РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017Справа №910/2593/17

За позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"
доТовариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"
провідшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 50432,33 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Шпур Ю.В. - за довіреністю;

від відповідача: Сергутін В.А. - за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (далі - відповідач) про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 50432,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі Договору добровільного страхування транспортних засобів №1122335 від 25.03.2016 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплатив страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 порушено провадження у справі №910/2593/17, розгляд справи призначено на 13.03.2017; зобов'язано Моторне (транспортне) страхове бюро України надати інформацію щодо полісу №АЕ/9558353.

01.03.2017 через відділ діловодства суду від МТСБУ надійшла витребувана судом інформація.

06.03.2017 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

13.03.2017 до відділу діловодства суду від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі, а також клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2017 розгляд справи відкладено до 03.04.2017.

20.03.2017 від позивача через відділ діловодства суду надійшли додаткові документи до матеріалів справи.

03.04.2017 відповідач через відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив у повному обсязі з тих підстав, що за його власним розрахунком сума страхового відшкодування складає 27315,81 грн. А тому, оскільки Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" було перераховано на рахунок позивача 27315,81 грн., в позові належить відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні 03.04.2017 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

У свою чергу, представник відповідача в засіданні суду 03.04.2017 проти позову заперечив.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 03.04.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.03.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Колгейт-Палмолів Україна» (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування транспортних засобів №1122335 (далі - договір добровільного страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом автомобілем марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1, 2013 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься зокрема ДТП, а вигодонабувачем є страхувальник.

Строк дії договору встановлено з 03.04.2016 по 02.04.2017 (п. 1.11. договору добровільного страхування).

Пунктом 13.6. договору добровільного страхування сторони погодили, що у разі пошкодження застрахованого ТЗ розмір збитку може визначатися страховиком на підставі:

- калькуляції вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ та/або акта автотоварознавчого дослідження, що складається аварійним комісаром, сертифікованим експертом або спеціалістом;

- оригіналу акта виконаних робіт та документів, що підтверджують дійсні витрати;

- деталізованого документа узгодженої зі страховиком СТО (наряд-замовлення, рахунок-фактура, кошторис, ремонтна калькуляція тощо), який до початку проведення ремонтно-відновлювальних робіт попередньо погоджується у письмовій формі зі страховиком. У такому разі на підставі заяви страхувальника або вигодонабувача страхове відшкодування здійснюється на рахунок СТО, що видала відповідний документ.

За приписами статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору страхування можуть бути зокрема майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Як встановлено в ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

11.08.2016 о 13 год. 55 хв. у м. Києві по вул. Лебедєва відбулась дорожньо-транспортна пригода, а саме: ОСОБА_3, керуючи автомобілем «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, при перестроюванні не надав дорогу автомобілю «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав перестроїтися, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.09.2016 у справі №755/12989/16-п встановлено порушення ОСОБА_3 вимог п.п. 1.5., 2.3(б), 10.3. Правил дорожнього руху України та визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

12.08.2016 власник застрахованого автомобіля марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1, звернувся до позивача заявою про страхове відшкодування №70926, в якій повідомив про факт ДТП та просив виплатити суму страхового відшкодування на СТО Товариство з обмеженою відповідальністю «Бровари Моторс».

Згідно з рахунком №СФ-0000891 від 23.09.2016, виставленим власнику застрахованого транспортного засобу СТО ТОВ «Бровари Моторс», загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 53032,33 грн.

Статтею 988 Цивільного кодексу України визначено, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Дана норма кореспондується з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування".

Позивач з урахуванням умов Договору добровільного страхування транспортних засобів №1122335 від 25.03.2016, склав страховий акт №СТО-16-70926/1 від 26.09.2016, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в загальному розмірі 50432,33 грн.

На підставі складеного страхового акту №СТО-16-70926/1 від 26.09.2016 позивач, виконуючи свої зобов'язання за договором, сплатив суму страхового відшкодування в розмірі 50432,33 грн. на рахунок СТО ТОВ «Бровари Моторс», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №46838 від 27.09.2016.

За фактом ремонту автомобіля марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1, СТО ТОВ «Бровари Моторс» було складено акт №БН-0000930 з надання послуг по ремонту автомобіля від 07.10.2016 на суму 53032,33 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" просить стягнути з відповідача 53032,33 грн. страхового відшкодування.

У свою чергу відповідач, заперечуючи проти позову, надав суду рахунок-фактуру № від 26.01.2017, що складений СТО Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосаміт ЛТД», згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП складає 29915,81 грн.

Крім того, Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" було складено страховий акт №ЦВ/16/2643 від 06.03.2017, згідно з яким розмір страхового відшкодування складає 27315,81 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

За змістом положень ч. 1 ст. 355 Господарського кодексу України об'єкти страхування, види обов'язкового страхування, а також загальні умови здійснення страхування, вимоги до договорів страхування та порядок здійснення державного нагляду за страховою діяльністю визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, законом про страхування, іншими законодавчими актами.

Згідно зі ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №3-303гс15.

Отже, позивач виплативши згідно з Договором добровільного страхування транспортних засобів №1122335 від 25.03.2016 страхове відшкодування потерпілому, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП належить ОСОБА_3 та знаходився під його керуванням.

Згідно зі ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина ОСОБА_3 встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, відшкодовується ним як власником цього транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, як власника автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2, застрахована на підставі договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/9558353, який діяв станом на день ДТП.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АЕ/9558353 передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 100000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, а також визначені полісом №АЕ/9558353 розміри лімітів відповідальності та франшизи, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 50432,33 грн.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем була погашена частина боргу в сумі 27315,81 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № ID-91012 від 06.03.2017.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як роз'яснено в п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами, у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Враховуючи те, що сплата частини боргу в сумі 27315,81 грн. відповідачем здійснена після подання позову та порушення провадження у даній справі, провадження у справі в цій частині підлягає припиненню у зв'язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

З урахуванням наведеного, решта суми страхового відшкодування в розмірі 23116,52 грн. підлягає до стягнення з відповідача в судовому порядку.

Згідно зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість у повному обсязі.

Посилання Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" на рахунок-фактуру № від 26.01.2017 СТО ТОВ «Автосаміт ЛТД», суд не приймає до уваги, адже в силу статті 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування.

Як зазначалося вище, п. 13.6. договору добровільного страхування передбачено, що у разі пошкодження застрахованого ТЗ розмір збитку може визначатися страховиком на підставі зокрема деталізованого документа узгодженої зі страховиком СТО (наряд-замовлення, рахунок-фактура, кошторис, ремонтна калькуляція тощо), який до початку проведення ремонтно-відновлювальних робіт попередньо погоджується у письмовій формі зі страховиком. У такому разі на підставі заяви страхувальника або вигодонабувача страхове відшкодування здійснюється на рахунок СТО, що видала відповідний документ.

Таким чином, договором страхування, укладеним між позивачем та страхувальником, не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням даних офіційного дилера ТОВ «Автосаміт ЛТД». При цьому СТО ТОВ «Бровари Моторс» було узгоджено Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Колгейт-Палмолів Україна» як того вимагають умови договору.

Суд також зазначає, що враховуючи вимоги пункту 36.4 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", наявність рахунку №СФ-0000891 від 23.09.2016 складеного СТО узгодженої зі страховиком, страхового акту №СТО-16-70926/1 від 26.09.2016, платіжного доручення №46838 від 27.09.2016 та акту №БН-0000930 з надання послуг по ремонту автомобіля від 07.10.2016, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в частині 27315,81 грн. і задоволення позовних вимог в розмірі 23116,52 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4-3, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вулиця Здолбунівська, будинок 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) страхове відшкодування в розмірі 23116 (двадцять три тисячі сто шістнадцять) грн. 52 коп. та 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

3. Припинити провадження у справі №910/2593/17 в частині стягнення основного боргу в сумі 27315,81 грн.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.04.2017.

Суддя О.А. Грєхова