РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017Справа №910/2785/17

За позовомПублічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд»

простягнення 118 341,00 грн.
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Алєксєєв С.С.
від відповідача:Прусакова О.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - ПАТ «Українська залізниця») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» (надалі - ТОВ «Кернел-Трейд») про стягнення 118 341,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем були допущені порушення під час зазначення у накладних на відправлення найменування та адресу одержувача вантажу, а тому позивач вказує на існування підстав для стягнення з нього штрафу у розмірі 118 341,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.02.2017 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 22.03.2017 р.

22.03.2017 р. представником відповідача до канцелярії суду подані клопотання про зменшення розміру нарахованих до стягнення штрафних санкцій, а також розстрочення виконання рішення суду у даній справі рівними частинами на три місяці.

В судовому засіданні 22.03.2017 р. судом оголошувалась перерва на 03.04.2017 р.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судове засідання з'явилася, надала пояснення по справі, подані клопотання про зменшення штрафних санкцій та розстрочення виконання рішення підтримала.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2011 р. між Державним підприємством «Придніпровська залізниця», правонаступником якого є ПАТ «Українська залізниця», (залізниця) та Публічним акціонерним товариством «Дніпровагонмаш» (вантажовласник) був укладений договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги №ПР/ДН-1-11374/НЮп, предметом якого є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за ці послуги.

В серпні 2016 року відповідачем як вантажовідправником було здійснено завантаження та відправлення вагонів №95182200, №95178133, №95184115, №95182473, №95176681 та №95185138 згідно накладних №40216020, №40216012, №40216046, №40216038, №40216004 та №40216053 на станцію Правда Придніпровської залізниці.

У вказаних накладних вантажовідправником було вказано одержувача - ПАТ «Стахановський вагонобудівний завод» за адресою: 94018, Луганська обл., м. Стаханів, вул. Леніна, 67.

При прибутті вказаних вагонів на станцію призначення Правда було виявлено допущені відповідачем помилки у найменуванні та адресі одержувача, а саме одержувачем вантажу за накладними мало бути визначено ПАТ «Дніпровагонмаш».

На підтвердження викладених обставин був складений акт загальної форми №887 від 26.08.2016 р.

Листом №01-30 від 26.08.2016 р. представник відповідача звернувся до станції відправлення вантажів за вагонами №95182200, №95178133, №95184115, №95182473, №95176681 та №95185138 про допущені помилки, в якому просив вважати правильним одержувача - ПАТ «Дніпровагонмаш», і адресу одержувача - 51925, Дніпроптровська обл., м. Кам'янське, вул. Українська, 4.

29.08.2016 р. та 30.08.2016 р. зі станції відправлення (Іллічівськ) на станцію Правда Придніпровської залізниці надійшли телеграми щодо виправлення реквізитів у накладних №40216020, №40216012, №40216046, №40216038, №40216004 та №40216053.

Спір у справі виник у зв'язку із наявністю, на думку позивача, підстав покладення на відповідача відповідальності за допущені порушення у вигляді стягнення штрафу у розмірі 118 341,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про залізничний транспорт» законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 2 Статуту залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

В ст. 5 Статуту залізниць України зазначено, що на підставі цього Статуту Мінтранс стверджує Правила перевезення вантажів (далі Правила) та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статуту залізниць України та Правилами перевезень вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 р., а саме Правилами оформлення перевізних документів, передбачено що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Пунктом 1.2 Правил оформлення перевізних документів визначено, що накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення. Технічні характеристики паперу, призначеного для оформлення накладної, повинні забезпечувати придатність для роздруківки на принтері, а також якісне проставлення відміток залізниці на всьому шляху перевезення. Накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов'язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді.

Як передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, правильність внесених в накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно ч. 2 ст. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення відповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Як встановлено судом, при прибутті завантажених відповідачем вагонів №95182200, №95178133, №95184115, №95182473, №95176681 та №95185138 на станцію призначення Правда було виявлено допущені відповідачем помилки у найменуванні та адресі одержувача, про що був складений акт загальної форми №887 від 26.08.2016 р.

За змістом п. 1.3 Правил оформлення перевізних документів усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Листом №01-30 від 26.08.2016 р. представник відповідача звернувся до станції відправлення вантажів за вагонами №95182200, №95178133, №95184115, №95182473, №95176681 та №95185138 про допущені помилки, в якому просив вважати правильним одержувача - ПАТ «Дніпровагонмаш», і адресу одержувача - 51925, Дніпроптровська обл., м. Кам'янське, вул. Українська, 4.

29.08.2016 р. та 30.08.2016 р. зі станції відправлення (Іллічівськ) на станцію Правда Придніпровської залізниці надійшли телеграми щодо виправлення реквізитів у накладних №40216020, №40216012, №40216046, №40216038, №40216004 та №40216053.

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів визначено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Відповідно до п. 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

Згідно з п. 13 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/71 від 02.02.2010 р. у пункті 6.2 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 N 04-5/225 роз'яснено, що у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Як було вказано вище, згідно Правил оформлення перевізних документів відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, в тому числі графу «Одержувач» та в яких вказується точне та повне найменування одержувача, адресу та його код. Правильність внесених у накладну відомостей представник відправника підтверджує своїм підписом.

Отже, саме на відправника покладається обов'язок заповнення комплекту перевізних документів, а також надається можливість, до укладання договору перевезення, перевірити внесені до перевізного документу відомості і при необхідності скласти новий документ.

Судом встановлено, що у накладних №40216020, №40216012, №40216046, №40216038, №40216004 та №40216053 правильність внесених відомостей підтвердив своїм підписом представник відправника - відповідача.

Таким чином суд приходить до висновку, що відправник свої зобов'язання належним чином не виконав, а тому позивачем правомірно згідно приписів діючого законодавства України було нараховано до стягнення з відповідача штраф у розмірі 118 341,00 грн. (3 944,70 грн. провізної плати * 5 * 6 вагонів).

При цьому, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. За приписами статті 230 цього ж Кодексу штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України унормовано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Дані норми кореспондують з пунктом 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, за приписами якого, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Наявність обставин, що мають істотне значення, при застосуванні зазначених правових норм, вирішується на підставі аналізу судом усіх матеріалів справи. Істотне значення можуть мати обставини, які стосуються ступеня виконання зобов'язання, причин невиконання або неналежного виконання, незначного прострочення у виконанні зобов'язання, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо, при цьому, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру штрафу таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 р. у справі №6-100цс14.

Враховуючи відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок неналежного заповнення відповідачем накладних на відправлення вантажу, суд вважає за необхідне реалізувати надане йому право та вдвічі зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача до 59 170,50 грн.

Стосовно клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення у даній справі суд відзначає наступне.

Клопотання обґрунтоване тим, що з огляду на наявність декількох справ про стягнення з відповідача штрафних санкцій, та одночасне задоволення позовних вимог у таких справах й стягнення грошових коштів у повному обсязі погіршить поточне фінансове становище відповідача та може ускладнити його фінансово-господарську діяльність.

У відповідності до частини 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

В основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Тобто, суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського просувального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання заявника на можливе ускладнення фінансового положення товариства не є винятковою підставою, що ускладнює виконання рішення або робить його неможливим оскільки п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України закріплено принцип обов'язковості рішень суду, який не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів.

Суд відзначає, що відповідачем не надано належних доказів того, що на момент розгляду даної заяви дійсно існують виняткові обставини, які спричинюють ускладнення або унеможливлюють виконання судового рішення у даній справі.

За таких обставин, заява ТОВ «Кернел-Трейд» про розстрочку виконання рішення у даній справі строком на три місяці задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Крім того, згідно з п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кернел-Трейд» (01001, м. Київ, пров. Тараса Шевченка, 3; ідентифікаційний код 31454383) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; ідентифікаційний код 40075815) штраф у розмірі 59 170 (п'ятдесят дев'ять тисяч сто сімдесят) грн. 50 коп. та судовий збір у розмірі 1 775 (одна тисяча сімсот сімдесят п'ять) грн. 12 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.04.2017 р.

Суддя В.П. Босий