РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2017Справа № 911/3705/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства обмеженою відповідальністю «Творець Газ Сервіс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Березнякижитлобуд»

про зобов'язання утриматись від вчинення дій

за участю представників:

від позивача:не з'явився
від відповідача:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду звернулось Товариство обмеженою відповідальністю «Творець Газ Сервіс» (далі - ТОВ «Творець Газ Сервіс») з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Березнякижитлобуд» (далі - ТОВ «БІК «Березнякижитлобуд») про зобов'язання утриматись від вчинення дій.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що він є власником основного магістрального газопроводу, який забезпечує газопостачання, зокрема, до будинків, розташованих на вулиці Малоземельній масиву Осокорки в м. Києві. У той же час, позивачу стало відомо, що за будівельною адресою: вул. Малоземельна, 75, 75а, 75б, 75в та 75г, ТОВ «БІК «Березнякижитлобуд» розпочало будівництво багатоповерхових будинків у житловому комплексі «Рів'єра», газифікація яких буде забезпечена шляхом підключення вказаних будинків до магістрального газопроводу позивача.

Позивач вважає, що внаслідок такого підключення значно збільшиться навантаження на основний магістральний газопровід, що призведе до повного припинення або порушення безперервного газопостачання до інших малоповерхових будинків, які вже підключені до вказаного газопроводу, а підключення нових замовників, які сплачуватимуть грошові кошти за таке підключення, стане неможливим внаслідок недостатньої потужності магістрального газопроводу, що матиме наслідком завдання позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди.

Позивач у позові просить зобов'язати ТОВ «БІК «Березнякижитлобуд» утриматись від вчинення дій, направлених на приєднання до газорозподільної системи багатоквартирного та багатоповерхового житлового комплексу, який будується за адресою: м. Київ, вул. Малоземельна, 75, 75а, 75б, 75в та 75г, не раніше здійснення нового гідравлічного розрахунку, проведення необхідного перекладання частини магістрального газопроводу та зміни труб необхідного діаметру основного магістрального газопроводу, який належить ТОВ «Творець Газ Сервіс».

Під час розгляду справи по суті, 13.03.2017 р. позивачем була подана заява про зміну предмету позову, в якій він просив зобов'язати інших відповідачів - ПАТ по газопостачанню газифікації «Київоблгаз» () та ТОВ «Статус буд-плюс» та будь-яких інших осіб, які здійснюють або будуть здійснювати будівництво багатоквартирних житлових будинків №№ 75, 75а, 75б, 75в, 75г, 5д по вул. Малоземельній та №№ 19, 21, 21а по вул. Центральній у Дарницькому районі м. Києва, утриматися від вчинення дій, направлених на приєднання до газопроводу, який належить ТОВ «Творець Газ Сервіс», без письмової згоди останнього, а також визнати недійсним договір на приєднання до газорозподільної системи (для приєднання, що не є стандартним) № 349 від 01.03.2016 р., укладений між ТОВ «БІК «Березнякижитлобуд» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз».

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви до початку розгляду господарським судом справи по суті.

Таким чином, право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи (п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. № 18 (далі - Постанова Пленуму ВГСУ № 18).

Отже, оскільки заява позивача про зміну предмету позову від 13.03.2017 р. була подана ним після початку розгляду справи по суті, суд у відповідності до роз'яснень Вищого Господарського суду України долучив її до матеріалів справи, однак до розгляду не прийняв.

За таких обставин, суд здійснює розгляд первісно заявлених позовних вимог.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. У попередніх судових засіданнях представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у минулих судових засіданнях проти позову заперечив, зазначив, що ТОВ «Творець Газ Сервіс», як позивачем, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві. Також вказав, що відповідачем отримано усю необхідну дозвільну документацію для здійснення приєднання житлового комплексу «Рів'єра» до газопроводу, який належить КП «Позняки-Інвест-УКБ Дарницького району м. Києва», тому вважав, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем.

Суд, розглянувши спір по суті, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.06.2004 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Творець» (генеральний підрядник), Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією (замовник) та Комунальним підприємством «Позняки-інвест» був укладений договір про будівництво мережі газового проводу № 22-0 (далі - договір про газифікацію), відповідно до умов якого сторони здійснюють проектування та будівництво мережі газового проводу по території с. Осокорки і масиву садівничих товариств «Осокорки», які розташовані в межах Дарницького району м. Києва.

Відповідно до п. 4.1 договору про газифікацію генеральний підрядник зобов'язаний здійснити за власні кошти подводку магістрального газопроводу до приватного сектору с. Осокорки.

Судом встановлено, що ТОВ «Творець» виконало вказані умови договору про газифікацію та здійснило підведення магістрального газопроводу до приватного сектору с. Осокорки, та не перешкоджало підключенню до власного основного газопроводу вуличних газопроводів середнього тиску з метою газифікації малоповерхових будинків які знаходились по вказаним вище вулицям.

У подальшому, 10.09.2012 р. між ТОВ «Творець» (продавець) та ТОВ «Творець Газ Сервіс» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу № 27/03-2012 (далі - договір купівлі-продажу), відповідно до якого продавець продав, а покупець придбав газопровід середнього тиску ПЕ - 123014,80 м.п., СТ-2817,60 м.п., СКЗ-1 шт (далі - газопровід).

Як вбачається з матеріалів справи, право власності на вищевказаний газопровід за ТОВ «Творець Газ Сервіс» визнано постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2016 р. у справі № 910/10501/13.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач зазначає, що йому стало відомо, що у 2015 році ТОВ «БІК «Березнякижитлобуд» розпочало будівництво багатоквартирних (багатоповерхових) будинків за будівельною адресою: м. Київ, вул. Малоземельна 75, 75а, 756, 75в та 75г, які у подальшому будуть приєднані до магістрального газопроводу, власником якого є позивач - ТОВ «Творець Газ Сервіс», оскільки саме цей газопровід забезпечує газифікацію на вулиці Малоземельній.

Водночас, позивач в порушення вимог ст. 33 ГПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається, зокрема, гідравлічний розрахунок власного газопроводу на підтвердження того, що його потужність є недостатньою для забезпечення газифікації житлового комплексу «Рів'єра», доказів приєднання вказаного житлового комплексу до магістрального газопроводу позивача, що призведе до припинення або порушення безперервного газопостачання до інших малоповерхових будинків, які вже підключені до вказаного газопроводу, доказів вчинення відповідачем дій, які свідчать про порушення прав позивача.

Враховуючи викладене суд зазначає, що позивачем не доведено, що забезпечення газопостачання до багатоквартирного та багатоповерхового житлового комплексу, який будується за адресою: м. Київ, вул. Малоземельна, 75, 75а, 75б, 75в та 75г, відбувалося шляхом приєднання відповідачем вказаних будинків до магістрального газопроводу ТОВ «Творець Газ Сервіс».

За таких обставин, наведені доводи позивача є лише його припущеннями, не підтвердженими належними та допустимим у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України доказами.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Матеріально-правовий зміст захисту цивільних прав та інтересів полягає, насамперед у з'ясуванні чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

При цьому необхідно виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і обов'язків, у відповідності до яких цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Положеннями частини 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У розумінні зазначених приписів суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права, закріпленого у Господарському процесуальному кодексі України, полягає у тому, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Таким чином, через зазначені положення Господарського процесуального кодексу України реалізується принцип доступності правосуддя. До господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто у розумінні цієї норми має значення лише суб'єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Водночас за змістом зазначеної статті порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду.

Суд зазначає, що лише встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. № 18-рп/2004 поняття «охоронюваний законом інтерес» що вживається в законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Отже, ТОВ «Творець Газ Сервіс» звертаючись до суду як позивач із даним позовом та вимагаючи зобов'язати відповідача утриматись від вчинення певних дій, зобов'язане довести, яким чином дії, спрямовані на підключення до газорозподільної системи житлового комплексу «Рів'єра», порушить його права та законні інтереси, як власника магістрального трубопроводу, а суд, в свою чергу, повинен перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Таким чином, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковим для здійснення правового захисту такої особи.

Водночас, згідно з вимогами ч. 1 ст. 33 ГПК України обов'язком ТОВ «Творець Газ Сервіс», як позивача, є доведення (підтвердження) в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів з боку відповідача - ТОВ «БІК «Березнякижитлобуд».

Проте, як було встановлено судом, ТОВ «Творець Газ Сервіс» доказів, які свідчать про порушення відповідачем його прав або охоронюваних законом інтересів суду не надав та порушення його прав відповідачем не довів, тому підстави для захисту цивільних прав та інтересів відсутні, що є підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що рішення суду не може прийматись як застереження від будь - яких порушень, і також не може бути умовним. Розглядати справу і приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявності не існуюче порушення, суперечить вимогам законодавства України. Крім того, в законодавстві України можливі зміни, про які суду на теперішній час невідомо і не може бути відомо.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що даний позов ТОВ «Творець Газ Сервіс» до ТОВ «БІК «Березнякижитлобуд» про зобов'язання утриматись від вчинення дій є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

Також судом були відхилені клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача КП «Позняки-Інвест-УКБ Дарницького району м. Києва» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», оскільки під час розгляду даної справи судом не були встановлені обставини, які б свідчили про те, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки КП «Позняки-Інвест-УКБ Дарницького району м. Києва» або ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», які не є сторонами у справі.

Крім того, судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі в справі в якості співвідповідачів - ТОВ «Статус буд-плюс» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз».

Згідно з ч. 1 ст. 24 ГПК України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 1.3 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 стаття 24 ГПК не зобов'язує господарський суд задовольняти клопотання сторони про залучення до участі у справі іншого відповідача.

З огляду на те, що заява позивача про зміну предмету позову від 13.03.2017 р. судом до розгляду прийнята не була, а розгляд даного спору здійснюється в межах позовних вимог, викладених у позовній заяві, серед яких відсутні позовні вимоги до ТОВ «Статус буд-плюс» та ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз», підстави для залучення вказаних підприємств до участі в справі у якості співвідповідачів були відсутні.

Згідно статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 32-35, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства обмеженою відповідальністю «Творець Газ Сервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Березнякижитлобуд» про зобов'язання утриматись від вчинення дій.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 30 березня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 5 квітня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.