РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017Справа №910/4780/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС"

до Приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Союз"

про стягнення 7 070,04 грн.

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники сторін:

від позивача: Рудюк В.М. - представник за довіреністю № ГО-16/211 від 22.12.16

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні 12.04.2017, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" до Приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Союз" про стягнення 7 070,04 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "Страхова Група "ТАС" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № FO-00000260 від 06.05.2016, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки "Toyota", державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "Mercedes-Bens", державний номер НОМЕР_2, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована ПрАТ "Європейський Страховий Союз", позивачем було направлено останньому регресну вимогу. Враховуючи, що відповідачем не відшкодовано заявлену суму збитків, позивач просить суд стягнути з відповідача 7 070,04 грн. в якості виплати страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2017 порушено провадження у справі № 910/4780/17 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 12.04.2017.

У судове засідання, призначене на 12.04.2017, з'явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги, надав пояснення по суті спору та письмову довідку для долучення до матеріалів справи.

Представник відповідача в судове засідання, призначене на 12.04.2017, не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 874, з якого вбачається, що відповідач отримав ухвалу суду 30.03.2017.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

06 травня 2016 року за договором добровільного страхування наземного транспорту № FO-00000260 ПрАТ "Страхова Група "ТАС" (надалі - позивач) було застраховано автомобіль марки "Toyota", державний номер НОМЕР_1, страхувальником та вигодонабувачем за договором є ОСОБА_2.

Умовами договору визначено строк його дії з 07.05.2016 по 06.05.2017 включно (п. 5.1. договору).

З довідки № 92182283 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 21.05.2016 року в м. Харкові по вул. Пушкіна, буд 14, відбулась дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю автомобілів "Toyota", державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, під його керуванням та "Mercedes-Bens", державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_4.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Київського районного суду міста м. Харкова від 15.06.2016 у справі № 640/8941/16-п.

23.05.2016 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, у якій просив здійснити виплату страхового відшкодування в рахунок погашення обов'язкових платежів за договором страхування.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки "Toyota", державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження у ДТП, відповідно до ремонтної калькуляції № 03777-27 від 30.05.2016, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та з зазначенням вартості проведення ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу складає 11 950,19 грн.

Фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки "Toyota", державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження у ДТП, відповідно до рахунку-фактури ТОВ "Автомобіліст-98" № СФ-0000255 від 24.05.2016 склала 13 226,00 грн.

01.06.2016 року позивачем на підставі зазначеного рахунку-фактури № СФ-0000255 складено страховий акт № 8513Р/27/16 та визначено суму страхового відшкодування у розмірі 8 070,04 грн., виплата якого була здійсненна в рахунок сум несплачених страхових платежів за договором № FO-00000260 від 06.05.2016.

З наявної у матеріалах справи довідки про надходження страхових платежів по договору № FO-260 від 06.05.2016, сформованої станом на 07.06.2016, вбачається, що 01.06.2016 року грошові кошти у розмірі 990,04 грн. та 7080,00 грн. були зараховані страхувальнику - ОСОБА_2 в якості сплати страхових платежів за договором страхування.

Частиною 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо страховик, здійснюючи страхове відшкодування, не може оцінити її загальний розмір у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У листі Верховного Суду України від 19.07.2011 "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія ОСОБА_4, який керував автомобілем "Mercedes-Bens", державний номер НОМЕР_2, підтверджується постановою Київського районного суду міста м. Харкова від 15.06.2016 у справі № 640/8941/16-п.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем, як страховиком, та ОСОБА_5, як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АЕ/6183162), який діяв на момент вчинення ДТП та відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб - автомобіль "Mercedes-Bens", державний номер НОМЕР_2, ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля "Toyota", державний номер НОМЕР_1, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування № FO-00000260 від 06.05.2016, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України № 3-118гс11 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є обов'язкові до врахування судом при прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль "Toyota", державний номер НОМЕР_1.

В розумінні положень Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

За договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс АЕ/6183162) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., франшиза - 1 000,00 грн, таким чином з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування за мінусом франшизи у розмірі 7 070,04 грн., що відповідає розміру заявлених позовних вимог.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з заявою № Г.04.0.1/295 від 08.06.2016 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, яка була отримана останнім 10.06.2016, про що свідчить відмітка про вручення поштового відправлення № 916. Проте, вказана заява була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та обмежується укладеним договором страхування, в свою чергу зазначеним законом випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (або МТСБУ) визначені у ст. 32 і доказів наявності таких суду не представлено.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 7 070,04 грн. страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський Страховий Союз" (01030, м. Київ, вул. Михайла Коцюбинського, 6, ідентифікаційний код 33552636) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (03062, м. Київ, пр.-т Перемоги, 65, ідентифікаційний код 30115243) страхове відшкодування у розмірі 7 070 (сім тисяч сімдесят) грн. 04 коп. та судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.04.2017

Суддя Пукшин Л.Г.