КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"10" квітня 2017 р. Справа №30/284

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Пашкіної С.А.

Баранця О.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2007

у справі № 30/284 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Братислава»

до Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна»

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про:

- визнання за позивачем права власності на одинадцять нежитлових будівель, розташованих к м. Києві по вул. Марини Раскової, 52/1, а саме: будівлю № 1 площею 38,9 кв.м., будівлю № 2 площею 38,8 кв.м., будівлю № 3 площею 40,2 кв. м., будівлю № 4 площею 39,8 кв. м., будівлю № 5 площею 39,7 кв. м., будівлю № 6 площею 41,2 кв.м., будівлю № 7 площею 23,8 кв. м., будівлю № 8 площею 41,9 кв.м., будівлю № 9 площею 43,0 кв.м., будівлю № 10 площею 41,5 кв.м, будівлю № 11 площею 41,5 кв.м.;

- зобов'язання відповідача зареєструвати право власності за на вказане майно за позивачем.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.06.2007, повний текст якого складений 25.06.2007, у справі № 30/284 позовні вимоги задоволені повністю.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2007 у справі № 30/284 та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою від 24.03.2017 апеляційну скаргу ОСОБА_2 повернуто без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

04.04.2017 ОСОБА_2 вдруге звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2007 у справі № 30/284 та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 93 ГПК України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Відповідно до вказаних правових норм апеляційну скаргу на рішення суду від 22.06.2007, повний текст якого складений 25.06.2007, заявник мав подати в строк по 04.07.2007, проте з цією апеляційною скаргою заявник звернувся лише в березні 2017, тобто майже через 10 років після прийняття оспорюваного рішення.

Частиною 2 статті 93 ГПК України визначено, що апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Заявник в апеляційній скарзі просить відновити строк на апеляційне оскарження.

Загальний порядок відновлення пропущених процесуальних строків врегульований статтею 53 ГПК України, відповідно до якої за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У ч. 8 п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7 зазначено, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах). При цьому своєчасне (у межах встановленого строку) подання первісної апеляційної скарги і невідкладне (одразу після одержання відповідної ухвали) усунення скаржником недоліків, які стали причиною повернення останньої, враховуються апеляційним господарським судом у вирішенні питання про відновлення строку подання апеляційної скарги разом з іншими обставинами, на які посилається скаржник у зазначеному клопотанні.

Відповідно до чинного законодавства, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Отже, клопотання (заява) про відновлення процесуального строку повинне містити пояснення щодо причин пропуску такого строку і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як на причину пропуску строку на апеляційне оскарження заявник посилається на те, що:

- він є учасником Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Побутмаш», який за договором купівлі-продажу від 06.03.2006 купив спірне майно у Товариства з обмеженою відповідальністю «Аларіт Україна», право власності якого на таке майно, в свою чергу, встановлено рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24.06.2005, винесеним до дати винесення оспорюваного рішення;

- про спірне рішення апелянт дізнався лише в березні 2017 року від керівництва Обслуговуючого кооперативу «Гаражний кооператив «Побутмаш».

Проте, з матеріалів справи слідує, що про спірне рішення Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Побутмаш» був обізнаний ще у 2007 році, а відтак, апелянт як учасник вказаної юридичної особи мав змогу дізнатися про таке рішення у 2007 році.

Слід зазначити і про те, що Обслуговуючий кооператив «Гаражний кооператив «Побутмаш» оскаржував спірне рішення в касаційному порядку у 2007 році, проте відмовився від касаційної скарги, і таку відмову прийнято ухвалою Вищого господарського суду України від 29.10.2007 (а.с. 87-98 т. 1).

Ніяких інших доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження заявником суду не надано.

Також колегія суддів зауважує на такому.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

При цьому, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, inter alia, який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (див. Рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 Рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі «Мушта проти України» від 18.11.2010).

Крім того, відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пунктом 8 частини 3 статті 129 Конституції України також закріплено серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

30.07.2010 року набрав чинності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010, яким, зокрема внесено ряд змін у ГПК України, у тому числі - стосовно прав учасників судового процесу на апеляційне оскарження судових рішень та строків такого оскарження.

Так, абзацом 7 пункту 2 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010 встановлено, що судові рішення, прийняті судами першої інстанції до набрання чинності цим Законом, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цим Законом.

Тобто, з урахуванням припису абзацу 7 пункту 2 розділу XIII «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», при апеляційному оскарженні судових рішень місцевих господарських судів, прийнятих до набрання чинності цим Законом, застосовується правила, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 93 ГПК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття таких рішень), щодо можливості відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги лише протягом трьох місяців з дня прийняття оскаржуваного судового рішення.

При цьому вказаний строк для апеляційного оскарження являвся граничним строком і його закінчення тягло за собою безумовну втрату відповідною особою права на подання апеляційної скарги незалежно від причин пропуску такого строку.

В даному випадку рішення Господарського суду міста Києва було прийнято ще 22.06.2007, а відтак, при розгляді клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження слід керуватись ст. 93 ГПК України в редакції, що діяла на момент прийняття оскаржуваного рішення.

Аналогічну позицію викладено в постанові Вищого господарського суду України від 06.10.2015 у справі № 6/291.

З огляду на викладене, клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає в зв'язку з недоведеністю поважності причин пропуску строку для подання апеляційної скарги.

Згідно з ч. 4 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Враховуючи, що заявником пропущений десятиденний строк, протягом якого можливе подання апеляційної скарги, та не доведено поважність причини такого пропуску, апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2007 у справі № 30/284 підлягає поверненню без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 53 п. 4 ч. 1 ст. 97, ст.ст. 86, 99 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2007 у справі № 30/284.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2007 у справі № 30/284 повернути без розгляду.

3. Матеріали справи № 30/284 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді С.А. Пашкіна

О.М. Баранець