ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року Справа № 8/8

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Погребняка В.Я.,
суддів:Білошкап О.В., Поліщука В.Ю.,
розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Техномаст"
на ухвалугосподарського суду Львівської області від 19.09.2016 року
та постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 року
у справі№ 8/8 господарського суду Львівської області
за заявоюДержавної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Львова
доВідкритого акціонерного товариства "Львівський дослідний нафтомаслозавод"
провизнання банкрутом
за участю представників сторін: арбітражний керуючий Стадник А.Л. - особисто, від Товариства з обмеженою відповідальністю "Техномаст" - Кучерявий Д.В., дов. б/н від 01.03.2017 року, Рябокляч Д.П., дов. б/н від 03.10.2016 року,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду Львівської області від 19.09.2016 року у справі № 8/8 (суддя - Гутьєва В.В.) про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Львівський дослідний нафтомаслозавод" (далі - ВАТ "Львівський дослідний нафтомаслозавод") здійснено заміну кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Варта" на кредитора - Публічне акціонерне товариство "Інвестиційна енергетична компанія "Інеко" на суму 20000,00 грн., затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, повноваження ліквідатора Стадника А.Л. припинено, вимоги кредиторів визнано погашеними, ВАТ "Львівський дослідний нафтомаслозавод" ліквідовано як юридичну особу та припинено провадження у справі про банкрутство.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 року у справі № 8/8 (головуючий суддя - Михалюк О.В., суддя - Малех І.Б., суддя - Плотніцький Б.Д.) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техномаст" (далі - ТОВ "Техномаст") залишено без задоволення. Ухвалу господарського суду Львівської області від 19.09.2016 року про затвердження звіту ліквідатора та припинення провадження у справі № 8/8 - залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Львівської області від 19.09.2016 року та постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 року у справі № 8/8, ТОВ "Техномаст" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Львівської області від 19.09.2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 року у справі № 8/8 скасувати. Прийняти нове рішення, яким апеляційну скаргу ТОВ "Техномаст" повністю задовольнити.

В обґрунтування заявлених вимог, скаржник посилається на те, що судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень порушені норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI, що набрав чинності з 19.01.2013 року), ст. 31 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції до набрання чинності з 19.01.2013 року змін, внесених Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VI) ст. ст. 43, 84, 101 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Арбітражний керуючий Стадник А.Л. надав до Вищого господарського суду України відзив на касаційну скаргу ТОВ "Техномаст", в якій просить залишити її без задоволення, а ухвалу господарського суду Львівської області від 19.09.2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 року у справі № 8/8 - без змін.

Відповідно до пункту 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу № 8/8 передано на розгляд раніше визначеному складу колегії суддів: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білошкап О.В., суддя - Поліщук В.Ю. (протокол передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.02.2017 року в матеріалах справи).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 20.02.2017 року у справі № 8/8 прийнято касаційну скаргу ТОВ "Техномаст" на ухвалу господарського суду Львівської області від 19.09.2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 року у справі № 8/8 до провадження. Призначено розгляд касаційної скарги у засіданні колегії суддів Вищого господарського суду України на 14.03.2017 року.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 16.03.2017 року у справі № 8/8, у зв'язку із зайнятістю судді доповідача у вказаній справі Погребняка В.Я. у роботі XIV позачергового з'їзду суддів України, що проходив 14-15.03.2017 року розгляд касаційних скарг відкладено на 28.03.2017 року.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 28.03.2017 року у справі № 8/8 продовжено строк розгляду касаційної скарги ТОВ "Техномаст". Відкладено розгляд касаційної скарги ТОВ "Техномаст" на 04.04.2017 року.

28.03.2017 року ТОВ "Техномаст" подано до Вищого господарського суду України додаткові письмові пояснення до касаційної скарги, в яких скаржник наголошує на передчасності затвердження судом першої інстанції звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу банкрута та припинення провадження у справі.

В судовому засіданні 04.04.2017 року представники скаржника, просять ухвалу господарського суду Львівської області від 19.09.2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 року скасувати та направити справу № 8/8 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, у вказаному вище складі, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального та матеріального права, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

21.01.2008 року за заявою ДПІ у Шевченківському районі м. Львова порушено провадження у справі № 8/8 про банкрутство ВАТ "Львівський дослідний нафтомаслозавод" у порядку, встановленому ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, що діяла до 19.01.2013 року) та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ВАТ "Львівський дослідний нафтомаслозавод" опубліковано в газеті "Голос України" № 76 від 19.04.2008 року.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 18.06.2008 року затверджено реєстр вимог кредиторів ВАТ "Львівський дослідний нафтомаслозавод".

Ухвалою господарського суду Львівської області від 09.09.2008 року введено процедуру санації та керуючим санацією призначено арбітражного керуючого Коляду В.І., ліцензія серії АВ № 307323 від 16.03.2007 року.

Постановою господарського суду Львівської області від 27.03.2009 року ВАТ "Львівський дослідний нафтомаслозавод" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та ліквідатором у справі призначено арбітражного керуючого Коляду В.І., ліцензія серії АВ № 307323 від 16.03.2007 року. Оголошення про визнання боржника банкрутом опубліковано в газеті "Голос України" № 101 (4601) від 03.06.2009 року.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 03.06.2013 року припинено повноваження ліквідатора ВАТ "Львівський дослідний нафтомаслозавод" арбітражного керуючого Коляди В.І.; ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Стадника А.Л.

16.09.2016 року на адресу господарського суду Львівської області надійшов звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ВАТ "Львівський дослідний нафтомаслозавод" (за вхідн. № 37062/16 від 16.09.2016 року).

19.09.2016 року головою комітету кредиторів ВАТ "Львівський дослідний нафтомаслозавод" ТОВ "Техномаст" подано клопотання про затвердження звіту та ліквідаційного балансу ВАТ "Львівський дослідний нафтомаслозавод" (за вхідн. № 37132/16 від 19.09.2016 року).

19.09.2016 року господарським судом Львівської області у справі № 8/8, винесено оскаржувану ухвалу, якою затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, повноваження ліквідатора Стадника А.Л. припинено, вимоги кредиторів визнано погашеними, ВАТ "Львівський дослідний нафтомаслозавод" ліквідовано як юридичну особу та припинено провадження у справі про банкрутство.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що ліквідатором здійснена процедура ліквідації банкрута у повному обсязі відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Переглянувши ухвалу господарського суду Львівської області від 19.09.2016 року в апеляційному порядку, Львівський апеляційний господарський суд в постанові від 05.12.2016 року дійшов висновку про залишення її без змін, вказавши при цьому, що господарським судом Львівської області в повному обсязі досліджено та перевірено повноту здійснення ліквідатором ліквідаційних заходів та правомірно затверджено ліквідаційний звіт та ліквідаційний баланс.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки як суду першої інстанції так і суду апеляційної інстанції є передчасними, оскільки зроблені з порушенням приписів ст. 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з п. п. 1, 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: - чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; - чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; - яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції вказаним вимогам не відповідають.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 ГПК України провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з п. 11 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень нової редакції Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI, що набрав чинності з 19.01.2013 року) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Ліквідаційна процедура у справі № 8/8 регулюється нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції до набрання чинності з 19.01.2013 року змін, внесених Законом України від 22.12.2011 року № 4212-VI) (далі - Закон про банкрутство), оскільки постанову про визнання боржника ВАТ "Львівський дослідний нафтомаслозавод" банкрутом прийнято від 27.03.2009 року.

При цьому, враховуючи дату прийняття судом постанови про визнання боржника банкрутом у даній справі, процедура продажу майна банкрута регулюється положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону від 22.12.2011 року № 4212-VI, який набрав чинності 19.01.2013 року.

В силу ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 1 Закону про банкрутство арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) - фізична особа, яка має ліцензію, видану в установленому законодавством порядку, та діє на підставі ухвали господарського суду;

ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону про банкрутство ліквідатор (ліквідаційна комісія) виконують свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Перелік основних повноважень ліквідатора викладено у ч. 1 ст. 25 Закону про банкрутство.

Так, відповідно до ст. 25 Закону про банкрутство з дня свого призначення ліквідатор, зокрема:

приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження;

виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством;

аналізує фінансове становище банкрута;

виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу;

пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту;

вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

передає у встановленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню;

реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом;

повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства інформацію для ведення єдиної бази даних щодо підприємств-банкрутів;

здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону про банкрутство після завершення усіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються:

показники виявленої ліквідаційної маси (дані її інвентаризації);

відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу;

копії договорів купівлі-продажу та акти приймання - передачі майна;

реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів;

документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів.

Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Тобто, Законом про банкрутство передбачена певна сукупність дій, яку необхідно вчинити ліквідатору в ході ліквідаційної процедури та перелік додатків, які додаються до звіту ліквідатора та які є предметом дослідження в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури, яке проводиться за участю кредиторів (комітету кредиторів).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, затверджуючи звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута ВАТ "Львівський дослідний нафтомаслозавод", суди попередніх інстанцій не звернули уваги на відсутність доказів того, що в ході проведення ліквідаційної процедури ліквідатор вчинив всіх заходів, спрямованих на пошук та встановлення майна банкрута. Зокрема, ліквідатором до звіту не додано доказів надіслання інформаційних запитів до органів та установ, що ведуть реєстри майнових прав юридичних осіб та обтяжень таких прав (заборон відчуження).

Крім того, до звіту не долучені належні докази передачі у встановленому порядку документів на зберігання до державної архівної установи, а також докази проведення ліквідатором аналізу фінансової, господарської та інвестиційної діяльності боржника, його становища на ринках, хоча це є обов'язком арбітражних керуючих на підставі ч. 5 ст. 31 Закону про банкрутство, і ліквідатором здійснювалися витрати на вчинення таких дій із залучення третіх осіб.

У відповідності до ч. 7 ст. 30 Закону про банкрутство ліквідатор зобов'язаний використовувати при проведенні ліквідаційної процедури тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, підлягають закриттю ліквідатором. Залишки коштів на цих рахунках перераховуються на основний рахунок боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, затверджуючи звіт ліквідатора ВАТ "Львівський дослідний нафтомаслозавод", суди попередніх інстанцій не встановили чи наявні в ньому відомості про рахунки банкрута відкриті в банківських установах та докази їх закриття, а також відомості з ліквідаційного рахунку про рух грошових коштів.

Крім того, судами попередніх інстанцій не перевірено правомірність вчинення ліквідатором дій по розподілу коштів, отриманих від продажу майна банкрута без затвердження господарським судом звіту про витрати.

Судами попередніх інстанцій не враховано, що ухвала суду про затвердження звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу є за своєю правовою природою судовим рішенням, яке підсумовує хід ліквідаційної процедури, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи (вчинення належних дій по виявленню активів та пасивів боржника, зокрема, виявлення ліквідатором кредиторів та дотримання їх процесуальних прав підчас розгляду їх грошових вимог, доведення неможливості відновлення платоспроможності боржника внаслідок вжитих ліквідатором заходів, доведення неможливості задоволення визначених ліквідатором вимог кредиторів з наслідками його ліквідації), висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

На думку колегії суддів Вищого господарського суду України, ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції не досліджено належним чином звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, не встановлено повноту дій ліквідатора в ході ліквідаційної процедури.

В зв'язку з чим, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про затвердження звіту та ліквідаційного балансу банкрута, ліквідацію ВАТ "Львівський дослідний нафтомаслозавод" та припинення провадження у справі.

Як суд першої інстанції, так і апеляційний господарські суди припустились неправильного застосування приписів ч. 1 ст. 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України є підставою для скасування судового рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 1115 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції у справі підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, і в залежності від встановлених обставин вирішити спір у відповідності з нормами матеріального права і процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Техномаст" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Львівської області від 19.09.2016 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 05.12.2016 року у справі № 8/8 скасувати.

Справу № 8/8 направити на новий розгляд до господарського суду Львівської області в іншому складі суду.

Головуючий: Погребняк В.Я.
Судді: Білошкап О.В.
Поліщук В.Ю.