОБА_6 передав виконавцю необхідні документи для виконання відповідачем договору.

З матеріалів у справі вбачається, що 29.09.2016 укладено Договір про надання послуг №4695-31 між Державним підприємством «Західний експортно-технічний центр держпраці» ( як виконавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський Автонавантажувач» (як замовник), згідно п.1.1 якого виконавець зобов»язується за завданням замовника в порядку та на умовах, визначених цим договором надати послуги по «виготовленню технічного паспорту на нежитлові приміщення корпусу №12 літ.»А-4», за адресою : м.Львів, вул.Шевченка 321 загальною вартістю 125697,96 грн. ( в т.ч. з ПДВ), чим нівелюються доводи позивача про те, що саме оспорюваний договір ( Договір №0201.1/16 від 01.02.16р.) суперечить Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки (дослівно) «цим законом не передбачено право ліквідатора на укладення будь-яких угод щодо майна, яке не належить банкруту в тому числі і заборонено здійснення розрахунків за договорами, які не стосуються майна боржника».

Слід також зазначити, що за загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Доказів розірвання Договору матеріали справи не містять.

Згідно з положеннями Постанови Пленуму ВГСУ №11 від 29.05.2013 року «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» та Порстанови Пленуму Верхорвного Суду України №9 від 06.11.2009 о року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов»язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їїх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюванимй правочин. Судам необхідно враховувати, що виконання, чи невиконання сторонами зобов»язань, які виникли з правочину, має значення лише для визнання наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків ( частина перша статті 216 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.33-34 ГПК України кожна сторона повинна довести та підтвердити належними і допустимими доказами ті обставини, на яких грунтуються заявлені нею вимоги чи заперечення на позов.

Оцінивши наявні у справі докази в порядку сьт.43 ГПК України суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є безпідставними, такими, що не грунтуються на вимогах чинного законодавства України, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст..ст.1,2,4-3,12,32,33,34,36,43,44,49,82,84,85 ГПК України , суд,-

ВИРІШИВ :

В позові відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено 06.04.2017р.

Суддя Кітаєва С.Б.