РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017 Справа №910/24117/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Овертранс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпека Транс Груп»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2

про стягнення 35 200,00 грн. збитків, 1 408,00 грн. втрат від інфляції, 485,52 грн. 3% річних

Суддя Трофименко Т.Ю.

За участю представників:

від позивача: Смик М.М. по дов. №б/н від 27.03.2017

від відповідача: Макаревич С.П. по дов. №б/н від 30.10.2015

від третьої особи: не з'явився

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Овертранс» (далі, позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпека Транс Груп» (далі, відповідач) про стягнення 35 200,00 грн. збитків, 1 408,00 грн. втрат від інфляції, 485,52 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.04.2016 на території Товариства з обмеженою відповідальністю «Овертранс» за адресою: АДРЕСА_1, було пошкоджено майно підприємства - позивача у справі, а саме, джойстик (ручка) коробки перемикача швидкості автомобіля VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як зазначає позивач, збиток було завдано працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпека Транс Груп» - охоронником ОСОБА_5, який розпивав алкогольні напої на виробництві (на території підприємства) та перебував у нетверезому стані під час супроводження вантажу (тютюнових виробів - ТТН НОМЕР_2 від 13.04.2016). На думку позивача, у діях ОСОБА_2 наявні усі елементи складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, вина), що є підставою для задоволення заявленого позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2017 (суддя Карабань Я.А.) порушено провадження у справі, призначено її до розгляду у судовому засіданні 07.02.2017 та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 (далі, третя особа).

31.01.2017 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи для долучення до матеріалів справи.

06.02.2017 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній зазначив, що позивачем не надано суду будь-яких документів, які підтверджують позовні вимоги (факт пошкодження, доведеність вини працівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпека Транс Груп») та їх розмір, наголосивши на відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

У зв'язку з перебуванням судді Карабань Я.А. на лікарняному, судове засідання з розгляду даної справи 07.02.2017 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2017 розгляд справи призначено на 14.03.2017.

23.02.2017 позивач подав через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва додаткові обґрунтування позовних вимог, у яких зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Овертранс» здійснило придбання джойстика (ручки) коробки перемикача швидкості автомобіля VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1 у СПД ФО ОСОБА_6 та здійснило ремонт методом заміни пошкодженої ОСОБА_2 складової частини, що підтверджується видатковою накладною №15/06 від 15.06.2016 та платіжним дорученням №11487 від 12.08.2016.

Відповідно до п. 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду за розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва №05-23/833 від 13.03.2017 було здійснено повторний автоматизований розподіл справи №910/24117/16, за результатом якого справу №910/24117/16 передано для розгляду судді Трофименко Т.Ю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2017 справу №910/24117/16 прийнято до провадження суддею Трофименко Т.Ю., розгляд справи призначено на 03.04.2017.

03.04.2017 позивач подав через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва клопотання про відшкодування йому в порядку статті 44 Господарського процесуального кодексу України за рахунок відповідача витрат, пов'язаних із явкою його представника до суду (переїзд із іншого населеного пункту), у задоволенні якого було відмовлено з підстав, що будуть викладені у мотивувальній частині рішення.

Представник третьої особи у судове засідання, призначене на 03.04.2017, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні 03.04.2017, відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджується матеріалами справи, згідно товарно-транспортної накладної № від 13.04.2016 водієм автомобілю VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, з причіпом, НОМЕР_3, ОСОБА_7 здійснювалося перевезення вантажу з пункту навантаження ПзІІ «Імперіал Тобако Юкрейн» Склад оптових партій тютюнових виробів, м. Київ (03026, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 35) до пункту розвантаження ПзІІ «Імперіал Тобако Юкрейн», с. Солонкавул, вул. Стрийська, 55.

Перевезення вантажу здійснювалось разом з охоронником Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпека Транс Груп» - ОСОБА_2 (прийнятий на роботу у ТОВ «Безпека Транс Груп» з 01.07.2014 як охоронник у відділ супроводження вантажів згідно Наказу про прийом на роботу №58к від 01.07.2014 та звільнений за власним бажанням 15.04.2016 згідно Наказу №21-). Дана обставина сторонами не заперечувалась.

Із наявної у матеріалах справи копії пояснювальної записки ОСОБА_2 на ім'я директора ТОВ «Овертранс» ОСОБА_8 та пояснень, відібраних у третьої особи інспектором групи реагування Пустомитівського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області, вбачається, що ОСОБА_2 разом із водієм автомобіля VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, з причіпом, НОМЕР_3, ОСОБА_7 прибули 13.04.2016 до міста Львів на територію фірми «Овертранс». Згідно пояснень третьої особи, водій автомобіля зачинив його в ньому на нічний період, надавши можливість переночувати. Вранці, 14.04.2016, прибув водій ОСОБА_7, який запустив двигун автомобіля, але ввімкнути передачу для руху не зміг, оскільки на джойстику знизу випав перемикач з пружинами.

З огляду на вказані обставини, як зазначає позивач, працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпека Транс Груп» - охоронником ОСОБА_2 були завдані позивачу збитки у розмірі 35 200,00 грн., що являють собою понесені позивачем витрати на закупівлю нового джойстика КПШ та заміну перемикача передач, стягнення яких є предметом спору в даній справі. Також, позивачем заявлені до стягнення 1 408,00 грн. втрат від інфляції та 485,52 грн. 3% річних, які нараховані на суму збитку.

Позивачем 19.04.2016 та 01.06.2016 направлялись на адресу відповідача претензії про відшкодування збитків №917 та №1412 відповідно.

Однак, у відповідь на вказані претензії, відповідач листами №06/05/16 від 06.05.2016 та №07/07/16 від 07.07.2016 повідомив позивача про відсутність підстав для задоволення претензійних вимог, зазначивши, зокрема, що ТОВ «Овертранс» не надано будь-яких документів, які засвідчували б факт пошкодження майна позивача саме працівником відповідача та причинно-наслідковий зв'язок між діями/бездіяльністю охоронця та зазначеними в претензіях збитками.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Аналогічну норму містить частина 1 статті 174 Господарського кодексу України, згідно змісту якої господарські зобов'язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання тощо.

Стаття 22 Цивільного кодексу України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками у відповідності до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина 3 статті 22 Цивільного кодексу України).

Відшкодування збитків у сфері господарювання передбачено главою 25 Господарського кодексу України. Зокрема, відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Отже, як нормами статті 22 Цивільного кодексу України, так і нормами статті 224 Господарського кодексу України під збитками, в тому числі, розуміються є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Разом з цим, згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Зокрема визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

За змістом статей 22, 1166 Цивільного кодексу України для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 20.12.2010 у справі №06/113-38 та від 04.07.2011 у справі №51/250.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, відповідно до вказаних норм тягар доказування тієї чи іншої обставини покладається виключно на сторону, яка посилається на ті чи інші обставини, в даному випадку, доказування позивачем наявності усіх складових для застосування до відповідача такої міри відповідальності, як відшкодування збитків.

Як уже зазначалося вище, предметом позовних вимог у даній справі є відшкодування завданих позивачу працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Безпека Транс Груп» - охоронником ОСОБА_2 збитків у розмірі 35 200,00 грн., а також стягнення 1 408,00 грн. втрат від інфляції та 485,52 грн. 3% річних, нарахованих на суму збитку.

Матеріалами справи підтверджується, а сторонами не заперечувалось, що громадянин ОСОБА_2, котрий працював охоронником у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Безпека Транс Груп», дійсно супроводжував вантаж, який перевозився в автомобілі VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1 та, з дозволу водія автомобіля ОСОБА_7, ночував у вказаному автомобілі в ніч з 13.04.2016 на 14.04.2016 на території Товариства з обмеженою відповідальністю «Овертранс» за адресою: АДРЕСА_1.

За твердженнями позивача, 14.04.2016 водієм ОСОБА_7 було виявлено пошкодження джойстику (ручки) коробки перемикача швидкості в автомобілі VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Заявлені позивачем до стягнення з відповідача збитки являють собою понесені позивачем витрати на закупівлю нового джойстика КПШ та заміну перемикача передач.

Дослідивши матеріали справи, суд зазнає, що позивачем не доведені протиправність поведінки (дій) третьої особи та причинного зв'язку між поведінкою ОСОБА_2 та понесеними позивачем збитками.

Так, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, чи перевірялась справжність джойстика на момент передачі кабіни автомобіля VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, охороннику ОСОБА_2 у користування; в чому саме полягали пошкодження джойстика - механічні чи інші пошкодження (згідно письмового пояснення ОСОБА_2 випав перемикач з пружиною), ким вказані пошкодження були задокументовані та чи не виникли дані пошкодження внаслідок тривалого строку експлуатації автомобіля (згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль 2007 року випуску), або ж внаслідок його недбалої експлуатації самим водієм.

Зазначені обставини могли бути підтверджені, наприклад, висновком експерта/спеціаліста у відповідній галузі із зазначенням причин та часу пошкодження.

За відсутності вказаних даних, встановити, що пошкодження джойстику (ручки) коробки перемикача швидкості в автомобілі VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, сталося саме внаслідок протиправних дій та з вини охоронника ОСОБА_2, а не під впливом інших факторів, неможливо.

На підтвердження розміру понесених збитків позивачем надані суду рахунок на передоплату №FH-1602419 від 14.04.2016 (том 1, а.с. 16), видаткова накладна №15/06 від 15.06.2016 та платіжне доручення №11487 від 12.08.2016 (том 1, а.с. 24-25).

Дослідивши зазначені документи, суд зазначає наступне.

Згідно рахунку на передоплату №FH-1602419 від 14.04.2016, виписаного Товариством з обмеженою відповідальністю «ФХ сервіс», замовником за яким виступає Товариство з обмеженою відповідальністю «Овертранс», вартість джойстика (ручки) КПШ становить 34 499,48 грн. та робіт із заміни перемикача передач 295,68 грн., всього 34 795,16 грн.

Водночас, згідно наданої позивачем видаткової накладної №15/06 від 15.06.2016, постачальником за якою вже є СПД ФО ОСОБА_6, вартість джойстика (ручки) КПШ становить 35 200,00 грн.

У свою чергу, належних та допустимих доказів сплати позивачем коштів згідно вказаного рахунку на передоплату або видаткової накладної матеріали справи не містять.

Оплата позивачем на рахунок ОСОБА_6 коштів у сумі 178 410,00 грн. згідно платіжного доручення №11487 від 12.08.2016 здійснена із призначенням платежу: «Часткова оплата за запчастини згідно акту звірки від 30.06.2016. Без ПДВ.», а відтак, жодним чином не підтверджує факт сплати позивачем коштів саме за придбання джойстика (ручки) КПШ згідно видаткової накладної №15/06 від 15.06.2016.

Крім того, позивачем не доведено, що джойстик (ручку) коробки перемикача швидкості в автомобілі VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, неможливо було відремонтувати, а подальша експлуатація була можливою тільки шляхом заміни на новий.

У свою чергу, позивач у додаткових обґрунтуваннях позовних вимог зазначає, що з метою недопущення порушення договірних зобов'язань щодо строку доставки вантажу згідно товарно-транспортної накладної № від 13.04.2016 та уникнення нарахування штрафних санкцій до перевізника керівництвом ТОВ «Овертранс» було прийнято рішення здійснити тимчасово заміну джойстика (ручки) КПШ для автомобіля VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, на ручку із аналогічного автомобіля, що знаходився в парку.

Також, матеріалами справи підтверджується, що автомобілем VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, двічі здійснювалось перевезення вантажу у травні 2016 року (ТТН № від 04.05.2016 та № від 27.05.2016), що свідчить про факт його експлуатації та знаходження у технічно справному стані.

Отже, виходячи із хронології подій, обставини, в результаті яких, на думку позивача, йому було завдано збитків у розмірі 35 200,00 грн. сталися 14.04.2016, у той час як видаткова накладна №15/06 датована лише 15.06.2016, тобто, аж через два місяці після настання вказаної події. У свою чергу, як вбачається із вищезазначених обставин справи, автомобіль VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, продовжував експлуатуватись у вказаному періоді. Крім того, у претензіях №917 від 19.04.2016 та №1412 від 01.06.2016 позивач визначав розмір збитків згідно рахунку на передоплату №FH-1602419 від 14.04.2016, а в позові вже згідно видаткової накладної СПД ФО ОСОБА_6 №15/06 від 15.06.2016.

Таким чином, позивачем не доведено розміру реально понесених ним збитків, оскільки у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту купівлі позивачем нового джойстика (ручки) КПШ для автомобіля VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, та його встановлення для можливості подальшої експлуатації вказаного автомобіля.

Посилання позивача на те, що наявність у діях третьої особи усіх елементів складу цивільного правопорушення підтверджується, зокрема, фактом звернення позивача до Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції Головного управління поліції у Львівській області, що вбачається із листа поліції №4223/01/18-16 від 28.04.2016 (том 1, а.с. 17), не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки поліцією було лише зареєстроване звернення ТОВ «Овертранс» з приводу пошкодження джойстика (ручки) коробки перемикача швидкості в автомобілі VOLVO FH, реєстраційний номер НОМЕР_1, що мало місце 14.04.2016; вина ОСОБА_2 за результатами перевірки вказаного звернення не встановлена та досліджувалась судом під час вирішення даної господарської справи.

У свою чергу, із наявного у матеріалах справи листа №4223/01/18-16 від 28.04.2016 вбачається, що в ході розгляду вказаного звернення встановлено, що дана подія формально містить ознаки кримінального правопорушення, у зв'язку з чим відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було.

Отже, позивач всупереч наведених норм права, не надав суду доказів наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки відповідача, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, вини відповідача за завдану позивачу шкоду у заявленому ТОВ «Овертранс» розмірі.

У діях відповідача відсутній склад цивільного правопорушення, з яким законодавець пов'язує застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків, а тому позовні вимоги у частині стягнення з відповідача збитків у розмірі 35 200,00 грн. задоволенню не підлягають.

Враховуючи відсутність підстав для стягнення з відповідача збитків, позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 408,00 грн. втрат від інфляції та 485,52 грн. 3% річних також не підлягають задоволенню як похідні.

Водночас, суд зазначає, що чинним законодавством не передбачена можливість нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму збитків, оскільки відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України така відповідальність застосовується лише у разі порушення грошового зобов'язання, у той час, як підставою виникнення цивільних прав та обов'язків у даному випадку є завдання матеріальної шкоди особі.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Клопотання позивача про відшкодування йому в порядку статті 44 Господарського процесуального кодексу України за рахунок відповідача витрат, пов'язаних із явкою його представника до суду (переїзд із іншого населеного пункту), залишається судом без задоволення, оскільки розподіл таких судових витрат здійснюється за загальними правилами частини 5 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, тобто при відмові в позові такі витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 10 квітня 2017 року.

Суддя Т.Ю.Трофименко