Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" квітня 2017 р. Справа № 906/325/17.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Давидюка В.К., розглянувши клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду у справі №6-4/2016-6

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлпрок ОСОБА_1" (Республіка Білорусь, Брестська обл., Тельминська с/р)

До: Товариства з обмеженою відповідальністю "Галабау Берг" (Україна, м. Житомир)

про стягнення 579,00 доларів США

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бєлпрок ОСОБА_1" звернулося до господарського суду Житомирської області з клопотанням, в якому просить надати дозвіл на примусове виконання рішення економічного суду Брестської області Республіки Білорусь від 26.01.217 у справі №6-4/2016-6, а саме: наказу №040170 від 17.02.2017 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Галабау Берг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлпрок ОСОБА_1" 567 доларів США та наказу №040171 від 17.02.2017 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Галабау Берг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бєлпрок ОСОБА_1" 137,10 доларів США. В обґрунтування заявленого клопотання, посилається на п.54 Конвенції про правову допомогу і правових відносин з цивільних, сімейних і кримінальних справах Держав - членів Співдружності Незалежних Держав від 07.10.1992 та ст. 398 Цивільно-процесуального кодексу України.

За результатами розгляду клопотання позивача та дослідження доданих до нього матеріалів, суд прийшов до висновку про те, що дане клопотання не підвідомче господарським судам України, в прийнятті якого необхідно відмовити.

Згідно з ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 81 Закону України Про міжнародне приватне право. В Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно зі ст. 82 Закону України Про міжнародне приватне право визнання та виконання рішень, визначених у ст.81, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

У відповідності до п.10 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України", під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений Цивільним процесуальним кодексом України (ЦПК України). Тому при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об'єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

Згідно з ч. 1 ст. 390 Цивільного процесуального кодексу України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно з ч. 1 ст. 396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено з підстав, визначених ч. 2 ст.396 ЦПК України.

На даний час між Україною та Республікою Білорусь діє Угода про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 ( Дата набуття чинності для України: 19 грудня 1992 р.)

Згідно ст.7 цієї Угоди Держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав взаємно визнають і виконують рішення компетентних судів, що набули законної чинності. Рішення, винесені компетентними судами однієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав, мають бути виконаними на території інших держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав. Рішення, винесені компетентним судом однієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав у частині звернення стягнення на майно відповідача, підлягають виконанню на території іншої держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав органами, призначеними судом або визначеними законодавством цієї держави.

Згідно ст. 8 вказаної Угоди виконання рішення відбувається за клопотанням заінтересованої Сторони. До клопотання додаються: належним чином завірена копія рішення, про примусове виконання якого порушене клопотання; офіційний документ про те, що рішення набуло чинності, якщо це не випливає з тексту самого рішення; докази про повідомлення іншої Сторони про процес; виконавчий документ.

Згідно ст. 9 вказаної Угоди у виконанні рішення може бути відмовлено на прохання Сторони, проти якої воно направлене, тільки якщо ця Сторона надасть компетентному суду за місцем виконання рішення, докази того, що: а) судом держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав, що запитується, раніше винесене рішення, яке набуло законної чинності у справі між тими самими Сторонами, про той самий предмет і на тій самій підставі; б) є визнане рішення компетентного суду третьої держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав або держави, що не є членом Співдружності, по спору між тими ж Сторонами, про той же предмет і на тій же підставі; в) спір згідно з цією Угодою вирішений некомпетентним судом; г) інша Сторона не була повідомлена про процес; д) закінчився трирічний термін давності подання рішення щодо примусового виконання.

Пунктом п.5.1. розділу V Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої Наказом Мін'юсту України, ДСА України від 27.06.2008 р. № 1092/5/54 (зі змінами та доповненнями) визначено, що рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Згідно з п.5.2. вказаної Інструкції клопотання заінтересованої особи про визнання і виконання рішення іноземного суду чи іншого компетентного органу (іноземне клопотання) подається безпосередньо до суду України з урахуванням пункту 5.3 цієї Інструкції. Іноземне клопотання, якщо це передбачено міжнародним договором України, може бути подано до іноземного суду, який розглянув справу і ухвалив рішення у першій інстанції і який надсилає іноземне клопотання на розгляд компетентного суду України через Мін'юст.

Іноземне клопотання розглядається судом України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження не відоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом України за місцезнаходженням в Україні майна боржника (п.5.3. Інструкції).

Згідно з п.5.5. розгляд іноземного клопотання здійснюється згідно з Цивільним процесуальним кодексом України.

Натомість ГПК України норм, присвячених регулюванню питань визнання та надання дозволу на виконання рішень іноземних судів, не містить.

Статтею 12 ГПК України визначає справи, підвідомчі господарським судам України, також не відносить до юрисдикції господарських судів України справи про визнання рішень іноземних судів та надання дозволів на їх виконання.

Тобто, відповідно до наведених нормативних актів розгляд заяв про визнання та надання дозволу на виконання рішень іноземних судів здійснюється судом загальної юрисдикції на підставі ст. 81 Закону України Про міжнародне приватне право у порядку, передбаченому розділом VIII Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, заявлене клопотання вирішуються в порядку цивільного судочинства судом за місцезнаходженням боржника, а тому Товариству з обмеженою відповідальністю "Бєлпрок ОСОБА_1" необхідно звернутися до суду загальної юрисдикції за встановленою підсудністю.

Відповідно до п.1 ст.62 ГПК України, суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Керуючись ст.ст. 81, 82 Закону України Про міжнародне приватне право, ст. 12, п.1 ст. 62 , ст.86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Бєлпрок ОСОБА_1" (Республіка Білорусь) в прийнятті до розгляду клопотання від 31.03.2017 про здійснення процедури надання дозволу на примусове виконання рішення.

2. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Бєлпрок ОСОБА_1" клопотання та додані до нього документи на 9 аркушах.

Суддя ОСОБА_2

Друк:

1 - в справу

2 - "Бєлпрок ОСОБА_1" (Республіка Білорусь, 224022, м. Брест, вул. Кур'єрна 13) рек.