ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 року Справа № 904/2283/17

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач),

суддів: Джихур О.В., Орєшкіної Е.В.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2577 від 16.07.2012р.; договір про надання правової допомоги №б/н від 14.02.2017 р.;

представники відповідачів у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу селянського (фермерського) господарства "Гравіс" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2017р. про повернення позовної заяви селянського (фермерського) господарства "Гравіс" по справі №904/2283/17

за позовом селянського (фермерського) господарства "Гравіс", с.Іскрівка Петрівського району Кіровоградської області

до відповідача-1: товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл", м.Київ

відповідача-2: товариства з обмеженою відповідальністю "-Омікрон-", м.Дніпро

про визнання недійсним договору поставки та стягнення 2 279,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року селянське (фермерське) господарство "Гравіс" (далі СФГ "Гравіс") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "АТ Каргілл" (далі ТОВ "АТ Каргілл" (перший відповідач)), товариства з обмеженою відповідальністю "-Омікрон-" (далі ТОВ "-Омікрон-" (другий відповідач)) про визнання недійсним договору поставки № CVS 57395 від 25.11.2013р., укладеного між СФГ "Гравіс" та ТОВ "АТ Каргілл", та стягнення з ТОВ "-Омікрон-" 2 279,60 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2017р. по справі №904/2283/17 (суддя Мельниченко І.Ф.) позовну заяву СФГ "Гравіс" повернуто без розгляду на підставі п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Повертаючи позовну заяву без розгляду по справі №904/2283/17 господарський суд виходив з того, що позивачем не надано обґрунтований розрахунок позовних вимог до другого відповідача; позовна заява не містить посилань на докази, що підтверджують необґрунтовані витрати, здійснені позивачем на відрядження; позивачем порушено правило обєднання позовних вимог.

Не погодившись з ухвалою суду, СФГ "Гравіс" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2017р. по справі №904/2283/17, направити справу для розгляду по суті до господарського суду Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що господарським судом порушено вимоги процесуального права; розрахунок позовних вимог до відповідача-2 наведений у тексті позовної заяви, також в тексті позову містяться посилання на докази, які підтверджують витрати; вимоги до відповідача-2 обґрунтовані наявність гарантійного зобовязання ТОВ "-Омікрон-" за виконання ТОВ "АТ Каргілл" своїх обовязків по належному виконанню договору поставки № CVS 57395 від 25.11.2013р., а також в разі розірвання цього договору, визнання його недійсним або неукладеним, тому є обґрунтованим об`єднання позовних вимог.

ТОВ "АТ Каргілл" та ТОВ "-Омікрон-" відзив на апеляційну скаргу не надали, представники відповідачів в судове засідання не зявились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с.52-55).

Враховуючи факт належного сповіщення відповідачів про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в цьому судовому засіданні за відсутності представників відповідачів.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Позивач у позовній заяві вказує, що в зв`язку з поданням ТОВ "АТ Каргілл" позову до господарського суду Кіровоградської області про стягнення з СФГ "Гравіс" перерахованої за курсом долару США вартості товару, позивач поніс необґрунтовані витрати сплату коштів за послуги юристів в сумі 1 200, 00 грн. та на відрядження 1 079,60 грн. (оплата пального), що разом становить 2279,60 грн.; вказані витрати підтверджені доданими позивачем в якості додатку до позовної заяви доказами.

Враховуючи наявність у позовній заяві розрахунку вимог до відповідача-2 та доказів, що підтверджують понесені витрати, доводи господарського суду щодо відсутності обґрунтованого розрахунку позову до відповідача-2 та посилання на п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України є безпідставними.

Проте, висновок господарського суду щодо порушення позивачем правил обєднання позовних вимог, що є підставою для повернення позовної заяви за п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, є вірними з огляду на наступне.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Частиною 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги, можна об'єднати вимоги, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

У п. 3.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розяснено, що позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Предметом позову СФГ "Гравіс" є визнання недійсним договору поставки № CVS 57395 від 25.11.2013р., укладеного між СФГ "Гравіс" та ТОВ "АТ Каргілл" з підстав введення сторону в оману при його укладенні (ст. 230 Цивільного кодексу України) та стягнення 2 279,60 грн. з ТОВ "-Омікрон-".

В позовній заяві позивачем зазначено, що за договором поставки він отримав мінеральні добрива та сплатив обумовлену договором суму грошових коштів. Згодом ТОВ "АТ Каргілл" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовом до СФГ "Гравіс" про стягнення перерахованої через курс долару США вартості добрив, справа № 912/196/17 розглядається господарським судом Кіровоградської області.

Вимоги до ТОВ "-Омікрон-" (відповідача-2) позивач обґрунтував наявністю гарантійного зобов`язання ТОВ "-Омікрон-" від 25.11.2013р., за яким вказане товариство зобов`язалось відповідати перед СФГ "Гравіс" за ТОВ "АТ Каргілл" у правовідносинах із укладення, виконання, розірвання або визнання недійсним договору поставки № CVS 57395 від 25.11.2013р.

Із листа від 25.11.2013р., яким ТОВ "-Омікрон-" надано гарантійне зобовязання, слідує, що гарантія поширюється на випадки:

- невиконання або неналежного виконання договору № CVS 57395 від 25.11.2013р. з боку ТОВ "АТ Каргілл", що призвело до додаткових витрат;

- розірвання договору № CVS 57395 від 25.11.2013р. з вини ТОВ "АТ Каргілл";

- визнання договору № CVS 57395 від 25.11.2013р. недійсним або неукладеним незалежно від вини сторін.

За гарантією відшкодовується сума прямих збитків, неотриманої вигоди, інших витрат прямо чи опосередковано повязаних з договором; гарантійні зобовязання обмежуються сумою 30 000 грн. (а.с.43).

Отже, гарантійні зобов`язання вступають у силу в разі: невиконання або неналежного виконання договору № CVS 57395 від 25.11.2013р. з боку ТОВ "АТ Каргілл", що призвело до додаткових витрат; розірвання договору № CVS 57395 від 25.11.2013р. з вини ТОВ "АТ Каргілл"; визнання договору № CVS 57395 від 25.11.2013р. недійсним або неукладеним незалежно від вини сторін. Лише з настанням однієї з цих трьох обставин, як факту, можливе звернення позивача до ТОВ "-Омікрон-" з будь-якими вимогами, обумовленими гарантією, що стосуються вищевказаного договору поставки.

Аналізуючи зазначену суму позовних вимог до відповідача-2 (сплата коштів за послуги юристів в сумі 1 200, 00 грн. та на відрядження 1 079,60 грн. (оплата пального), що разом становить 2 279,60 грн.), колегія суддів зазначає, що вказана сума є фактично судовими витратами СФГ "Гравіс" по справі № 912/196/17, яка розглядається в господарському суді Кіровоградської області, та відповідно до результатів вирішення судового спору судові витрати будуть розподілені судом між сторонами згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, позовні вимоги позивача до відповідача-2 зводяться до стягнення судових витрат по іншій справі, а до вимог про визнання недійсним договору поставки відповідач-2 не має відношення, оскільки не є стороною цього договору.

Позовні вимоги до відповідача-1 та відповідача-2 не є пов`язаними між собою ні підставою виникнення, ні поданими доказами.

З огляду на викладене, посилання місцевого господарського суду на повернення позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України підлягає виключенню з мотивувальної частини ухвали суду в зв'язку з неправильним застосуванням судом норм процесуального права.

Враховуючи, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права (п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України) не вплинуло на правильність остаточного судового висновку про повернення позову і доданих до нього документів без розгляду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали господарського суду від 13.03.2017р. та підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 63, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу селянського (фермерського) господарства "Гравіс", с.Іскрівка Петрівського району Кіровоградської області залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 13.03.2017р. по справі №904/2283/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя І.А. Сизько

Суддя О.В. Джихур

Суддя Е.В. Орєшкіна

(Повний текст постанови складений 07.04.2017р.)