ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2017 р. Справа № 911/229/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 30212,47 грн.

та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 30212,47 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача за первісним (відповідача за зустрічним): ОСОБА_1 (свідоцтво № НОМЕР_3 від 21.03.2010 року);

від відповідача за первісним (позивача за зустрічним): ОСОБА_3 (довіреність б/н від 10.02.2017 року); ОСОБА_2 (виписка № 0003378 від 19.08.2009 року).

обставини справи:

В провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 30212,47 грн. та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 30212,47 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.01.2017 року порушено провадження у справі № 911/229/17 та призначено справу до розгляду на 13.02.2017 року. В судовому засіданні 13.02.2017 року судом оголошувалась перерва до 06.03.2017 року.

16.02.2017 року, до початку розгляду справи по суті, відповідачем - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом) подано зустрічну позовну заяву б/н від 16.02.2017 року до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) про визнання недійсним спірного Договору суборенди приміщення № 11 від 01.10.2016 року, у зв'язку з недотриманням в момент укладення договору вимог чинного законодавства.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.02.2017 року зустрічну позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду спільно з первісним позовом на 06.03.2017 року.

03.03.2017 року позивачем за первісним (відповідачем за зустрічним) подано відзив на зустрічну позовну заяву, яким останній проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви у повному обсязі.

В судове засідання 06.03.2017 року сторони з'явилися, однак позивач за первісним (відповідач за зустрічним) вимог ухвали Господарського суду Київської області від 23.02.2017 року не виконав, відповідач за первісним (позивач за зустрічним) вимог ухвали Господарського суду Київської області від 23.02.2017 та від 26.02.2017 року не виконав. У зв'язку з чим, розгляд справи відкладався до 13.03.2017 року.

В судовому засіданні 13.03.2017 рокуоголошувалась перерва в розгляді справи до 20.03.2017 року.

В судовому засіданні 20.03.2017 року позивач позовні вимоги за первісним позовом підтримав, заперечував проти задоволення зустрічного позову. Відповідач в судовому засіданні 20.03.2017 року заперечував проти задоволення первісного пзову, підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, господарський суд

встановив:

Як вбачається з викладених у позові обставин, 01.10.2016 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивач, Орендар (Орендодавець за договором суборенди) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач, Суборендар) було укладено Договір суборенди нежитлового приміщення АДРЕСА_3 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. ст. 1 Договору Орендар передає, а Суборендар приймає у тимчасове платне користування на умовах цього Договору нежитлове приміщення загальною площею 9 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4

На виконання умов Договору позивачем передано нежитлове приміщення загальною площею 9 кв. м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 у користування відповідача, що підтверджується актом приймання-передачі №1 від 01.11.2016 року (в Акті наведено 01.10.2016 року, однак сторони в судовому засіданні підтвердили та виправили відповідну описку).

Згідно з п. 3.1 Договору плата за користування орендованим приміщенням за календарний місяць суборенди становить 8000,00 грн.

Пунктом 3.4. Договору сторони передбачили, що зобов'язання Суборендаря щодо сплати суборендної плати та інших послуг виникають з моменту підписання останнім Акту приймання-передачі №1. Сторони домовились, що моментом здійснення оплати будь-яких платежів за цим Договором вважається виключно дата зарахування відповідних коштів на розрахунковий рахунок Орендаря.

Згідно з п. 3.3 Договору суборендна плата сплачується Суборендарем в повном обсязі - 100% у безготівковій формі на підставі рахунку-фактури протягом п'яти банківських днів з моменту його виставлення за кожний наступний місяць до 5-го числа поточного місяця, на рахунок Орендаря, що зазначений в реквізитах цього Договору або додатково повідомлений Орендарем. Сторони домовилися, що плата за користуванням Приміщенням здійснюється виключно у грошовій формі.

Позивач зазначає, що відповідач в порушення умов Договору, свої зобов'язання зі сплати орендних платежів своєчасно та в повному обсязі не виконував.

23.12.2016 року позивач звернувся до відповідача з листом-повідомленням про виникнення заборгованості та з проханням сплатити її, однак, відповідна вимога залишена відповідачем без задоволення.

Позивач зазначає, що станом на 10.01.2017 року за відповідачем утворилась заборгованість в сумі 8000,00 грн. по простроченому платежу оплати суборендних послуг за грудень 2016 року та 5398,89 грн. по простроченому платежу оплати суборендних послуг за листопад 2016 року.

Відповідно до п. 3.8 Договору сторони дійшли згоди, що у випадку прострочення сплати суборенд них платежів та інших платежів за цим Договором на строк більше ніж 5 банківських днів, від дати виставлення рахунку-фактури, нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожен день прострочення.

У зв'язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача пеню, нараховану на 8000,00 грн. простроченого платежу за грудень 2016 року за 66 днів прострочення у сумі 405,04 грн. та нараховану на 5398,89 грн. простроченого платежу за листопад 2016 року за 97 днів прострочення у сумі 408,54 грн., всього 813,58 грн.

Крім того, згідно з п. 6.2.3 Договору Орендар має право розірвати цей Договір в односторонньому порядку у випадку порушення Суборендарем умов цього Договору.

Відповідно до частини першої п. 10.5 Договору підставою для дострокового, однобічного припинення дії цього Договору за ініціативою Орендаря, з письмовим повідомленням Суборендаря не менше чим за 10 оплачуваних календарних днів, є лише недотримання Суборендарем п.п. 3.1.,3-5, 3.7, 3.9., 5.1.,5.2., 5.10., 5.12., 5.15., 7.1.3., 7.1.7. цього Договору.

У зв'язку з тим, що відповідачем було порушено умови п. 3.1, 3.7 Договору та керуючись п. 3.9., 6.2.3 та 10.5 Договору, позивач направив відповідачу Додаткову угоду вих. №02, у якій повідомив останнього про розірвання Договору в односторонньому порядку у зв'язку з порушенням відповідачем умов Договору.

Відповідно до частини другої п. 10.5 Договору Суборендар протягом 10-ти календарних днів з дня отримання від Орендаря повідомлення про порушення сплачує останньому штраф в розмірі еквівалентному сумі орендної плати за два календарні місяці згідно з п. 3.1. даного Договору.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі еквівалентному сумі орендної плати за два календарні місяці згідно з п. 3.1, що складає 16 000 грн.

В ході розгляду спору відповідач проти позову заперечував, подав зустрічний позов, в якому визнав факт укладення Договору суборенди та отримання приміщення за актом приймання-передачі№ 1 від 01.11.2016 року.

Однак, відповідач (позивач за зустрічним позовом) зазначає, що позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) в порушення умов Договору не надано правоустановчих документів та документів, які б підтверджували введення Об'єкта оренди в експлуатацію.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) зазначив, що під час здійснення ним підготовчих дій для провадження господарської діяльності, 26.10.2016 року під час перевірки представником Відділу контролю за благоустроєм Шевченківського району ОСОБА_5 було винесено припис № 000923 від 26.10.2016 року, відповідно до якого зафіксовано факт, що Об'єкт оренди є самовільно зайнятою територією та надано триденний термін для усунення порушень. Тобто, відповідач (позивач за зустрічним позовом) стверджує, що позивач (відповідач за зустрічним позовом) передав йому в оренду приміщення, яке не введено в експлуатацію.

У визначений термін припис позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) не було виконано та не усунуто виявлені порушення. У зв'язку з чим, відповідач (позивач за зустрічним позовом) був позбавлений можливості здійснювати свою господарську діяльність в орендованому приміщенні.

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) стверджує, що позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) було введено його в оману про обставини що мають істотне значення для укладання Договору та перешкоджають його виконанню, що згідно зі ст. 230 Цивільного кодексу Україниє підставою для визнання Договору недійсним.

Тобто, неповідомлення з боку позивача при укладанні Договору про відсутність правоустановчих документів та документів, які б підтверджували введення Об'єкта оренди в експлуатацію, являється однією із підстав недотримання законів України.

В абз. 2 п. 3.10. постанови Вищого господарського суду України № 11 від 24.11.2014 року «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації адо фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв'язку з неподанням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі).

Таким чином, відповідач (позивач за зустрічним позовом) стверджує, що позивач (відповідач за зустрічним позовом) ввів в оману відповідача, не надавши інформацію про те, що орендоване приміщення не введено в експлуатацію, а відтак наявні перешкоди для його використання та здійснення господарської діяльності.

У зв'язку з чим, в зустрічному позові відповідач (позивач за зустрічним позовом) просить відмовити позивачу в задоволенні первісного позову щодо стягнення заборгованості з орендної плати та визнати Договір суборенди приміщення № 11 від 01.10.2016 року недійсним.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) в ході розгляду спору надав відзив на зустрічний позов, в якому зазначив, що відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не обґрунтовано та не доведено фактів, які свідчать про повідомлення позивачем відомостей, що не відповідають дійсності та замовчування обставин, які мають істотне значення для укладеної угоди, не доведений навмисний характер дій позивача (відповідача за зустрічним позовом) при укладенні спірного Д.

Також, позивач (відповідач за зустрічним позовом) надав Договір оренди № 15-п від 28.09.2016 року та Акт приймання-передачі приміщення №1 від 28.09.2016 року до даного Договору. Відповідно до п.6.2.3. даного Договору Орендар має право передавати об'єкт оренди в суборенду. Отже, станом на дату укладення Договору суборенди ФОП ОСОБА_1 мала право на передачу об'єкта в суборенду.

Крім того, між позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) та відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) до укладення Договору суборенди від 01.10.2016 року були достатньо довгі стосунки по суборенді цього ж приміщення, коли воно знаходилось (до перенесення) на АДРЕСА_5.

Суборенда даного приміщення відбувалась з липня 2013 року за Договором суборенди № 02 від 19.07.2013 року, який було укладено між сторонами справи і який припинився 10.09.2016 року, фактично із вимушеним перенесенням даної споруди за іншою адресою - проспект Перемоги, 50.

Обізнаність відповідача (позивача за зустрічним позовом) про всі деталі даного перенесення та всі наявні для цього документи та підстави, підтверджується фактом переукладення договору та користуванням відповідачем приміщенням за новою адресою.

Також, позивач (відповідач за зустрічним позовом) надав пояснення щодо тверджень про не введення об'єкту в експлуатацію та винесення КП «Київблагоустрій» припису.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.10, 2.17, 2.30 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 року № 244, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 року за № 1330/20068, підставою для розміщення ТС є паспорт прив'язки ТС. Паспорт прив'язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку. Строк дії паспорта прив'язки визначається органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або районної державної адміністрації відповідно до генерального плану, плану зонування та детального плану територій та з урахуванням строків реалізації їх положень. У разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив'язки, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу.

ТОВ «Модекс-ЛТД» (яке є власником приміщення) у відповідності до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності отримало паспорт прив'язки ТС №6 на тимчасове розміщення торговельного кіоску у Шевченківському районі по АДРЕСА_5

У відповідності до порядку визначення обсягів пайової участі (внеску) власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, власників (користувачів) майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства в утриманні об'єктів благоустрою міста Києва було укладено договір щодо пайової участі в утриманні об'єкта благоустрою та отримано інформаційний талон.

27.09.2016 року виконавчим органом КМР Постійною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій було прийнято рішення про проведення ремонтних робіт.

Згідно з п. 2.28. Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності у разі проведення балансоутримувачем планових ремонтних робіт або аварійних ремонтних робіт на інженерних мережах власнику ТС надається тимчасове місце для розміщення ТС з перенесенням ТС (у тому числі з перенесенням на попереднє місце) за рахунок балансоутримувача цих мереж у місячний строк (при аварійних роботах - тижневий строк) з дати прийняття рішення (розпорядження, наказу) виконавчим органом відповідної ради або районної державної адміністрації про призупинення дії паспорта прив'язки.

На підставі п.2.28 Порядку розміщення ТС Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища було затверджено схему переносу ТС з АДРЕСА_5 на АДРЕСА_4.

Отже, орендоване відповідачем приміщення є Тимчасовою спорудою, яка правомірно тимчасово перенесена на АДРЕСА_4.

20.09.2016 року ТОВ «Модекс-ЛТД» було подано до КП «Київблагоустрій» заяву з проханням внести інформацію про перенос ТС на АДРЕСА_4 Але, враховуючи завантаженість працівників КП «Київблагоустрій» та людський фактор, вчасно ця інформація не була внесена.

У зв'язку з вищевикладеним (відсутність налагодженої роботи) було винесено припис, у якому спеціаліст КП «Київблагоустрій» вимагав у ТОВ «Модекс-ЛТД» надати до відділу контролю за благоустроєм району дозвільну документацію на ТС, що й було одразу виконано ТОВ «Модекс-ЛТД».

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що позивач (відповідач за зустрічним позовом) не повідомляв відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) жодних недостовірних відомостей та не створював обставин, які перешкоджали використанню приміщення. Про обставини щодо необхідності переносу приміщення відповідч (позивач за зустрічним позовом) був обізнаний і погодив подальше користування на відповідних умовах.

З огляду на викладене, наведені в зустрічному позові обставини не підтверджені, спростовані позивачем (відповідачем за зустрічним позовом). У зв'язку з чим, зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт користування відповідачем (за первісним позовом) спірним приміщенням протягом листопада-грудня 2016 року за Договором суборенди, при цьому, відповідачем не надано доказів сплати орендних платежів, заявлена до стягнення у справі сума основного боргу є підтвердженою і з відповідача підлягає стягненню 13398,89 грн. заборгованості з орендної плати.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з нормою ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Дослідивши наданий позивачем уточнений розрахунок позову, судом встановлено, що на 8000,00 грн. простроченого платежу за грудень 2016 року пеня нарахована за 66 днів прострочення за період з 05.11.2016 року у сумі 405,04 грн. та на 5398,89 грн. простроченого платежу за листопад 2016 року пеня нарахована за 97 днів прострочення за період з 05.10.2016 року у сумі 408,54 грн., всього 813,58 грн.

Прицьому, щодо нарахування пені з 05.10.2016року, суд зазначає, що Договір було укладено 01.10.2016 року і хоча приміщення фактично було передано в оренду 01.1.2016 року, згідно з п. 3.3. Договору оплата оренди за наступний місяць здійснюється до 5-го числі поточного місяця.

Таким чином, у зв'язку з несвоєчасною та не в повному обсязі сплатою відповідачем орендних платежів, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за фактичний період прострочення, який не перевищує шести місяців по кожному періоду заборгованості. Відтак, вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в заявленому в позові розмірі 813,58 грн.

Крім того, згідно з п. 6.2.3 Договору Орендар має право розірвати цей Договір в односторонньому порядку у випадку порушення Суборендарем умов цього Договору.

Відповідно до частини першої п. 10.5 Договору підставою для дострокового, однобічного припинення дії цього Договору за ініціативою Орендаря, з письмовим повідомленням Суборендаря не менше чим за 10 оплачуваних календарних днів, є лише недотримання Суборендарем п.п. 3.1.,3-5, 3.7, 3.9., 5.1.,5.2., 5.10., 5.12., 5.15., 7.1.3., 7.1.7. цього Договору.

У зв'язку з тим, що відповідачем було порушено умови п. 3.1, 3.7 Договору та керуючись п. 3.9., 6.2.3 та 10.5 Договору, позивач направив відповідачу Додаткову угоду вих. №02, у якій повідомив останнього про розірвання Договору в односторонньому порядку у зв'язку з порушенням відповідачем умов Договору.

Відповідно до частини другої п. 10.5 Договору Суборендар протягом 10-ти календарних днів з дня отримання від Орендаря повідомлення про порушення сплачує останньому штраф в розмірі еквівалентному сумі орендної плати за два календарні місяці згідно з п. 3.1. даного Договору.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача штраф у розмірі еквівалентному сумі орендної плати за два календарні місяці згідно з п. 3.1, що складає 16 000 грн., відповідає погодженим сторонами умовам Договору та фактичним обставинам справи. У зв'язку з чим, правомірна і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первісним позовом позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Позовні вимоги за зустрічним позовом безпідставні і задоволенню не підлягають.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, за первісним позовом покладається судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги за первісним позовом задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02222, АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) 13398,89 грн. заборгованості з орендної плати, 813,58 грн. пені, 16000 грн. штрафу та 1600 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 05.04.2017 р.

Суддя Т.П. Карпечкін