ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2017 р.Справа № 915/2046/15
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: Головея В.М.,

суддів: Гладишевої Т.Я., Разюк Г.П.,

при секретарі судового засідання Федорончуку Д.О.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за посвідчення),

від Миколаївської міської ради не зявився,

від ТОВ «Транс-Імпорт» - ОСОБА_2 (за довіреністю),

від третьої особи - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Миколаївської області

на рішення господарського суду Миколаївської області від 16.02.2017

у справі № 915/2046/15

за позовом Заступника прокурора Миколаївської області

до Миколаївської міської ради

Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Імпорт»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 містобудування та архітектури Миколаївської міської ради

про визнання незаконним та скасування пункту 6 розділу 1 рішення №48/35 від 18.06.2015; визнання недійсним на майбутнє договору оренди землі №10944 від 16.07.2015; зобовязання повернути земельну ділянку з кадастровим номером :03:074:0015

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

Представниками сторін в судовому засіданні не було заявлено клопотання про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, отже фіксація судового процесу не здійснювалась відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 05.04.2017 року відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року Заступник прокурора Миколаївської області (далі - позивач) звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом в інтересах держави до Миколаївської міської ради (далі відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Імпорт» (далі ТОВ «Транс-Імпорт», (відповідач 2) про визнання незаконним та скасування п.6 розділу 1 рішення від 18.06.2015 №48/35, визнання недійсним на майбутнє договору оренди землі від 16.07.2015 №10944, зобов'язання повернути земельну ділянку з кадастровим номером :03:074:0015.

Заявою про зміну предмету позову від 18.04.2016 позивач просив визнати незаконним та скасувати пункт 3 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 16.09.2014 № 43/33 про надання ТОВ «Транс-Імпорт» дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 10000 кв.м. за рахунок земельної ділянки раніше наданої рішенням міської ради від 13.03.2008 № 22/44 товариству, з метою передачі в оренду для будівництва гаража-стоянки для вантажних автомобілів підприємства по вул. Кінцевій у м. Миколаєві.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що міською радою не виконані вимоги законодавства при наданні дозволів на складання проектів землеустрою та затвердження щодо відведення земельних ділянок та надання в оренду відповідачу 2, а саме всупереч вимог Земельного кодексу України земельні торги щодо продажу права на оренду вказаної земельної ділянки в порядку статей 135-139 Земельного кодексу України не проводились, у зв'язку з чим пункт 3 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради №43/33 від 16.09.2014 та пункт 6 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 18.06.2015 № 48/35 підлягають скасуванню.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 29.04.2016 (суддя Коваль С.М.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.07.2016 (головуючий суддя Принцевська Н.М., судді: Діброва Г.І., Колоколов С.І.), у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2016 скасовано рішення Господарського суду Миколаївської області від 29.04.2016 та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 27.07.2016, справу передано на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.12.2016 справу прийнято до провадження.

Ухвалою суду першої інстанції від 20.12.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_3 містобудування та архітектури Миколаївської міської ради (далі ОСОБА_3, третя особа).

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.02.2017 (суддя Мавродієва М.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що рішення міської ради щодо надання ТОВ «Транс-Імпорт» земельної ділянки для будівництва гаража-стоянки для вантажних автомобілів підприємства прийнято відповідно до вимог ст. 123 ЗК України. При цьому, враховуючи вимоги ст. 71 ЗК України, проведення земельних торгів згідно із ч. 2 ст. 134 ЗК України не потрібно, оскільки земля надається на будівництво обєктів транспортної інфраструктури.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, Перший заступник прокурора Миколаївської області звернувся з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки місцевим господарським судом не враховано, що при прийнятті рішень про надання ТОВ «Транс-Імпорт» земельної ділянки в оренду, міською радою порушено вимоги ст.ст. 123, 134 Земельного кодексу України, а саме: передано земельну ділянку в оренду без проведення земельних торгів. Крім того, на думку прокурора, є безпідставним висновок суду першої інстанції про формування земельної ділянки площею 1 га за кадастровим номером :03:074:0015 шляхом поділу ділянки площею 2,6 га, яка раніше перебувала у користуванні ТОВ «Транс-Імпорт». Також, апелянт вважає необґрунтованим висновок суду щодо недоведеності факту часткового входження спірної ділянки в межі озелененої зони спеціального призначення, оскільки відповідно до інформації управління містобудування та архітектури Миколаївської міськради зазначена земельна ділянка згідно з генеральним планом м. Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради №35/18 від 18.06.2009, частково входить до озелененої зони спеціального призначення.

30.03.2017 до Одеського апеляційного господарського суду від відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що рішенням господарського суду від 16.02.2017 підтверджена безпідставність позову прокуратури. Суд всебічно та повно вивчивши матеріали справи, дійшов правильного висновку в тому, що Миколаївська міська рада та відповідач діяли на підставі Конституції України, Законів України та не перевищували свої повноваження щодо прийняття рішення по наданню в користування земельної ділянки з кадастровим номером :03:074:0015.

ОСОБА_4 з відзивом на апеляційну скаргу, відповідачем 2 було надано до суду копію ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2017 по справі № 815/6004/16, яка судовою колегією була залучена до матеріалів справи.

05.04.2016 до суду апеляційної інстанції (електронною поштою) від Миколаївської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника на підставі наявних доказів, просить залишити рішення господарського суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився та не скористався своїм правом на участь в розгляді справи, хоча повідомлявся належним чином про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 20.03.2017, про поважні причини неявки суд не повідомив та правами, наданими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України не скористався.

Зокрема, надіслана апеляційним судом третій особі поштова кореспонденція разом з ухвалою суду повернута у звязку із закінченням терміну зберігання, проте, колегія суддів вважає, що третя особа повідомлена належним чином про день, час і місце розгляду справи з огляду на таке.

Так, у пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 №01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Крім того, у пункті 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» від 02.06.2006 №01-8/1228 зазначено, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Крім того, як зазначено в абз. 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги, заяву Миколаївської міської ради та те, що останній повідомлявся про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги належним чином, про що свідчить повідомлення поштового відправлення від 20.03.2017 року, судова колегія вважає за можливе задовольнити заяву Миколаївської міської ради та розглянути дану справу без його участі, за наявними матеріалами справи, на підставі ст. 75 ГПК України, адже явка представників сторін ухвалою апеляційної інстанції від 16.03.2017 року не визнавалась обовязковою.

В судовому засіданні 05.04.2017 представник прокуратури підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила задовольнити останню.

Представник ТОВ «Транс-Імпорт» в судовому засіданні 05.04.2017 надав пояснення, в яких заперечував проти апеляційної скарги та просив суд, рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено господарськими судами, між Миколаївською міською радою та ТОВ «Транс Імпорт» існували тривалі договірні стосунки щодо оренди земельної ділянки загальною площею 26 316 кв.м, що підтверджується пунктом 41 рішення Миколаївської міської ради від 13.03.2008 № 22/55, зі змінами від 30.10.2008 за № 29/46.

Миколаївська міська рада 11.05.2010 уклала договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Транс Імпорт» строком на два роки з дати його державної реєстрації, загальною площею 26 316 кв.м по вул. Кінцевій у м. Миколаєві для будівництва гаража-стоянки для вантажних автомобілів підприємства (кадастровий №:03:074:0015).

Договір зареєстровано у Миколаївській міській регіональній філії ДП «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10.06.2010 за №03.

Пунктом 25 рішенням Миколаївської міської ради від 21.08.2012 за № 19/42 ТОВ «ТрансІмпорт» строк оренди на земельну ділянку площею 263 16 кв.м, продовжено на 1 рік з дати прийняття цього рішення, яка надана рішенням Миколаївської міської ради від 30.10.2008 № 29/46, залишивши її в землях поточного будівництва, для будівництва гаража-стоянки для вантажних автомобілів підприємства по вул. Кінцевій у м. Миколаєві.

Відповідно до п. 2.1 договору, укладеного між Миколаївською міською радою та ТОВ «ТрансІмпорт», про зміни № 398-12 до договору оренди землі, який зареєстрований у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 10.06.2010 за №03 та у Миколаївській міській раді за №7620, термін оренди земельної ділянки, наданої ТОВ «Транс Імпорт» на підставі рішення від 21.08.2012 за №19/42, продовжено до 21.08.2013.

Зазначений договір про зміни №393-12 зареєстровано в ОСОБА_3 Держкомзему у м. Миколаєві, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.12.2012 за №01551.

Отже, згідно з вказаним рішенням Миколаївської міської ради 13.03.2008 №22/55 (зі змінами, внесеними рішенням від 30.10.2008 №29/46) та договору оренди землі від 10.06.2010 за №03 в оренду ТОВ «Транс Імпорт» надавалась земельна ділянка загальною площею 26 316 кв.м для будівництва гаража-стоянки для вантажних автомобілів підприємства.

16.09.2014 Миколаївською міською радою прийнято рішення №43/33, згідно з пунктом 3 розділу 1 якого ТОВ «Транс-Імпорт» надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 10 000 кв.м., за рахунок земельної ділянки раніше наданої рішенням міської ради від 13.03.2008 №22/55 ТОВ «Транс-Імпорт», з метою передачі в оренду для будівництва гаража-стоянки для вантажних автомобілів підприємства по вул. Кінцевій.

18.06.2015 Миколаївською міською радою прийнято рішення №48/35, пунктом 6 розділу 1 якого затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 10 000 кв.м (кадастровий номер :03:074:0015) за рахунок земельної ділянки, раніше наданої рішенням міської ради від 13.03.2008 №22/55 ТОВ «Транс-Імпорт», зарахувавши її до земель автомобільного транспорту та дорожнього господарства (землі поточного будівництва), з метою передачі в оренду для будівництва гаража-стоянки для вантажних автомобілів підприємства по вул. Кінцевій.

В подальшому, на підставі вказаного рішення 16.07.2015 між Миколаївською міською радою та ТОВ «Транс-Імпорт» укладено договір оренди №10944 строком на 2 роки, згідно якого передано в оренду земельну ділянку площею 10 000 кв.м. (за функціональним призначенням-землі поточного будівництва), без права передачі її в суборенду (кадастровий №:03:074:0015).

Отже, як вбачається зі змісту оскаржуваного пункту 6 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради, спірна земельна ділянка, площею 10 000 кв.м була надана за рахунок земель, наданих ТОВ «ТрансІмпорт» рішенням Миколаївської міської ради від 13.03.2008 №22/55.

Таким чином, господарський суд вірно встановив, що оспорюваним рішенням та договором оренди землі в оренду надавалась не інша (нова) земельна ділянка, а частина земельної ділянки, яка була предметом оренди і знаходилась тривалий час в користуванні (оренді) у ТОВ «ТрансІмпорт» за договором оренди землі від 16.07.2015 №10944, тобто в даному випадку було лише змінено, в бік зменшення, розміри земельної ділянки з присвоєнням їй старого кадастрового номеру, а тому ця ділянка не може вважатися новоствореною, як це стверджує прокурор в апеляційній скарзі.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка була сформована шляхом поділу земельної ділянки, яка мала більшу площу і раніше надавалася ТОВ «ТрансІмпорт» та використовувалась ним, то обов'язок з розробки проекту землеустрою відсутній і достатньо лише розробити та затвердити технічну документацію з землеустрою, про що і було зазначено в оспорюваному позивачем рішенні.

Із статуту та виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.3 а.с.28-43) вбачається, що до видів діяльності ТОВ «Транс-Імпорт» віднесено будівництво доріг і автострад, будівництво мостів і тунелів, вантажний та автомобільний транспорт, технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, будівництво житлових і нежитлових будівель тощо.

Виходячи зі Схеми генерального плану обєкту будівництва за адресою м. Миколаїв, вул. Кінцева (т.3 а.с.50) та декларації про початок виконання будівельних робіт (т.3 а.с.45-48), на спірній земельній ділянці відповідачем-2 розпочато будівництво адміністративно-виробничої бази до складу якої входять стоянки автотранспорту, будинки для відпочинку водіїв та автомайстерні. На даний час відповідачем-2 розробляється робочий проект будівництва адміністративно-побутового корпусу та будівництва автомайстерні, що підтверджується довідкою ПП «АБМ Проектні роботи» (т.3 а.с.49).

Отже, зазначений обєкт, відноситься до обєктів транспортної інфраструктури.

У звязку з цим, судова колегія вважає, що п. 3 розділу 1 оскаржуваного рішення Миколаївської ради №43/33 від 16.09.2014 року надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою земельної ділянки саме для будівництва гаража-автостоянки для вантажних автомобілів підприємства, а п.6 розділу 1 рішення №48/35 від 18.06.2015 року затверджено цю технічну документацію. Отже такі рішення прийняті правомірно, без проведення земельних торгів, на підставі ч.2 ст. 134 Земельного кодексу України, якою встановлено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі будівництва, обслуговування та ремонту обєктів інженерної, транспортної, енергетичної інфраструктури, обєктів звязку та дорожнього господарства (крім обєктів дорожнього сервісу).

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що діяльність ТОВ «Транс-Імпорт» не повязана з обслуговуванням автомобільних доріг не спростовують вказаних висновків.

Судова колегія вважає, що господарським судом було вірно надано правову оцінку рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.08.2013 по справі №915/1067/13, яким було розірвано договір оренди щодо земельної ділянки площею 26316 кв.м по вул. Кіньцевій у місті Миколаєві.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 20.07.2016 Миколаївським окружним адміністративним судом у справі №814/829/16 винесено постанову (т.3 а.с.51, 52), якою скасовані податкові повідомлення-рішення №№, №, НОМЕР_1, НОМЕР_2 від 17.04.2015, якими відповідачу-2 були донараховані штрафні санкції за затримку сплати грошового зобовязання з орендної плати за податкові періоди лютий-грудень 2012 року, січень-липень 2013 року При цьому, адміністративним судом було встановлено, що заборгованість з орендної плати у відповідача-2 за вказані періоди була відсутня, і навіть мала місце переплата.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 01.03.2017 постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.07.2016 року залишено без змін.

Таким чином, покладена в основу рішення господарського суду м. Миколаєва від 14.08.2013 інформація ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва щодо наявності у відповідача-2 заборгованості з орендної плати за землю у сумі 33 821,84 грн. не може вважатись на даний час достовірною.

Скасовуючи постанову ОАГС віл 27.07.2016 та рішення ГСМО від 29.04.2016 по даній справі, ВГСУ у постанові від 16.11.2016, крім іншого зазначив, що судами не надано належної правової оцінки листу ОСОБА_3 містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 26.11.2015 №17-6810, з якого вбачається, що спірна земельна ділянка частково входить до озелененої зони спеціального призначення.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконання постанови ВГСУ судом першої інстанції при новому розгляді справи було зобовязано ОСОБА_3 містобудування та архітектури надати письмові пояснення по суті позовної заяви та надати у судове засідання належним чином завірені копії Генерального плану м. Миколаєва та Плану зонування території м. Миколаєва, а також забезпечити явку у судове засідання повноважного представника ОСОБА_3 для надання пояснень. Проте, ОСОБА_3 містобудування та архітектури Миколаївської міської ради вимоги ухвали суду від 20.12.2016 не виконало, витребувані судом документи та письмові пояснення не надало, свого представника у судове засідання не направило, причини невиконання вимог ухвали суду не пояснило.

Листом від 06.02.2017 Виконавчий комітет Миколаївської міської ради повідомив суд, що відповідно до Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради №6/3 від 11.08.2016 зазначена земельна ділянка належить до зони садибної забудови. Згідно Генерального плану міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради №35/18 від 18.06.2009 спірна земельна ділянка відноситься до території гаражів з територією зелених насаджень спеціального призначення. Слід зауважити, що Генеральний план міста Миколаєва затверджений у 2009 році і на даний час не приведений у відповідність до Плану зонування території міста Миколаєва, затвердженого у 2016 році.

З матеріалів справи вбачається, що вихідна земельно-кадастрова інформація видана ОСОБА_3 земельних ресурсів у м. Миколаєві та висновків-погоджень ОСОБА_3 земельних ресурсів у м. Миколаєві, ОСОБА_3 охорони навколишнього середовища, які є складовими частинами Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ТОВ «Транс-Імпорт» містять лише одне обмеження - охоронну зону підземного кабелю. Інших обмежень у вигляді зелених насаджень спеціального призначення, не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, судова колегія вважає, що місцевий господарський суд при новому розгляді, встановивши, що оскаржувані рішення Міськради про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі та надання в оренду земельної ділянки відповідачеві для будівництва гаража-стоянки для вантажних автомобілів підприємства, прийняті з дотриманням вимог Земельного кодексу України, правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про визнання цих рішень незаконними та скасування, а також визнання недійсним на майбутнє договору оренди від 16.07.2015 № 10944 та зобовязання повернути земельну ділянку, з вказаним висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Наведені скаржником у апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає будь-яких передбачених ст.104 ГПК України правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 16.02.2017 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Гладишева Т.Я.

ОСОБА_4