ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2017 р. Справа № 922/2998/16

Колегія суддів у складі: головуючого судді Бородіної Л.І., судді Здоровко Л.М., судді Лакізи В.В.,

при секретарі Євтушенко Є.В.,

за участю представників сторін:

від скаржника АТ «Банк «Фінанси та кредит» - Холодова Л.А. - за довіреністю від 10.02.2017р.;

розпорядник майна боржника - не з'явився;

від інших кредиторів - не з'явились;

від боржника - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит»,м. Київ,

на ухвалу господарського суду Харківської області від 21.12.2016р.

у справі №922/2998/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптово-роздрібний ринок "Жуляни", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прано Інвест", м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.12.2016р. (суддя Яризько В.О.) відхилені вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до боржника ТОВ "Прано Інвест" на загальну суму 2689545,28грн. (т.6,а.с.150-154).

Ухвала місцевого господарського суду з посиланням на статтю 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статтю 346 ЦК України, статтю 33 Закону України «Про іпотеку» мотивована тим, що рішенням господарського суду м. Києва від 30.06.2015р. у справі №910/12426/15 звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме нежиле приміщення №24, загальною площею 92,00 кв.м, що знаходиться в будинку №5 по вул. Червоноармійській в м. Києві, що належить ТОВ " Прано Інвест " на праві приватної власності та є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки від 30.06.2006р. №1595И/0606, який посвідчений того ж дня приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № з-232 в рахунок погашення заборгованості у розмірі 5134291,67грн. (з яких: строкова заборгованість за кредитом - 128615,85 доларів США; сума простроченої заборгованості за кредитом - 58467,65 доларів США; сума строкової заборгованості за відсотками - 1734,60 доларів США; сума простроченої заборгованості за відсотками - 32863,43 доларів США; пеня - 202 564,85 грн.) шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за ціною 5652000грн., у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що здійснення нарахувань за кредитним договором після набрання вказаним рішенням суду законної сили є неправомірним. Крім того, місцевий господарський суд зазначив, що вартість предмета іпотеки (5652000грн.), право власності на який набув банк, визначена у рішенні господарського суду м. Києва, на 517708,33грн. перевищувала існуючу заборгованість боржника в сумі 5134291,67грн. та повністю покриває донарахування, які здійснені банком до дати набрання цим рішенням законної сили, а саме: до 07.09.2015р. Також, місцевий господарський дійшов висновку, що погашення заборгованості відбулось шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, а отже подальше виконання рішення суду у справі №910/12426/15 не залежало від боржника - ТОВ "Прано Інвест".

Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Валендюка В.С. з ухвалою місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 21.12.2016р. у справі №922/2998/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із конкурсними вимогами до боржника ТОВ «Прано Інвест»; визнати грошові вимоги АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ПАТ "Прано Інвест" у розмірі 2689545,28грн., з яких: 16005247,58грн. - включити у четверту чергу реєстру вимог кредиторів; 1084297,70грн. - включити у шосту чергу реєстру вимог кредиторів; 2756грн. витрат зі сплати судового збору включити у першу чергу реєстру вимог кредиторів (т.6,а.с.176-178).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник вказує на те, що звернення банку до суду з позовом до боржника не припиняє дії кредитного договору та правовідносин сторін, що виникли на його підставі, а отже з 17.03.2015р. банком нараховувались боржнику відсотки за користування кредитними коштами та пеня за порушення їх сплати, у зв'язку з чим станом на 19.10.2016р. заборгованість ТОВ "Прано Інвест" перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором від 30.06.2006р. №613у-01-06 становить 2689545,28грн., з яких: 88372,25грн. - заборгованість по тілу кредиту, 1516875,33грн. - заборгованість по процентам та 1084297,70грн. - заборгованість по пені. Крім того, вказує на те, що чинним законодавством не передбачено припинення нарахування відсотків за користування кредитними коштами із ухваленням рішення суду про стягнення заборгованості або звернення стягнення на предмет іпотеки. Також зазначає, що фактичне оприбуткування на балансі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» предмета іпотеки та, відповідно, погашення заборгованості у сумі 5652000грн. відбулось 06.10.2016р., яке здійснено в черговості, визначеній у п.8.1 кредитного договору.

Відзивом від 28.02.2017р. розпорядник майна боржника Сасіна К.О. заперечує проти вимог апеляційної скарги, вважає ухвалу місцевого господарського суду законною та обґрунтованою та просить ухвалу місцевого господарського суду від 21.12.2016р. у справі №922/2998/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому зазначає, що у рішенні господарського суду м. Києва від 30.06.2015р. №910/12426/15 встановлено порушення боржником взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим у банку виникло право на дострокове погашення кредиту, розмір заборгованості за яким, станом на момент звернення до суду - 18.03.2015р. склав 187083,50дол. США, яка, відповідно, і була стягнута з ТОВ "Прано Інвест" за цим рішенням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку з цим, на думку розпорядника майна, повторне визнання вимог у сумі 3443,56 дол. США (тіла кредиту) є недопустимим. Крім того, вважає, що оскільки погашення заборгованості боржника відбулось шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, подальше виконання рішення суду жодним чином не залежить від боржника, а тому він не повинен відповідати за дії чи бездіяльність банку щодо реєстрації права власності на цей об'єкт.

21.03.2017р. скаржником подані додаткові пояснення до апеляційної скарги, у яких він зазначає, що 06.10.2016р. здійснено фактичне зарахування коштів в сумі 5652000грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в порядку черговості, визначеній п.8.1 цього договору, та на виконання рішення суду, з яких: 34598,03 дол. США, що еквівалентно 896031,34грн., 183639,94 дол. США, що еквівалентно 4755968,50грн. (курсова різниця, що утворилась за період з 17.03.2015р. по 05.10.2016р. на суму стягнутого за рішенням суду боргу становить 796881,54грн., оскільки станом на дату зарахування коштів в рахунок погашення боргу курс НБУ становив 25,8983грн. за 1 долар США). Після фактичного зарахування коштів непогашений залишок по тілу кредиту склав 3443,56 дол. США, у зв'язку з недостатністю коштів від предмету іпотеки та за відсотками в розмірі 59107,37дол. США. Пеня в розмірі 202564,85грн. за рішенням суду залишилась непогашеною (т.6-А, а.с.17,18).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 21.12.2016р. у справі №922/2998/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із конкурсними вимогами до боржника ТОВ «Прано Інвест»; визнати грошові вимоги АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ПАТ "Прано Інвест" у розмірі 2689545,28грн., з яких: 16005247,58грн. - включити у четверту чергу реєстру вимог кредиторів; 1084297,70грн. - включити у шосту чергу реєстру вимог кредиторів; 2756грн. витрат зі сплати судового збору включити у першу чергу реєстру вимог кредиторів

Арбітражний керуючий заперечила проти вимог апеляційної скарги та просила ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Інші кредитори належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчить відтиск штампу на звороті ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 03.04.2017р. та повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов'язковою, та приймаючи до уваги строки розгляду апеляційної скарги та відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників інших кредиторів, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника скаржника та арбітражного керуючого, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

30.06.2006р. між Банком "Фінанси та Кредит" ТОВ, правонаступником якого є ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (банком) та ТОВ "Прано Інвест" (позичальником) укладений кредитний договір № 613v-01-06, п.1.1 якого встановлено, що банк надає позичальнику кредит в сумі 450800 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути отримані грошові кошти до 29.06.2011р. та сплатити за користування кредитом проценти в розмірі 13% річних, а за користування кредитом з моменту, зазначеного в підпунктах "б", "в" пункту 3.1 цього договору, сплатити відсотки у підвищеному розмірі (т.6, а.с. 11-19).

Відповідно до п.2.2 даного договору позичальник зобов'язується повернути кредит банку згідно графіка погашення кредиту (додаток № 1 до цього договору) з остаточним терміном погашення до 29.06.2011р., шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок.

Згідно з п.3.1 цього договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту за процентними ставками) 13% річних (у розмірі, вказаному у п.1.1 цього договору) за період з дня видачі до строку повернення кредиту, зазначеного в п.2.2 цього договору; б) у випадку порушення позичальником строку погашення, згідно графіку (додаток до цього договору ), 26% річних від суми невиконаного зобов'язання по кредиту згідно вищезазначеного графіку, за період часу з моменту непогашення суми кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості.; в) 26 річних за період з 26.06.2011р. до дня фактичного погашення заборгованості.

Пунктом 3.6 цього договору встановлено, що у випадку порушення строку оплати процентів, зазначених в п.3.4 даного договору, банк має право вимагати дострокового повернення отриманого позичальником кредиту, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити всі відсотки протягом 1-го дня з моменту отримання вимоги банку.

Пунктом 6.1 кредитного договору сторони встановили, що банк має право вимагати повернення виданих кредитних коштів та сплати відсотків за весь період користування кредитом до настання терміну, зазначеного в пункті 2.2 даного кредитного договору, а позичальник зобов'язаний повернути отримані кредитні кошти і сплатити всі відсотки протягом одного дня з моменту отримання вимоги банку, у випадках, зокрема, якщо позичальник надав позикодавцеві будь-які документи, що містять неправдиві відомості, або підроблені документи; позичальник в період дії цього договору порушував будь-які умови цього договору, в тому числі: не сплатив відсотки за користування кредитними коштами, мав місце факт прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами, не надав банку у встановлений термін будь-які документи, якщо обов'язок подання таких документів позичальником передбачена цим договором, використовував кредитні кошти не відповідно до їх цільового призначення, не повідомив банк у встановлені терміни про факти, зазначених у пункті 5.6 цього договору, допускав інші порушення; позичальник на вимогу банка не сплатив у передбачених цим договором випадках неустойку (штраф, пеню); позичальник в період дії цього договору допускав порушення зобов'язань перед банком, передбачених договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором; позичальник в період дії цього договору допускав грубі порушення договірних зобов'язань перед банком за будь-якими іншими договорами.

У п.8.1 цього договору зазначено, що у випадку, якщо сплачених позичальником грошових коштів недостатньо для погашення виниклої до цього моменту загальної суми заборгованості, то погашення заборгованості відбувається в наступній послідовності: в першу чергу погашаються відсотки за користування кредитом, в другу чергу погашається основний борг по кредиту, а в третю чергу погашається неустойка (штраф, пеня).

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (п.8.5 даного договору).

23.10.2013р. між тими ж сторонами укладена додаткова угода №3 до кредитного договору від 30.06.2006р. №613v-01-06, у п.1 якої сторони дійшли згоди пункти 1.1, п.2.2 договору викласти в новій редакції: « 1.1. Банк надає позичальнику кредит в сумі 190083,50 доларів США, а позичальник зобов'язується повернути отримані грошові кошти до 30.03.2016р. і сплатити за користування кредитом проценти в розмірі 14,5% річних (а за користування кредитом з моменту, зазначеного в підпунктах "б", "в" пункту 3.1 цього договору, сплатити відсотки у підвищеному розмірі). Для обліку виданого кредиту банк відкриває позичальнику позиковий рахунок №6501, МФО 300937»; «п.2.2. Позичальник зобов'язується повернути кредит банку згідно графіка погашення кредиту (додаток № 1 до цього договору) з остаточним терміном погашення до 30.03.2016р., шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок».

15.05.2015р. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ «Прано Інвест» про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення № 24, загальною площею 92,00 кв.м, що знаходяться в будинку під № 5 по вул. Червоноармійській в м. Києві, які належать ТОВ "Прано Інвест" на праві приватної власності та є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки №1595И/0606 від 30.06.2006р., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № з-232, в рахунок погашення заборгованості 5134291,67грн., з яких сума строкової заборгованості за кредитом - 128615,85 доларів США, сума простроченої заборгованості за кредитом - 58467,65 доларів США, сума строкової заборгованості за відсотками - 1734,60 доларів США, сума простроченої заборгованості за відсотками - 32 863,43 доларів США, пеня - 202564,85 грн., шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за ціною 3252200 грн.

З позовної заяви та додатків до неї вбачається, що на момент звернення позивача з позовом основна сума заборгованості за кредитом становила 128615,85дол. США, сума простроченої заборгованості за кредитом - 58467,65дол. США, сума строкової заборгованості за відсотками - 1734,60дол. США, сума простроченої заборгованості за відсотками - 32863,43дол. США, пеня - 202564,85грн., всього з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на 17.03.2015р. - 5134291,67грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.06.2015р. у справі №910/12426/15 позов задоволено частково; звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме нежиле приміщення № 24, загальною площею 92,00 кв.м, що знаходиться в будинку під № 5 по вул. Червоноармійській в м. Києві, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Прано Інвест» на праві приватної власності та є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки № 1595И/0606 від 30.06.2006р., який посвідчений Морозовою С.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № з-232, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 5134291грн. 67 коп. (з яких: строкової заборгованості за кредитом - 128615,85 доларів США; сума простроченої заборгованості за кредитом - 58467,65 доларів США; сума строкової заборгованості за відсотками - 1734,60 доларів США; сума простроченої заборгованості за відсотками - 32863,43 доларів США; пеня - 202564,85 гривень) шляхом визнання права власності на зазначене майно за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною 5652000грн.; відмовлено у задоволенні вимог щодо звернення стягнення на вказане майно за ціною 3252200,00 грн.; стягнуто з ТОВ «Прано Інвест» на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 65044грн. судового збору; стягнуто з ТОВ «Прано Інвест» в доход Державного бюджету України 8036грн. судового збору (т.6,а.с.99-106).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015р. у справі №910/12426/15, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України, апеляційну скаргу ТОВ «Прано Інвест» залишено без задоволення; рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2015р. у справі №910/12426/15 залишено без змін (т. 6, а.с.107-125).

При розгляді справи судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «Прано Інвест» за кредитним договором 30.06.2006р. №613v-01-06 між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (іпотекодержателем), та ТОВ "Прано Інвест" (іпотекодавцем) укладений договір іпотеки №1595И/0606, п. 1 якого встановлено, що іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: нежиле приміщення № 24, площею 92,00кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, буд.5.

Відповідно до пункту 2 договору іпотеки зазначене нежитлове приміщення передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих іпотекодавцю за кредитним договором від 30.06.2006р. № 613v-01-06 з усіма змінами та додатками на суму 190083,50 доларів США, строком до 30.03.2016р., а також відсотків за користування кредитом, визначених пунктом 3.1 основного зобов'язання, а також сплати комісійної винагороди, неустойки за цим договором або за основним зобов'язанням, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за вищезазначеними договорами, відшкодування витрат зі звернення стягнення на предмет іпотеки, в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог. Відсотки за користування кредитом сплачуються іпотекодавцем іпотекодержателю згідно з пунктом 3.4 основного зобов'язання. У випадку зміни сторонами основного зобов'язання, в тому числі процентної ставки за користування кредитними ресурсами, іпотекодавець зобов'язується невідкладно укласти з іпотекодержателем відповідний договір про внесення змін до цього договору.

Відповідно до пункту 4 договору іпотеки предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.B. 30.06.2006р. за реєстровим № з-229, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 30.06.2006р. за номером 1403427.

Згідно з пунктом 9 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору.

Умовами пункту 10 договору іпотеки визначено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено іпотекодавцем виключно в судовому порядку; згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в підпункті 10.3.1 та 10.3.2 цього пункту договору: задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку", або: продаж іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку".

30.10.2015р. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України для реєстрації права власності на вищезазначений об'єкт (т.6, а.с.130).

16.11.2015р. державним реєстратором прав власності на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №26178315, яким відмовлено у державній реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 5, за ПА «Банк «Фінанси та кредит» (т.6, а.с.132).

Дане рішення обґрунтоване тим, що заявником подано заяву про державну реєстрацію прав власності, однак не зазначено щодо якого саме типу об'єкта нерухомого майна подано таку заяву, що передбачено реквізитами цього документа. Крім того, зазначено, що в Державному реєстрі речових прав наявні обтяження, щодо цього об'єкта нерухомого майна.

27.11.2015р. ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» повторно звернулось до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України для реєстрації права власності на вищезазначений об'єкт (т.6, а.с.131).

02.12.2015р. державним реєстратором прав власності на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 26688192.

Підставою для відмови у державній реєстрації визначено те, що заявником подано заяву про державну реєстрацію об'єкта нерухомого майна, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, б. 5, приміщення 24, в той час як правовстановлюючий документ подано на об'єкт нерухомого майна за адресою м. Київ, вул. Червоноармійська, б. 5, крім того, в реєстрі вже зареєстровано та відкрито розділ за адресою вул. Червоноармійська, будинок 5. Також, в Державному реєстрі речових прав наявні обтяження щодо цього об'єкта нерухомого майна (т.6,а.с.133).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2016р. у справі №826/27861/15 відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Чекригіна Олександра Валерійовича, Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - ТОВ «Прано Інвест» про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора Чекригіна О.В. від 16.11.2015р. №26178315, від 02.12.2015р. №26688192 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов'язання Міністерства юстиції України зареєструвати за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» право власності на нерухоме майно - нежиле приміщення під №24, що розташоване у буд. №5 по вул. Червоноармійській в м. Києві та внести відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва мотивована, зокрема, тим, що рішення державного реєстратора прийняті у відповідності до законодавства.

23.08.2016р. приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Грек А.В. здійснено державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомості, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 5, приміщення 24 , підставною виникнення права власності визначено рішення господарського суду м. Києва від 30.06.2015р. у справі №910/12426/15 (т.6,а.с.126).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.10.2016р. у справі №922/2998/16 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Прано Інвест"; визнано розмір безспірних вимог ТОВ "Оптово-роздрібний ринок "Жуляни" в сумі 557450,23 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; встановлено оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про порушення справи про банкрутство боржника із зазначенням повного найменування боржника, його поштової адреси, найменування та адреси господарського суду, номера справи, відомостей про розпорядника майна, граничного строку подання заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника.

04.10.2016р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Прано Інвест» та встановлено граничний строк на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника, а саме: протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

03.11.2016р. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до господарського суду Харківської області з заявою про визнання кредиторських вимог у справі про банкрутство ТОВ "Прано Інвест" у сумі 2689545,28грн., з яких 1605247,58грн. - включити до четвертої черги реєстру вимог кредиторів; 1084297,70грн. - включити до шостої черги реєстру вимог кредиторів (т.6, а.с.2-4). Заява обґрунтована тим, що банк має вимоги до боржника, які виникли на підставі кредитного договору від 30.06.2006р. №613v-01-06, та за яким банк у повному обсязі виконав свої зобов'язання, однак боржник в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконав своїх зобов'язань належним чином, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість по тілу кредиту у розмірі 3443,56 дол. США, заборгованість за процентами у розмірі 59107,37 дол. США, заборгованість по пені за прострочення сплати заборгованості по основному боргу кредиту та нарахованих відсотків 1084297,70грн.

За наслідками розгляду заяви АТ «Банк «Фінанси та кредит» з вимогами до ТОВ «Прано Інвест» розпорядником майна арбітражним керуючим Сасіною К.О. та директором боржника повідомлено банк про відхилення його вимог у сумі 2689545,28грн. у зв'язку з тим, що на підставі рішення господарського суду м. Києва від 23.08.2016р. банк зареєстрував право власності на майно за ціною 5652000грн., що фактично перевищує суму заборгованості ТОВ «Прано Інвест», визначену у відповідному рішенні, подальші нарахування за кредитом вважає неправомірними та необґрунтованими.

21.12.2016р. місцевим господарським судом винесено оскаржувану ухвалу з підстав, наведених вище (т.6,а.с.150-154).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За приписами статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі Закон про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно зі статтею 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;

грошове зобов'язання - зобов'язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов'язань відносяться також зобов'язання щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов'язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов'язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов'язань боржника, в тому числі зобов'язань щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов'язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров'ю громадян, зобов'язання з виплати авторської винагороди, зобов'язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов'язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов'язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом.

За приписами частин 1, 2 статті 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що виходячи з вимог статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" обов'язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство.

Так, у попередньому засіданні господарський суд зобов'язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника, незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником.

У силу приписів частини 1 статті 23 Закону про банкрутство заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги конкурсного кредитора повинні бути підтверджені відповідними доказами.

Слід зазначити, що у справі про банкрутство господарський суд встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов'язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Правовідносини, які склались між сторонами, виникли з підстав виконання кредитного договору від 30.06.2006р. №613v-01-06 та іпотечного договору від 30.06.2006р.№1595И/0606, і регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, встановлених ГК України.

Як зазначалось вище, 30.06.2006 між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ "Прано Інвест" укладений кредитний договір № 613v-01-06, в забезпечення виконання якого між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (іпотекодержателем), та ТОВ "Прано Інвест" (іпотекодавцем), укладений договір іпотеки №1595И/0606, пунктом 1 якого встановлено, що іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: нежиле приміщення № 24, площею 92,00кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, буд.5.

Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Частиною 5 статті 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Виходячи з положень частини 2 статті 16 ЦК України, частини 3 статті 33, статті 36, частини 1 статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється із способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором (правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 11.12.2103р.)

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.06.2015р. у справі №910/12426/15 звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме нежиле приміщення № 24, загальною площею 92,00 кв.м, що знаходиться в будинку під № 5 по вул. Червоноармійській в м. Києві, що належить ТОВ «Прано Інвест» на праві приватної власності та є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки від 30.06.2006р. №1595И/0606, який посвідчений Морозовою С.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № з-232 в рахунок погашення заборгованості у розмірі 5134291грн. 67 коп. (з яких: сума строкової заборгованості за кредитом - 128615,85 доларів США; сума простроченої заборгованості за кредитом - 58467,65 доларів США; сума строкової заборгованості за відсотками - 1734,60 доларів США; сума простроченої заборгованості за відсотками - 32863,43 доларів США; пеня - 202 564,85 гривень) шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною 5652000грн.; відмовлено у задоволенні вимог щодо звернення стягнення на вказане майно за ціною 3252200,00 грн.; стягнуто з ТОВ «Прано Інвест» на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 65044грн. судового збору; стягнуто з ТОВ «Прано Інвест» в доход Державного бюджету України 8036грн. судового збору (т.6,а.с.99-106).

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015р. у справі №910/12426/15, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України, апеляційну скаргу ТОВ «Прано Інвест» залишено без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2015р. у справі №910/12426/15 без змін (т. 6, а.с.107-125).

Відповідно до статті 105 ГПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний господарський суд приймає постанову. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Статтею 115 ГПК України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язкові на всій території України.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до параграфа 72 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. (рішення чинне з 06.11.2002р.) в справі "Совтрансавто-Холдінг" проти України" у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (аналогічний висновок мається також і в рішенні Суду по справі "Брумареску проти Румунії", параграф 61) (п.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 24.07.2008 р. N 01-8/451 «Про внесення змін до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 18.11.2003 N 01-8/1427 "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Також у рішенні Європейського суду з прав людини "Христов проти України" від 19.02.2009р. Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії" [GC], N 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Враховуючи викладене, з набранням законної сили рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2015р. у справі №910/12426/15, тобто 07.09.2015р. (прийняття постанови Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2015р. у справі №910/12426/15) борг ТОВ «Прано Інвест» у розмірі 5134291,67грн. ( з яких: строкова заборгованість за кредитом -128615,85 дол. США, сума простроченої заборгованості за кредитом - 58467,65дол. США, сума простроченої заборгованості за відсотками - 1734,60дол. США, сума простроченої заборгованості за відсотками - 3283,43дол. США, пеня - 202564,85грн.). є погашений шляхом визнанням за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» права власності на нежиле приміщення № 24, загальною площею 92,00 кв.м, що знаходиться в будинку під № 5 по вул. Червоноармійській в м. Києві за ціною 5652000грн.

Зі змісту наданої на вимогу суду апеляційної інстанції позовної заяви ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на майно ТОВ «Прано Інвест» та рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2015р. у справі 910/12426/15 вбачається, що позивач (ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»), у відповідності до п.6.1 договору від 30.06.2006р. №613v-01-06 просив стягнути з ТОВ «Прано Інвест» наданий кредит у повному обсязі у сумі 187083,5 дол. США, (з якої 128615,85доларів США - строкова заборгованість за кредитом та 58467,65доларів США - сума простроченої заборгованості за кредитом, що за курсом НБУ (за один долар США - 22,2469грн.) на момент прийняття рішення становила 4162027,91грн.), яка і була стягнута за рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2015р. у справі №910/12426/15 шляхом визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно із статтею 202ГК України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Враховуючи викладене, з моменту набрання рішенням господарського суду міста Києва від 30.06.2015р. у справі №910/12426/15 законної сили, за яким стягнуто з ТОВ «Прано Інвест» заборгованість у розмірі у розмірі 5134291,67грн. шляхом визнанням за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» права власності на нежиле приміщення № 24, загальною площею 92,00 кв.м, що знаходиться в будинку під № 5 по вул. Червоноармійській в м. Києві за ціною 5652000грн., зобов'язання ТОВ «Прано Інвест» перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором від 30.07.2006р. №№613v-01-06 щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним припинились.

Відповідно до статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами частин 1,3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що чинним законодавством не передбачено припинення нарахування відсотків за користування кредитними коштами із ухваленням рішення суду про стягнення заборгованості.

Проте, з набуттям ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» права власності на нерухоме майно ТОВ «Прано інвест» за ціною, яка перевищує суму заборгованості за позикою, між сторонами припинились зобов'язання щодо виконання кредитного договору від 30.07.2006р. №№613v-01-06.

Враховуючи ту обставину, що ТОВ «Прано Інвест» фактично була повернута позика, отримана за кредитним договором від 30.07.2006р. №613v-01-06, шляхом визнання за ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» права власності на майно, яке було предметом іпотеки, на підставі рішення господарського суду м. Києва у справі №910/12426/15, яке набрало законної 07.09.2015р., апелянт з урахуванням вимог чинного законодавства та умов кредитного договору має право нарахувати проценти за користування грошовими коштами (кредитом) за період з 18.03.2015р. по 06.09.2015р. та пеню за порушення строків повернення процентів та кредитних коштів лише до 06.09.2015р., розмір яких з урахуванням наданого скаржником розрахунку (т.6.а.с.34-36), який перевірений судом апеляційної інстанції з урахуванням зазначеного періоду, є значно меншим за різницю між вартістю майна та загальним розміром заборгованості, визначеним у рішенні господарського суду міста Києва від 30.06.2015р. у справі 910/12426/15, яка становить 517708,33грн.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про відсутність у ТОВ «Прано Інвест» на момент подання ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» заяви з грошовими вимогами грошових зобов'язань перед банком, які б виникли на підставі кредитного договору від 30.07.2006р. №№613v-01-06.

Доводи скаржника про те, що фактичне погашення заборгованості у сумі 5652000грн. відбулось 06.10.2016р. (дата фактичного оприбуткування на балансі банку предмета іпотеки), яке здійснено в черговості, визначеній у п.8.1 кредитного договору, та в еквіваленті до курсу до долара США за даними НБУ станом на 06.10.2016р. ( 25,8983грн. за один долар США), у зв'язку з чим непогашений залишок по тілу кредиту склав 3443,56дол. США, через недостатність коштів від предмета іпотеки, відсотки - в розмірі 59107,37дол. США, пеня - в розмірі 202564,85грн., не приймаються судом апеляційної інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що набуття й виникнення права власності мають суто правовий характер. Виникнення права - це початок існування будь-якого суб'єктивного права. З виникненням права власності з'являються відповідні правовідносини, в яких воно реалізується, тобто це є вже іншим етапом існування права. Виникнення права передує його набуттю.

Згідно з положеннями частини першої статті 316 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК).

Відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення у особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (правова позиція Верховного суду України, викладена у постанові Верховного суду України від 10.02.2016р. у справі №6-1224цс15).

Поняття «визнання права власності на об'єкти нерухомого майна» та «підтвердження факту права власності на об'єкти нерухомого майна» не є тотожними поняттями.

Порядок проведення державної реєстрації речових прав регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначені правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень.

Відповідно до частини 3 статті 3 цього Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент набуття права власності) права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

заявником, зокрема, є власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Статтю 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений перелік документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав.

Так, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішення господарського суду міста Києва у справі №910/124215) та пункту 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (чинній редакції), державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, документом, який підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, може бути рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

З аналізу наведених норм права вбачається, що для проведення держаної реєстрації права власності на нерухоме майно подається рішення суду, яким визнано або встановлено факт права власності на об'єкти нерухомого майна, або встановлено факт передачі безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності, і яке набрало законної сили.

У пункті 35 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10. 2013 р. N868 (надалі - Порядок) (в редакції, чинній на момент набуття ПАТ «Банк «фінанси та кредит» права власності на нерухоме майно) встановлено, що під час проведення державної реєстрації речових прав заінтересованою особою є власник, інший правонабувач або сторона правочину, відповідно до якого виникли речові права.

Згідно із пунктом 36 Порядку (в редакції, чинній на момент набуття ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» права власності на нерухоме майно) для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

Пунктом 37 цього Порядку встановлено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Для проведення державної реєстрації речових прав заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає копію документа, що посвідчує його особу (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування) (п.38 Порядку ).

З вищевикладених положень чинного законодавства вбачається, що державний реєстратор не встановлює право власності, зокрема, на об'єкт нерухомості, а реєструє його на підставі чітко визначених правовстановлюючих документів, до яких, зокрема, належить, судове рішення про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до п. 20 Порядку за результатами розгляду заяви та документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав або рішення про відмову в такій реєстрації.

Згідно із п. 28 Порядку державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав виключно за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".У рішенні про відмову в державній реєстрації прав зазначаються всі підстави прийняття такого рішення.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній на момент набрання законної сили рішення господарського суду у справі №910/12426/15) дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду.

Таким чином, відмова державного реєстратора в реєстрації права власності не позбавляє власника права власності на це майно, а реєстрація права власності не встановлює такого права, а підтверджує його наявність.

Таким чином, ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» набув права власності на нерухоме майно 07.09.2015р. (з моменту набрання законної сили рішення господарського суду м. Києва у справі №910/12426/15), а 23.08.2016р. приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Грек А.В. здійснено державну реєстрацію права власності на це майно, підставою виникнення якого визначено рішення господарського суду м. Києва від 30.06.2015р. у справі №910/12426/15 (т.6,а.с.126).

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» двічі, 30.10.2015р. та 27.11.2015р., зверталось до Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України для реєстрації права власності на вищезазначений об'єкт та двічі державним реєстратором прав власності на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України були прийняті рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №26178315, № 26688192 (т.6, а.с. 131-133).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.07.2016р. у справі №826/27861/15 відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Чекригіна Олександра Валерійовича, Міністерства юстиції України, за участю третьої особи - ТОВ «Прано Інвест» про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора Чекригіна О.В. від 16.11.2015р. №26178315 та від 02.12.2015р. №26688192 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, зобов'язання Міністерства юстиції України зареєструвати за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» право власності на нерухоме майно - нежиле приміщення під №24, що розташоване у буд. №5 по вул. Червоноармійській в м. Києві та внести відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва мотивована, зокрема, тим, що рішення державного реєстратора прийняті у відповідності до законодавства.

Таким чином, неправильне оформлення документів для реєстрації за ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» при поданні заяви про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке набуто останнім на підставі рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2015р. у справі №910/12426/15, не може бути підставою здійснення перерахунку боргу, який стягнуто за рішенням суду та не може бути переглянутий за ініціативою стягувача.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що ТОВ «Прано Інвест» після прийняття рішення господарського суду міста Києва у справі №910/12426/15 жодним чином не могло вплинути на дії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» по реєстрації набутого ним права власності на нерухоме майно- нежиле приміщення № 24, загальною площею 92,00 кв.м, що знаходиться в будинку № 5 по вул. Червоноармійській в м. Києві та зобов'язати його оприбуткувати майно у нього на балансі, а отже дії (бездіяльність) банку по реєстрації та оприбуткування даного майна не можуть бути підставою для збільшення розміру заборгованості боржника за кредитним договором від 30.07.2006р. №613v-01-06 та нарахування відсотків за період, протягом якого, з тих чи інших причин банк не зареєстрував за собою права власності на це майно.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що рішенням господарського суду міста Києва від 30.06.2015р. у справі №910/12426/15 звернуто стягнення на нерухоме майно, а саме нежиле приміщення № 24, загальною площею 92,00 кв.м, що знаходиться в будинку № 5 по вул. Червоноармійській в м. Києві, що належить ТОВ «Прано Інвест», в рахунок погашення заборгованості у розмірі 5134291грн. 67 коп. (з яких: сума строкової заборгованості за кредитом - 128615,85 доларів США; сума простроченої заборгованості за кредитом - 58467,65 доларів США; сума строкової заборгованості за відсотками - 1734,60 доларів США; сума простроченої заборгованості за відсотками - 32863,43 доларів США; пеня - 202 564,85 гривень), а отже зарахування коштів на рахунку банку мало відбутися саме в черговості, визначеній цим рішенням, оскільки згідно статті 115 ГПК України, воно є обов'язковим до виконання, а зміна порядку виконання рішення, відповідно до вимог чинного законодавства можлива лише в судовому порядку.

Враховуючи викладене в сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» не надано належних на допустимих доказів, які б свідчили про наявність у боржника на момент подання грошових зобов'язань перед ним.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що при прийнятті оскаржуваного судового рішення господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, у зв'язку з чим підстави для його скасування відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді ухвали, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 21.12.2016р. у справі № 922/2998/16 - без змін.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101, п.1 ч.1 ст.103, ст.ст. 105,106 ГПК України, Харківський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення.

2.Ухвалу господарського суду Харківської області від 21.12.2016р. у справі №922/2998/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцятиденного строку.

Повний текст постанови складений 14.04.2017р.

Головуючий суддя Л.І.Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя В.В.Лакіза