КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2017 р. Справа№ 910/30683/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Гончарова С.А.

Коротун О.М.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Богдан С.В.;

від відповідача: Сидоренко А.С.;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2017р. у справі №910/30683/15 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 1987927,83 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Відповідача пені у розмірі 325286,77 грн, втрат від інфляції у розмірі 1434215,33 грн та 3% річних у розмірі 228425,73 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.02.2016р. у справі №910/30683/15 позов задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2016р. рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016р. у справі №910/30683/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.11.2016р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2016р. та рішення Господарського суду міста Києва від 17.02.2016р. у справі №910/30683/15 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2017р. позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з Відповідача на користь Позивача 325286,77 грн пені, 537317,13 грн інфляційних втрат, 109519,76 грн 3% річних та 14581,85 грн судового збору. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення обґрунтоване тим, що на виконання умов договору №2014/Т-ПР від 28.01.2014р. Позивачем були надані Відповідачу послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів Відповідача або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, а Відповідачем в свою чергу були прийняті надані послуги, що підтверджується актами наданих послуг з транспортування газу, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень в добровільному порядку. Проте Відповідачем була здійснена оплата за надані послуги з простроченням платежу, що підтверджується оборотно-сальдовими виписками за січень 2014р.-листопад 2015р. та підписаним і скріпленим печатками сторін актом звірки розрахунків за договором за період з 01.01.2014р. по 30.11.2016р. та не заперечується Відповідачем. За вказаних обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, місцевим судом встановлено, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 325286,77 грн пені, 537317,13 грн інфляційних втрат та 109519,76 грн 3% річних з огляду на здійснений місцевим судом перерахунок заявлених Позивачем вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2017р., прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд зменшивши розмір 3% річних та інфляційних втрат порушив норми матеріального права, а саме, ст.549, 625 Цивільного кодексу України, п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 та п.1.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14. Також Позивач зазначає, що місцевий суд, залишивши поза увагою листування між сторонами щодо підписання актів наданих послуг, порушив норми процесуального права, а саме, ст.4-3, ч.1 ст.33, ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2017р. апеляційну скаргу Позивача прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 14.03.2017р. У судовому засіданні 14.03.2017р. оголошено перерву до 21.03.2017р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

28.01.2014р. між Позивачем та Відповідачем укладено договір на розподіл природного газу №2014/Т-ПР, відповідно до п.2.1 якого (в редакції додаткової угоди №2 від 03.12.2014р.) Позивач зобов'язується у 2014р. та 2015р. надати Відповідачу послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів Відповідача або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Згідно з п.2.2 Відповідач зобов'язується сплатити Позивачу вартість послуги з транспортування природного газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, передбаченими умовами договору.

Відповідно до п.3.1. договору договірні обсяги транспортування природного газу замовника ГРМ визначаються в додатку №1 до договору.

Згідно з п.3.6 договору обсяг протранспортованого природного газу ГРМ підтверджується підписаним сторонами актом наданих послуг з транспортування природного газу ГРМ, що оформлюється на підставі даних комерційних вузлів обліку.

Відповідно до п.3.7 договору Позивач до 10-го числа місяця, наступного за звітним, направляє Відповідачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний місяць, які підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Позивача.

Згідно з п.3.8 договору Відповідач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути Позивачу один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Відповідача (для юридичних осіб), або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до законодавства.

Відповідно до п.3.10 договору акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків Відповідача з Позивачем.

Згідно з п.5.5 договору оплата вартості послуг з транспортування природного газу ГРМ здійснюється Відповідачем (крім гарантованого постачальника) на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу природного газу на період передоплати, визначений сторонами в договорі. У випадку недоплати за фактично протранспортнований природний газ ГРМ за розрахунковий період Відповідач проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим.

Відповідно до п.5.6. договору (в редакції додаткової угоди №2 від 03.12.2014р. до договору) сторони домовились доповнити вказаний пункт наступним реченням: "Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Відповідачем до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.".

Згідно з п.7.1 договору за невиконання або за неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України.

Відповідно до п.7.2.1 договору у разі порушення Відповідачем строків оплати, передбачених розділом V договору, із Відповідача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п.11.1. договору (в редакції додаткової угоди №2 від 03.12.2014р.) даний договір набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважених представників сторін печатками, та розповсюджує свою дію на відносини сторін, що склалися з 01.01.2014р. і діє в частині надання послуг до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків за надані газорозподільним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляду його умов. При цьому сторони повинні переоформити додаток № 1 до договору, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений строк.

Додатковою угодою №1 від 14.04.2014р. до п.1 додатку 1 вказаного договору внесено зміни щодо обсягів транспортування природного газу газорозподільними мережами.

Додатковою угодою №2 від 03.12.2014р., крім вищезазначених змін, також вносилися зміни до п.1 додатку 1 вказаного договору щодо обсягів транспортування природного газу газорозподільними мережами.

На виконання умов укладеного договору Позивачем було надано Відповідачу послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами, що підтверджується копіями актів наданих послуг з транспортування газу, а саме: №02/ПР від 28.02.2014р.; №03/ПР від 31.03.2014р.; №04/ПР від 30.04.2014р.; №05/ПР від 31.05.2014р.; №06/ПР від 13.10.2014р.; №07/ПР від 13.10.2014р.; №08/ПР від 31.08.2014р.; №09/ПР від 30.09.2014р.; №10/ПР від 31.10.2014р.; №11/ПР від 30.11.2014р.; №12/ПР від 31.12.2014р.; №01/ПР від 31.01.2015р.; №02/ПР від 28.02.2015р.; №03/ПР від 31.03.2015р.; №04/ПР від 30.04.2015р.; №05/ПР від 31.05.2015р.; №06/ПР від 30.06.2015р.; №07/ПР від 31.07.2015р.; №08/ПР від 31.08.2015р.; №09/ПР від 30.09.2015р.; №10/ПР від 31.10.2015. Вказані акти підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відтисками їх печаток.

Як підтверджується оборотно-сальдовими виписками за січень 2014р.-листопад 2015р. та підписаним і скріпленим печатками сторін актом звірки розрахунків за договором за період з 01.01.2014р. по 30.11.2016р. та не заперечується Відповідачем, останній за період з лютого 2014р. по жовтень 2015р. здійснював оплату наданих Позивачем послуг з порушенням встановленого договором терміну розрахунків оплати, у зв'язку з чим Позивач нарахував та заявив до стягнення з Відповідача 325286,77 грн пені, 1434215,33 грн інфляційних втрат та 228425,73 грн. 3% річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст.903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вірно встановлено місцевим судом та не заперечується сторонами, на виконання умов договору №2014/Т-ПР від 28.01.2014р. Позивач надав Відповідачу послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів Відповідача або його споживачів відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, а Відповідач прийняв вказані послуги, що підтверджується актами наданих послуг з транспортування газу, які оформлені належним чином, підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень в добровільному порядку. Проте Відповідачем здійснював оплату за надані послуги з простроченням платежу, що підтверджується оборотно-сальдовими виписками за січень 2014п.-листопад 2015р. та підписаним і скріпленим печатками сторін актом звірки розрахунків за договором за період з 01.01.2014р. по 30.11.2016р. та не заперечується Відповідачем.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що Відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов'язань за договором №2014/Т-ПР від 28.01.2014р., а отже, враховуючи п.7.1 договору до нього застосовується відповідальність визначена вказаним договором та законодавством.

Скасовуючи рішення попередніх інстанцій, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 01.11.2016р. вказав на те, що при їх ухваленні суди не дослідили усіх обставин справи, з наданням оцінки усім зібраним у справі доказам, що є суттєвим для правильного вирішення цього спору. Обмежившись посиланням на порушення Відповідачем умов спірного договору на розподіл природного газу і невчасне проведення ним розрахунків за надані послуги, місцевий суд, належним чином не дослідив та не перевірив розрахунок заявлених до стягнення сум, підстави їх нарахування; не встановлював періоди, за який ці суми були нараховані.

Позивачем заявлена до стягнення з Відповідача пеня у розмірі 325286,77 грн за несвоєчасне виконання Відповідачем обов'язку з оплати поставленого газу у листопаді-грудні 2014р. та січні-березні 2015р.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вимоги закону та п.7.2.1 договору, здійснивши перерахунок заявлених вимог, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду щодо задоволення вимог Позивача про стягнення з Відповідача пені у розмірі 325286,77 грн з огляду на наступне.

Як вірно встановлено місцевим судом, розрахунок Позивача за актом № 11/ПР за період з 21.11.2014р. по 27.01.2015р., відповідно до якого пеня становить 114758,84 грн, відповідає наведеним вище нормам цивільного законодавства України, умовам договору та є арифметично правильним. Відповідач свого контррозрахунку пені за актом № 11/ПР не надав.

За актом №12/ПР наданих послуг з транспортування газу від 31.12.2014р. за період з 21.01.2015р. по 27.01.2015р. Позивачем обґрунтовано заявлено пеню в розмірі 48226,04 грн. Вказаний розмір пені співпадає з контррозрахунком Відповідача.

За актом №01/ПР наданих послуг з транспортування газу від 31.01.2015р. за період з 21.02.2015р. по 01.03.2015р. Позивачем обґрунтовано заявлено пеню в розмірі 34381,33 грн. Вказаний розмір пені співпадає з контррозрахунком Відповідача.

За актом №02/ПР наданих послуг з транспортування газу від 28.02.2015р. за період з 21.03.2015р. по 01.04.2015р. Позивачем обґрунтовано заявлено пеню в розмірі 119311,92 грн. Вказаний розмір пені співпадає з контррозрахунком Відповідача.

За актом №03/ПР наданих послуг з транспортування газу від 31.03.2015р. за період з 21.04.2015р. по 28.04.2015р. Позивачем обґрунтовано заявлено пеню в розмірі 8608,64 грн. Вказаний розмір пені співпадає з контррозрахунком Відповідача.

Відповідачем на підставі ст.233 Господарського кодексу України та ст.83 Господарського процесуального кодексу України заявлено клопотання про зменшення пені на 90%.

Апеляційний суд, враховуючи систематичне (протягом березня 2014р. - квітня 2015р.) прострочення Відповідачем оплати вартості наданих Позивачем послуг, що впливало на фінансовий стан Позивача, з огляду на приписи ст.124, 129 Конституції України, ст.4-2, 4-3, п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, ст.233 Господарського кодексу України, п.3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р., п.1.2 Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання гарантованих постачальників природного газу, який було затверджено Постановою №1000 від 02.08.2012р. Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.08.2012р. №1445/21757, вважає, що місцевий суд обгрунтовано відмовив в задоволенні клопотання Відповідача щодо зменшення розміру пені на 90%.

Також Позивачем заявлено вимогу про стягнення з Відповідача 1434215,33 грн інфляційних втрат та 228425,73 грн 3% річних.

Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.2. Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 N 52/30).

Згідно з п.3.1., 3.2., 4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи приписи викладених вище норм законодавства України, здійснивши перерахунок інфляційних втрат, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що за деякими актами Позивачем нараховано суму інфляційних втрат за більший період прострочення та на суму заборгованості, яка станом на дату нарахування мала більше значення, а за деякими актами, навпаки Позивачем нараховано інфляційні втрати на суми боргу, що мали менше значення.

Так, за актом №02/ПР наданих послуг з транспортування газу від 28.02.2014р. за період з 01.04.2014р. по 07.05.2014р. сума боргу станом на 15.04.2014р. становила 960850,69 грн., що також підтверджується підписаним та скріпленим печатками сторін актом звірки розрахунків за договором за період з 01.01.2014р. по 30.11.2016р., натомість Позивач помилково нараховує суму інфляційних втрат на суму 1936586,45 грн. Таким чином, розмір інфляційних втрат за актом №02/ПР від 28.02.2014р. за період з 01.04.2014р. по 07.05.2014р. становить 31708,07 грн (960850,69 х 103,3% - 960850,69).

За актом №03/ПР наданих послуг з транспортування газу від 31.03.2014р. за період з 01.05.2014р. по 29.05.2014р., Позивач нараховує інфляційні втрати на суму боргу в розмірі 4352700,07 грн, тоді як відповідно до акту звірки сума боргу станом на 15.05.2014р. становила 4599 202,79 грн., відтак і розмір інфляційних втрат буде більший (174769,71 грн. за розрахунком суду). Таким чином, вимога про стягнення з Відповідача інфляційних втрат за вказаним актом підлягає задоволенню в заявленому Позивачем розмірі, який становить 165402,60 грн.

За актом №04/ПР наданих послуг з транспортування газу від 30.04.2014р. за період з 01.06.2014р. по 27.06.2014р., Позивач нараховує інфляційні втрати на суму боргу в розмірі 4302891,02 грн., тоді як відповідно до акту звірки сума боргу станом на 15.06.2014р. становила 4326637,14 грн., відтак і розмір інфляційних втрат буде більший (43266,37 грн. за розрахунком суду). Таким чином, вимога про стягнення з Відповідача інфляційних втрат за вказаним актом підлягає задоволенню в заявленому Позивачем розмірі, який становить 43028,91 грн.

За актом №05/ПР наданих послуг з транспортування газу від 31.05.2014р. за період з 01.07.2014р. по 31.07.2014р. сума інфляційних втрат за розрахунком Позивача становить 18991,46 грн., тоді як за контррозрахунком Відповідача сума інфляційних втрат за вказаний Позивачем період становить 21669,98 грн, а за період з 01.08.2014р. по 31.08.2014р. Таким чином, вимога про стягнення з Відповідача інфляційних втрат за вказаним актом підлягає задоволенню в заявленому Позивачем розмірі, який становить 18991,46 грн.

Місцевим судом також вірно встановлено, що Позивач помилково нараховує суму інфляційних втрат за червень та липень 2014р. за актами №06/ПР наданих послуг з транспортування газу від 13.10.2014р. та №07/ПР наданих послуг з транспортування газу від 13.10.2014р.

Твердження Відповідача стосовно того, що актами №06/ПР від 30.06.2014р. та 07/ПР від 31.07.2014р. підтверджується розмір оплати за поставлений газ за червень, липень 2014р. підлягає спростуванню, оскільки вказані акти підписані Відповідачем не були у зв'язку з обґрунтованою відмовою на підставі п.3.8 договору. Вказане підтверджується листуванням між Позивачем та Відповідачем.

Як вбачається з п.5.5 договору та п.2 додаткової угоди №2 від 03.12.2014р. до договору, якою доповнено п.5.6. договору, Відповідач проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим. При чому, розрахунковим в даному випадку є саме жовтень, оскільки акти №06/ПР та №07/ПР підписані 13.10.2014р. Таким чином, прострочення оплати вартості наданих Позивачем послуг у Відповідача виникло з 21 числа наступного місяця за розрахунковим, тобто з 21.11.2014р.

Оскільки Позивачем нараховано інфляційні втрати за актами №06/ПР наданих послуг з транспортування газу від 13.10.2014р. та №07/ПР наданих послуг з транспортування газу від 13.10.2014р. за період 01.08.2014р. по 30.09.2014р. (акт №06/ПР) та за період з 01.09.2014р. по 30.11.2014р. (акт №07/ПР), за відсутності прострочення Відповідачем виконання грошового зобов'язання та з урахуванням п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права" сума інфляційних нарахувань за червень та липень 2014р. є необґрунтованою та заявлена Позивачем передчасно.

За актом №08/ПР наданих послуг з транспортування газу від 31.08.2014р. за період з 01.10.2014р. по 30.11.2014р., Позивач нараховує інфляційні втрати на суму боргу в розмірі 6819744,77 грн., тоді як сума боргу відповідно до акту звірки станом на 15.10.2014р. становить 228023,86 грн., яка була повністю погашена Відповідачем 20.10.2014р. Відповідач контррозрахунку суми інфляційних втрат за вказаним актом не надав. Таким чином, сума інфляційних втрат за вказаним актом становить 5472,57 грн. (228023,86 х 102,4% - 228023,86).

За актом №09/ПР наданих послуг з транспортування газу від 30.09.2014р. Позивач нараховує розмір інфляційних втрат на суму 4587163,04 грн. за період з 01.11.2014р. - 30.11.2014р. та на суму 3054754,99 грн за період з 01.12.2014р. - 18.12.2014р., тоді як згідно акту звірки сума боргу станом на 03.11.2014р. становила 876476,10 грн., яка була повністю погашена Відповідачем 03.12.2014р. Таким чином, обґрунтованою за вказаним актом є сума інфляційних втрат в розмірі 16653,05 грн (876476,10 х 101,9% - 876476,10), яка також співпадає з контррозрахунком Відповідача.

За актом №10/ПР наданих послуг з транспортування газу від 31.10.2014р. за період з 01.12.2014р. по 24.12.2014р. обґрунтованою є сума інфляційних втрат у заявленому Позивачем розмірі 165027,29 грн, оскільки останнім правомірно нараховано інфляційні втрати на всю суму послуг за актом (5500909,53 грн.). Натомість Відповідачем у своєму контррозрахунку інфляційні втрати нараховано з урахуванням здійсненої 18.12.2014р. оплати на суму 5234194,25 грн.

За актом №11/ПР наданих послуг з транспортування газу від 30.11.2014р. за період з 01.01.2015р. по 27.01.2015р. Позивач нараховує суму інфляційних втрат на суму боргу 2936554,27 грн, тоді як сума боргу станом на 15.01.2015 року становила 3351050,11 грн, відтак і розмір інфляційних втрат буде більший, а саме, 103882,55 грн. Таким чином, вимога про стягнення з Відповідача інфляційних втрат за вказаним актом підлягає задоволенню в заявленому Позивачем розмірі, який становить 91033,18 грн. При цьому, суд не приймає вказану в контррозрахунку Відповідача суму інфляційних втрат за цим актом, оскільки ним для її визначення взято суму боргу з урахуванням часткової сплати станом на 21.01.2015р.

За вказаних обставин, до стягнення з Відповідача підлягає сума інфляційних втрат у загальному розмірі 537317,13 грн.

Здійснивши перерахунок 3% річних, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду стосовно того, що загальний розмір 3 % річних, який підлягає до стягнення з Відповідача становить 109519,76 грн з огляду на наступне.

Так, за актом №02/ПР наданих послуг з транспортування газу від 28.02.2014р. за період з 21.03.2014р. по 30.03.2014р. з урахуванням часткових оплат Відповідачем за розрахунком Позивача, з яким також погодився і Відповідач у своєму контррозрахунку сума 3% річних становить 3261,84 грн. При цьому, судом не приймається до уваги розрахунок 3% річних, здійснений Позивачем за період з 31.03.2014р. по 22.04.2014р., оскільки Позивачем не враховано всіх здійснених Відповідачем оплат вартості наданих ним послуг, з якими погодився останній в акті звірки, що призвело до завищення суми 3 % річних. Таким чином, сума 3% річних за вказаний період становить 2473,29 грн. Загалом до стягнення підлягає сума 3% річних за актом № 02/ПР у розмірі 5735,13 грн.

За актом №03/ПР наданих послуг з транспортування газу від 31.03.2014р. за період з 21.04.2014р. по 29.05.2014р. за розрахунком Позивача до стягнення з Відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 18512,53 грн. Розрахунок є арифметично вірним.

За актом №04/ПР наданих послуг з транспортування газу від 30.04.2014р. за період з 21.05.2014р. по 27.06.2014р. за розрахунком Позивача до стягнення з Відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 15155,45 грн. Розрахунок є арифметично вірним.

За актом №05/ПР наданих послуг з транспортування газу від 31.05.2014р. за період з 21.06.2014р. по 17.08.2014р. за розрахунком Позивача до стягнення з Відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 18372,28 грн. Розрахунок є арифметично вірним.

Як було зазначено вище, при проведенні розрахунків інфляційних втрат, що також стосується нарахування 3% річних, Позивач за відсутності прострочення Відповідача помилково нараховує суму 3% річних за червень та липень 2014р. за актом №06/ПР наданих послуг з транспортування газу від 13.10.2014р. (за період з 21.07.2014р. по 13.10.2014р.) та за актом №07/ПР наданих послуг з транспортування газу від 13.10.2014р. (за період з 31.08.2014р. по 20.11.2014р.). Нарахування 3% річних не здійснюється з тих самих підстав, що і інфляційних втрат.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що розрахунок суми 3% річних за актом №07/ПР наданих послуг з транспортування газу від 13.10.2014р. в межах заявленого Позивачем періоду, а саме з 21.11.2014р. по 03.12.2014р., становить 435,88 грн. (418,16 грн. = 423 973,27 (сума боргу з урахуванням часткових оплат відповідачем) х 3% х 12 (кількість днів прострочення з 21.11.2014р. по 02.12.2014р.) : 365; та 17,72 грн. = 215 611,80 (сума боргу з урахуванням часткових оплат відповідачем) х 3% х 1 (кількість днів прострочення 03.12.2014р.) : 365)

В іншій частині сума 3 % річних за вказаними актами є необґрунтованою та заявлена позивачем передчасно.

За актом №08/ПР наданих послуг з транспортування газу від 31.08.2014р. за період з 21.09.2014р. по 20.10.2014р., розмір 3% річних за контррозрахунком Відповідача, перевіреного судом, становить 5393,71 грн.

При цьому, апеляційний суд погоджується з місцевим судом у тому, що не може бути прийнятий розрахунок 3% річних за цим актом Позивача, оскільки останнім не враховано всіх здійснених Відповідачем оплат вартості наданих ним послуг, з якими погодився останній в акті звірки, що призвело до завищення суми 3% річних.

За актом №09/ПР наданих послуг з транспортування газу від 30.09.2014р. за період з 21.10.2014р. по 03.12.2014р. розмір 3% річних за контррозрахунком Відповідача, перевіреного судом, становить 4779,94 грн.

При цьому, апеляційний суд погоджується з місцевим судом у тому, що не може бути прийнятий розрахунок 3% річних за цим актом Позивача, оскільки останнім не враховано всіх здійснених Відповідачем оплат вартості наданих ним послуг, з якими погодився останній в акті звірки, що призвело до завищення суми 3% річних.

За актом №10/ПР наданих послуг з транспортування газу від 31.10.2014р. за період з 21.11.2014р. по 24.12.2014р. за розрахунком Позивача до стягнення з Відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 14631,43 грн. Розрахунок є арифметично вірним.

За актом №11/ПР наданих послуг з транспортування газу від 30.11.2014р. за період з 21.12.2014р. по 27.01.2015р. за розрахунком Позивача до стягнення з Відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 12295,59 грн. Розрахунок є арифметично вірним.

За актом №12/ПР наданих послуг з транспортування газу від 31.12.2014р. за період з 21.01.2015р. по 27.01.2015р. за розрахунком Позивача, з яким також погодився Відповідач у своєму контррозрахунку, сума 3% річних становить 5167,08 грн. Розрахунок є арифметично вірним.

За актом №01/ПР наданих послуг з транспортування газу від 31.01.2015р. за період з 21.02.2015р. по 01.03.2015р. за розрахунком Позивача, з яким також погодився Відповідач у своєму контррозрахунку, сума 3% річних становить 2644,72 грн. Розрахунок є арифметично вірним.

За актом №02/ПР наданих послуг з транспортування газу від 28.02.2015р. за період з 21.03.2015р. по 01.04.2015р. за розрахунком Позивача, з яким також погодився Відповідач у своєму контррозрахунку, сума 3% річних становить 5965,60 грн. Розрахунок є арифметично вірним.

За актом №03/ПР наданих послуг з транспортування газу від 31.03.2015р. за період з 21.04.2015р. по 28.04.2015р. за розрахунком Позивача, з яким також погодився Відповідач у своєму контррозрахунку, сума 3% річних становить 430,42 грн. Розрахунок є арифметично вірним.

В апеляційній скарзі Відповідач стверджує, що місцевим судом неправомірно зменшено розмір 3% річних та інфляційних втрат, проте вказане твердження підлягає спростуванню з огляду на те, що місцевий суд не зменшував розмір 3% річних та інфляційних втрат в порядку ст.83 Господарського процесуального кодексу України, а лише здійснив обґрунтований перерахунок, з яким погоджується апеляційний суд.

Стосовно того, що, на думку Відповідача, місцевий суд при перерахунку 3% річних та інфляційних втрат невірно визначив суми заборгованості Відповідача за актами наданих послуг, та у зв'язку з цим невірно нарахував 3% річних та інфляційні втрати, апеляційний суд зазначає, що місцевим судом вказані розрахунки здійснено з врахуванням часткових проплат Відповідача та на підставі п.2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012 "Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права", відповідно до якого якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (див. постанову Вищого господарського суду України від 01.02.2012 N 52/30).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2017р. у справі №910/30683/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2017р. у справі №910/30683/15 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.А. Гончаров

О.М. Коротун