РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2017Справа №910/21713/15

За позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Київська міська рада

про виселення з орендованого нерухомого майна

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися.;

від відповідача: не з'явилися;

від третьої особи: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про виселення з орендованого нерухомого майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після припинення дії Договору №215-У(Ор)-11 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду від 15.10.2011 року, відповідачем не повернуто позивачу орендоване майно.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов та:

1) виселити відповідача з нерухомого майна (частини переходу), згідно з викопіюванням з Схеми тимчасового розташування МАФ, що знаходиться за адресою: станція метро «Харківська» (вестибюль №1), загальною площею 17,8 кв.м.

2) Демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції (кіоск Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2), що знаходиться за адресою: станція метро «Харківська» (вестибюль №1), загальною площею 17,8 кв.м.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2015 року порушено провадження по справі та призначено її розгляд на 22.09.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2015 року розгляд справи відкладено на 30.09.2015 року.

В судовому засіданні 30.09.2015 року оголошено перерву до 13.10.2015 року.

13.10.2015 року через канцелярію суду представник позивача подав заяву про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.10.2015 року залучено до участі у справі Київську міську раду (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36; ) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, розгляд справи відкладено 27.10.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2015 року відкладено розгляд справи на 10.11.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2016 року зупинено провадження у справі №910/21713/15 до вирішення по суті справи №910/26330/15 (за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Київський метрополітен" про визнання продовженим (пролонгованим) договору), та набрання законної сили рішенням суду у даній справі; зобов'язано учасників судового процесу повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі №910/21713/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2016 року поновлено провадження у справі №910/21713/15 та призначено її розгляд на 12.04.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2016 року зупинено провадження у справі №910/21713/15 до вирішення по суті справи №910/5717/16 (за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Київський метрополітен" та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) про зобов'язання укласти додаткову угоду до договору №215-У(Ор)-11 від 15.10.2011 року), та набрання законної сили рішенням суду у даній справі; зобов'язано учасників судового процесу повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі №910/21713/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2017 року поновлено провадження у справі №910/21713/15 та призначено її розгляд на 22.02.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2017 року відкладено розгляд справи на 01.03.2017 року.

В судове засідання 01.03.2017 року представники сторін не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 01.03.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.10.2011 року між Комунальним підприємством "Київський метрополітен" (далі по тексту - орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі по тексту - орендар, відповідач) укладено Договір 215-У(Ор)-11 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду (далі по тексту - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору орендодавець на підставі рішення Київради від 29.04.2010 року №590/4028 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу, визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря), далі - об'єкт оренди, за адресою: станція метро "Харківська" (вестибюль №1), для торгівлі непродовольчими товарами.

Згідно з п. 2.1 Договору об'єктом оренди є частина переходу визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 17,8 кв. м., згідно з викопіюванням Схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього договору.

Пунктом 2.4 Договору передбачено, що об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі у Комунального підприємства "Київський метрополітен".

Згідно акту прийому-передачі від 01.11.2011 року орендодавець передав, а орендар прийняв в користування частину переходу, станції метро "Харківська" (вестибюль №1), визначену тимчасовим огороджуючими конструкціями (кіосками), заг. площею 17,8 кв.м.

Відповідно до п. 4.14. Договору орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю.

Згідно з п. 8.5.6. Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 15.10.2011 до Договору) у разі припинення дії цього Договору Орендар, звільняє орендовану частину приміщення переходу станції метро «Харківська» (вестибюль №1) в термін, визначений п.4.1.4. цього договору від своїх огороджуючих конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті Договору умов, Орендодавець, самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіосками).

Пунктом 9.1 договору передбачено, що сторонами встановлено, що договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київради 29.04.2010 року №590/4028 діє з 15.10.2011 до 13.10.2014 року (2 роки 364 дні).

Згідно з п. 9.5 договору, договір припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Після закінчення строку дії цього договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради (п.9.3 договору).

Листом № 101 від 04.09.2014 позивач просив відповідача 2 продовжити договір оренди частину переходу станції метро "Харківська" (вестибюль №1), загальною площею 17,8 кв.м терміном на 2 роки 364 дні.

Листом № 135 від 16.09.2014 позивач звертався до відповідача 1, в якому просив надати всі необхідні документи для продовження договору оренди № 215-У(Ор)-11 від 15.10.2011.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/26330/15 від 13.01.2016, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2016 встановлено, що договір № 215-У(Ор)-11 від 15.10.2011 закінчив свою дію 13.10.2014 та продовжений не був, оскільки відповідач в межах встановленого ч.2 статті 17 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" місячного строку повідомив позивача про своє волевиявлення не продовжувати (пролонговувати) дію договору оренди.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ст. 35 ГПК України).

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначив, що відповідачем, в порушенням пунктів 4.1.4. та 8.5.6. договору, після припинення дії Договору не повернуто позивачу об'єкт оренди та не звільнено його з-під огороджуючих конструкцій.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму (ч. 1 ст. 765 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до с. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 2 ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

З матеріалів справи вбачається, що строк дії Договору закінчився 13.10.2014 та продовжений не був, відповідачем порушено приписи пунктів 4.1.4. та 8.5.6. Договору та не повернуто об'єкт оренди позивачу та не демонтовано тимчасово огороджуючі конструкції.

Таким чином, з моменту припинення дії Договору у відповідача відсутні правові підстави користуватися нерухомим майном (частина переходу), згідно з викопіюванням з Схеми тимчасового розташування МАФ, що знаходиться за адресою: станція метро «Харківська» (вестибюль №1), загальною площею 17,8 кв.м.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно частини першої статті 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Враховуючи те, що Договір №215-У(Ор)-11 про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке передається в оренду від 15.10.2011 року є таким що припинив свою дію 13.10.2014 року, то відповідач на підставі приписів ч. 1 ст. 785 ЦК України, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», пунктів 4.1.4. та 8.5.6. Договору зобов'язаний повернути об'єкт оренди позивачу та демонтувати тимчасово огороджуючі конструкції, а тому позовні вимоги нормативно та документально доведені та підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Виселити Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (04209, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) з нерухомого майна (частини переходу), згідно з викопіюванням з Схеми тимчасового розташування МАФ, що знаходиться за адресою: станція метро «Харківська» (вестибюль №1), загальною площею 17,8 кв.м.

3. Демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції (кіоск Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (04209, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1)), що знаходиться за адресою: станція метро «Харківська» (вестибюль №1), загальною площею 17,8 кв.м.

4. Стягнути з Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (04209, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, пр. Перемоги, 35; ) 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп. - судового збору.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 31.03.2017 року.