ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року Справа № 910/14307/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Судді:Могил С.К. (доповідач), Вовк І.В.,
Корнілова Ж.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортного сервісу "Ліски" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 01.11.2016 у справі № 910/14307/16 господарського суду міста Києва
за позовомДержавного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"
допублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортного сервісу "Ліски"
прозобов'язання вчинити дії,
за участю представників

позивача: Сидоренко Д.О.,

відповідача: Соханя В.О.,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр транспортного сервісу "Ліски", в якому просило: 1) зобов'язати відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем причалами № 6, 7 шляхом звільнення їх від судна "Герої Шипки"; 2) зобов'язати відповідача здійснити перешвартування судна "Герої Шипки" від причалів № 6, 7 до причалу № 19 Іллічівського морського порту.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.11.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017, позов задоволено повністю. Зобов'язано відповідача усунути перешкоди в користуванні позивачем причалами № 6, 7 шляхом звільнення їх від судна "Герої Шипки" в строк 7 днів з моменту набрання рішенням чинності. Зобов'язано відповідача здійснити перешвартування судна "Герої Шипки" від причалів № 6, 7 до причалу № 19 Іллічівського морського порту в строк 7 днів з моменту набрання рішенням чинності.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

В обґрунтування заявлених вимог скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши в касаційному порядку оскаржені судові рішення колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (адміністрацією) та Державним підприємством "Український державний центр транспортного сервісу "Ліски" (судновласником) 30.11.2015 укладено договір № 170/1-Пд-ІЛФ-15 про надання послуг судновласнику, предметом якого є надання Іллічівською філією державного підприємства "Адміністрація морський портів України" послуг з обслуговування суден під час перебування в акваторії Іллічівського морського порту і забезпечення оплати послуг Адміністрації судновласником.

Згідно з п. 2.1.7. договору адміністрація надає дозвіл на стоянку суден на причалах Іллічівського морського порту, відповідно до Зводу звичаїв Іллічівського морського порту.

Відповідно до п. 2.2.12 договору судновласник у випадку виробничої необхідності за власний рахунок власними силами та засобами здійснює перешвартування суден з одного причалу до іншого за вказівкою головної диспетчерської адміністрації, відповідно до Зводу звичаїв Іллічівського морського порту.

У зв'язку з реорганізацією Державного підприємства "Український державний центр транспортного сервісу "Ліски" у публічне акціонере товариство "Українська залізниця" права та обов'язки за вказаним договором перейшли до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

В подальшому 21.04.2016 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (замовником) та товариством з обмеженою відповідальністю "Панстрой" (виконавцем) укладено договір № 82-13-ІЛФ-16, за умовами якого виконавець зобов'язався надати у строк до 01.06.2016 послуги з поточного ремонту причалу № 6.

Листом від 14.06.2016 товариство з обмеженою відповідальністю "Панстрой" повідомило позивача про неможливість проведення ремонту причалу № 6 саме через перебування судна відповідача.

Судно "Герої Шипки" є державною власністю та відповідно до Наказу Міністерства інфраструктури України № 447 від 04.11.2015 передано на баланс державного підприємства "Український державний центр транспортного сервісу "Ліски" (правонаступником якого є відповідач).

У зв'язку з тим, що судно знаходиться біля причалу № 6, на якому запланований ремонт, позивач повідомив відповідача про необхідність здійснити перешвартування т/х "Герої Шипки" до причалу № 19.

Листом № Д-10/908 від 06.06.2016 відповідач повідомив позивача про те, що не заперечує проти перешвартування судна "Герої Шипки", проте силами порту та за його рахунок.

Також листом № Д-10/918 від 07.06.2016 відповідач повідомив позивача про відсутність виробничої необхідності у перешвартуванні судна "Герої Шипки" та зазначив, що фінансовим планом не передбачено витрат, пов'язаних з непередбачуваним переміщенням поромів.

Посилаючись на те, що в порушення умов договору відповідач не перешвартував судно на вимогу позивача від причалу № 6 Іллічівського морського порту, останній звернувся з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про морські порти України" звід звичаїв морського порту встановлює правила надання послуг у морському порту, обслуговування суден і пасажирів, що склалися і тривалий час застосовуються на практиці у цьому морському порту. Звід звичаїв морського порту містить правила щодо: порядку вручення повідомлення про готовність судна до здійснення операцій з вантажем; порядку розрахунку сталійного часу, якщо він не встановлений угодою сторін; переліку послуг, що надаються в морському порту; інші правила здійснення господарських операцій у межах морського порту.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України "Про морські порти України" звід звичаїв морського порту застосовується за наявності в договорі морського перевезення умов щодо застосування звичаїв морського порту.

Судами обох інстанцій встановлено, що відповідно до п. 2.2.12 договору № 170/1-Пд-ІЛФ-15 про надання послуг судновласнику його сторони погодили, що судновласник у випадку виробничої необхідності за власний рахунок власними силами та засобами здійснює перешвартування суден з одного причалу до іншого за вказівкою головної диспетчерської адміністрації, відповідно до Зводу звичаїв Іллічівського морського порту.

Відповідно до п. 5.18 Зводу звичаїв морського порту Іллічівськ, у разі затримки судна в морському порту Іллічівськ після виконання вантажних операцій, а також, якщо невиконані в планові терміни операції можуть здійснюватися біля іншого причалу, головна диспетчерська Адміністрації порту має право вимагати перешвартування судна на вільний причал або місце якірної стоянки на рейді. Капітан судна зобов'язаний на вимогу головної диспетчерської Адміністрації порту звільнити причал. У цьому випадку адміністрація судна зобов'язується виконувати вимогу головної диспетчерської Адміністрації порту щодо звільнення причалу.

Виходячи з приписів ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, статей 526, 629 Цивільного кодексу України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином відповідно до його умов та вимог закону, при цьому, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 2.2.12 договору № 170/1-Пд-ІЛФ-15 про надання послуг судновласнику його сторони погодили, що судновласник у випадку виробничої необхідності за власний рахунок власними силами та засобами здійснює перешвартування суден з одного причалу до іншого за вказівкою головної диспетчерської адміністрації, відповідно до Зводу звичаїв Іллічівського морського порту.

Зазначений пункт договору визначає саме обов'язок відповідача по відношенню до позивача виконати власними силами та засобами перешвартування судна, в разі виробничої необхідності.

Враховуючи відсутність доказів перешвартування т/х "Герої Шипки" з причалу № 6 та беручи до уваги, що в даному випадку має місце виробнича необхідність (проведення робіт з ремонту причалу № 6), суди обох інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення позову.

Посилання скаржника на те, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки за наявності договірних відносин між сторонами не підлягають застосуванню положення ст. 391 Цивільного кодексу України, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки в даному випадку судами не було застосовано положення зазначеної статті, а позовні вимоги ґрунтувались на порушенні відповідачем умов договору в частині перешвартування та зводились до зобов'язання їх виконати.

Інші доводи скаржника спростовані судами попередніх інстанцій.

Згідно з ч. 2 ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене колегія суддів касаційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів у даній справі, оскільки в межах касаційного провадження скаржником не доведено порушення або неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновки місцевого та апеляційного господарських судів та фактично дублюють доводи апеляційної скарги, яким в повному обсязі надана правова оцінка апеляційним господарським судом

Керуючись ст.ст. 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 - без змін.

Головуючий суддя Могил С.К.
Судді: Вовк І.В.
Корнілова Ж.О.