ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2017 р. Справа № 911/413/17

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

при секретарі Литовці А.С.

розглянувши справу № 911/413/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ютем-Інжиніринг»,

м. Буча

до товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго»,

смт. Іванків

про стягнення 328 511,45 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність № 9-ДВ від 07.02.2017;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність № 0302/17-2 від 03.02.2017.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ютем-Інжиніринг» (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» (відповідач) про стягнення 328511,45 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору підряду № 965-2015 від 14.09.2015, в частині своєчасної оплати виконаних позивачем робіт, у звязку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 250470,16 грн., з огляду на наявність якої нараховані 55451,38 грн. пені, 5434,86 грн. 3 % річних та 17155,05 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 13.02.2017 порушено провадження у справі № 911/413/17 та призначено її до розгляду.

Ухвалою суду від 01.03.2016 розгляд справи, на підставі клопотання відповідача, яке надійшло через канцелярію господарського суду 28.02.2017, відкладено.

В судовому засіданні 15.03.2017 представником позивача підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

09.03.2017 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 5141/17 від 09.03.2017), підтриманий представником в судовому засіданні 15.03.2017, в якому останній заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Так, заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що акти виконаних будівельних робіт, на які посилається позивач, в доказ обґрунтування позовних вимог, не відповідають встановленій формі КБ-2в, обовязковість якої визначена договором. Крім того, відповідач звертає увагу суду, на порушення позивачем норм ч. 6 ст. 232 ГК України, при нарахуванні пені.

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області, -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2015 між позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник) укладений Договір підряду № 965-2015, відповідно до умов п.п. 1.1, 1.2, 1.3 якого підрядник взяв на себе обовязок своїми або залученими силами і засобами за замовленням замовника у встановлені строки виконати додаткові роботи з монтажу двох газощільних котлів Water tube boiler, що працюють на біомасі, паропродуктивністю 35 т/г, тиском 40 бар, вагою 538 т/шт. при будівництві другої черги обєкту будівництва - теплова електростанція потужністю 18 МВт, що працює на біомасі по вул. Розважівській, 192 в смт. Іванків Київської області, а замовник в свою чергу зобовязався прийняти такі роботи та оплатити їх вартість. Точний перелік, найменування робіт та їх вартість визначається додатком № 1 до договору «Договірна ціна». Зміни обсягів та склад робіт узгоджуються сторонами шляхом підписання додаткової угоди, з відповідними внесеннями змін у вартість робіт та термін їх виконання.

Пунктами 2.1, 2.3.2 договору визначено, що вартість робіт, визначених у додатку № 1 до договору «Договірна ціна», є твердою та становить, включаючи ПДВ, 513390,48 грн. розрахунок за виконані роботи замовник проводить протягом 20 календарних днів з дати підписання сторонами акту виконаних робіт.

Умовами п. 7.1, 7.2, 7.3, 7.4 договору визначено, що після виконання робіт за цим договором підрядник зобовязаний здати їх замовнику, а замовник прийняти їх по акту приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2в). Підрядник формує акт приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2в) і довідку (форма КБ-3) та до 25-го числа звітного місяця передає їх замовнику для підписання. Замовник протягом 5 робочих днів з дня отримання від підрядника акту приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки (форма КБ-3) зобовязаний повернути їх підряднику підписаними або подати обґрунтовану відмову від підписання. Якщо протягом строку, визначеного у п. 7.3 договору, акт приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідка (форма КБ-3) не були повернуті підряднику та не була надіслана обґрунтована відмова від їх підписання, то такі довідки вважаються підписаними сторонами.

Пунктом 12.2 договору визначено, що договір є чинним з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2015, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

Між сторонами у справі підписаний додаток № 1 до договору, яким погоджено, що вартість робіт з монтажу двох газощільних котлів Water tube boiler, що працюють на біомасі, паропродуктивністю 35 т/г, тиском 40 бар, вагою 538 т/шт. при будівництві другої черги обєкту будівництва - теплова електростанція потужністю 18 МВт, що працює на біомасі по вул. Розважівській, 192 в смт. Іванків Київської області, включаючи ПДВ, становить 513390,48 грн.

В подальшому, 30.03.2016 між сторонами у справі підписані додаткова угода до договору та додаток № 1 до додаткової угоди, якою між сторонами погоджений термін виконання робіт до 30.04.2016, із терміном оплати виконаних робіт до 30.09.2016.

Так, на виконання умов договору та взятих на себе зобовязань позивачем виконані роботи з монтажу двох газощільних котлів Water tube boiler, що працюють на біомасі, паропродуктивністю 35 т/г, тиском 40 бар, вагою 538 т/шт. при будівництві другої черги обєкту будівництва - теплова електростанція потужністю 18 МВт, що працює на біомасі по вул. Розважівській, 192 в смт. Іванків Київської області, на загальну суму 920 740,16, про що свідчать наявні в матеріалах справи акт приймання виконаних будівельних робіт № 1 від 30.10.2015 на суму 448 662,48 грн., № 2 від 30.11.2015 64 728,00 грн., № 3 від 28.04.2016 407 079,68 грн.

Вказані акти підписані в двосторонньому порядку та скріплені печатками юридичних осіб, що свідчить про прийняття відповідачем робіт без зауважень по кількості або якості.

Проте, в порушення умов договору та взятих на себе зобовязань, вартість виконаних позивачем робіт сплачена відповідачем лише частково в сумі 670000,00 грн., про що свідчить наявна в матеріалах справи банківська виписка по особовому рахунку позивача, вартість робіт в сумі 250740,16 грн. залишена відповідачем не сплаченою.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звернувся до відповідача із претензією № 683-202/1 від 11.11.2016, в якій вимагав від відповідача здійснити оплату виконаних позивачем робіт.

У відповідь, листом за № 337/2911-16 від 29.11.2016, відповідач повідомив позивача про невідповідність актів виконаних будівельних робіт встановленій формі КБ-2в, обовязковість якої визначена договором і, що наразі відповідачем проводиться перевірка вартості виконаних позивачем робіт.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Як встановлено ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що акти виконаних будівельних робіт, на які посилається позивач, в доказ обґрунтування позовних вимог, не відповідають встановленій формі КБ-2в, обовязковість якої визначена договором.

Відповідно до листа Міністерства Регіонального розвитку та будівництва України від 06.05.2010 за № 2/12-20/4993, передбачено порядок застосування типових форм первинних облікових документів у будівництві «Акт приймання виконаних будівельних робіт» (типова форма № КБ-2в) та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат» (типова форма № КБ-3), затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 за № 293, яким встановлені типові форми документів, необхідних для передання-приймання робіт. Зокрема, в листі зазначено, що типові форми підлягають обовязковому застосуванню при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва (підрядною організацією), що здійснюється за рахунок бюджетних коштів підприємств, установ, організацій державної форми власності.

По обєктах будівництво яких здійснюється за рахунок інших джерел фінансування, типові форми застосовуються відповідно до умов договору підряду.

Умовами договору, зокрема, п.п. 7.1, 7.2 визначено, що після виконання робіт за цим договором підрядник зобовязаний здати їх замовнику, а замовник прийняти їх по акту приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2в). Підрядник формує акт приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ-2в) і довідку (форма КБ-3) та до 25-го числа звітного місяця передає їх замовнику для підписання.

Разом з тим, як вже було зазначено, замовник протягом 5 робочих днів з дня отримання від підрядника акту приймання-передачі виконаних робіт зобовязаний повернути їх підряднику підписаними або подати обґрунтовану відмову від підписання.

Як свідчать матеріали справи, відповідач беззастережно прийняв виконані позивачем роботи підписавши та скріпивши печаткою відповідні акти. В момент підписання, форма актів виконаних робіт, не викликала зауважень з боку відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем виконані роботи на загальну суму 920470,16 грн., проте, як свідчать додані до матеріалів справи банківські виписки з особистого рахунку позивача, відповідачем в період з 15.09.2015 по 15.03.2016 здійснена часткова оплата виконаних позивачем робіт, що становить 72,78 % від вартості виконаних робіт. Отже такі дії відповідача спростовують його заперечення щодо неналежного оформлення позивачем актів виконаних робіт та, які викликали сумнів у відповідача лише після звернення позивача із претензією від 11.11.2016.

Форми, які розроблені самостійно мають містити обов'язкові реквізити первинних документів, передбачені ст. 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і Положенням про документальне забезпечення записів у бухобліку, затвердженим наказом Мінфіну України від 24.05.95 № 88.

Така позиція не суперечить приписам Податкового кодексу України, відповідно до якого витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухобліку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача за виконані позивачем, на підставі Договору підряду № 965-2015 від 14.09.2015 роботи, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості в сумі 250 470,16 грн. відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними доказами у справі, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 250 470,16 грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань щодо своєчасної оплати виконаних робіт, позивач на підставі п. 8.2 договору, просить суд стягнути з відповідача 55 451,38 грн. пені, нарахованої за сукупний період з 19.05.2016 по 06.02.2017 на суму заборгованості 250 470,16 грн.

Умовами п. 8.2 договору визначено, що у випадку порушення строків оплати, замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на час прострочення, від суми затриманого платежу за кожний день прострочення платежу.

Визначаючи дату початку нарахування пені позивач керується п.п. 2.3.2 Договору відповідно до якого розрахунок за виконані роботи відповідач провадить протягом 20 календарних днів з дати підписання сторонами акту виконаних робіт. Акт № 3 приймання виконаних будівельних робіт підписаний сторонами 28.04.2016, тому позивач вважає, що нарахування пені починається з 19.05.2016.

Відповідач у відзиві зазначає, що позивачем не було враховано, що 30.03.2016 сторонами було підписано Додаткову угоду № 1 до Договору підряду № 965-2015 від 14.09.2015, згідно п. 4 якої термін виконання робіт змінено сторонами до 30.04.2016, а оплата виконаних робіт проводиться відповідачем в термін до 30.09.2016. Тобто, зазначеною Додатковою угодою № 1 до Договору сторони погодили зміну строків виконання робіт та строків оплати виконаних робіт. Тому відповідач вважає, що нарахування пені повинно здійснюватися з 01.10.2016 року, а не з 19.05.2016, як це здійснив позивач.

Як зазначено в п. 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14, якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (ч. 2 ст. 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року).

Враховуючи п. 4 Додаткової угоди № 1 від 30.03.2016 до Договору підряду № 965-2015 від 14.09.2015, яким визначено строк оплати виконаних робіт відповідачем в термін до 30.09.2016, прострочення зобов`язання щодо оплати виконаних робіт починається з 30.09.2016, тому до стягнення підлягає пеня в сумі 25 299,15 грн. за період з 30.09.2016 по 06.02.2017 (дата зазначена позивачем у позовній заяві).

Крім того, позивач на підставі ст. 625 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача 5 434,86 грн. 3% річних, нарахованих за період з 19.05.2016 по 06.02.2017 та 17 155,05 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 19.05.2016 по 31.12.2016 на наявну суму заборгованості

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наведених вище підстав до стягнення підлягають інфляційні втрати в сумі 14 006,93 грн. за період з 30.09.2016 по 31.12.2017 (дата зазначена позивачем у позовній заяві) та 3% річних в сумі 2 671,03 грн. за період з 30.09.2016 по 06.02.2017 (дата зазначена позивачем у позовній заяві).

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, судові витрати, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, при частковому задоволені позову покладаються на сторін, пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» (07201, Київська область, Іванківський район, смт. Іванків, вул. Розважівська, 192, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютем-Інжиніринг» (08292, Київська область, м. Буча, вул. Леха Качинського, 3, ) 250 470 (двісті пятдесят тисяч чотириста сімдесят) грн. 16 коп. заборгованості, 25 299 (двадцять п`ять тисяч двісті девяносто дев`ять) грн. 15 коп. пені, 14 006 (чотирнадцять тисяч шість) грн. 93 коп. інфляційних втрат, 2 671 (дві тисячі шістсот сімдесят одну) грн. 03 коп. 3% річних та 4 386 (чотири тисячі триста вісімдесят шість) грн. 71 коп. судового збору.

Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 03.04.2017

Суддя О.О. Христенко