ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017р. Справа № 914/395/17

За позовом:Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Унція», м. Львів
про:стягнення 8155,25 грн. боргу та 46256,04 грн. неустойки за договором на оренду нежитлових приміщень №2082 від 25.03.1998р.
Суддя Крупник Р.В. Секретар Прокопів І.І.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність №2302-вих-95 від 11.01.2017р.);
від відповідача:не зявився.

Представнику позивача розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

28.02.2017р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (надалі Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Унція» (надалі Відповідач) про стягнення 8155,25 грн. боргу та 46256,04 грн. неустойки за договором на оренду нежитлових приміщень №2082 від 25.03.1998р.

Ухвалою суду від 01.03.2017р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 13.03.2017р. Ухвалою від 13.03.2017р. розгляд справи було відкладено на 03.04.2017р.

Представник позивача в судове засідання зявився, через канцелярію суду супровідним листом подав перелічені в ньому документи. Заявлений позов підтримав, просив суд позов задоволити повністю. Позовні вимоги представник обґрунтовує тим, що 25.03.1998р. між позивачем та відповідачем укладено договір оренди нежитлових приміщень №2082, на виконання котрого відповідачу в оренду було передано нежитлові приміщення загальною площею 338,40 кв.м., розташовані за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 9. Рішенням господарського суду Львівської області від 22.06.2015р. у справі №914/1547/15 вказаний договір було розірвано, стягнуто з ТОВ - фірма «УНЦІЯ» на користь Управління комунальної власності ДЕП ЛМР 29611,59 грн. заборгованості та 4250,97 грн. судового збору, виселено ТОВ - фірма «УНЦІЯ» з нежитлових приміщень загальною площею 338,40 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 9 з відстрочкою виконання рішення суду на 15 днів. Незважаючи на вказане рішення суду, відповідач не здійснив повного розрахунку по орендній платі на суму 8155,25 грн. Крім цього, орендоване приміщення було повернуте відповідачем лише 16.02.2016р., а тому позивач просить суд стягнути з відповідача 46256,04 грн. неустойки, всього 54411,29 грн.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання повторно не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

На переконання суду, неявка належним чином повідомленого відповідача про час, дату та місце судового розгляду не перешкоджає вирішенню спору, оскільки, дослідивши наявні матеріали справи, суд визнав їх достатніми для того, щоб розглянути спір за цими матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

25.03.1998р. між Управлінням комунального майна (правонаступником якого являється позивач) та ТОВ фірма «Унція» укладено договір на оренду нежитлових приміщень №2082 (надалі Договір), на виконання якого відповідачу в оренду були передані нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 9, 1 поверх (51-1 + 51-9 - вісім приміщень) пл.178,7 кв. м, підвал (VІ, VІІ, VІІІ, ХІІ, ХІІІ, ХІV, ХV, ХVІ, ХVІІ, ХVІІІ - десять приміщень), загальною площею підвалу 159,7 кв.м.

За змістом п. 1-3 Договору, приміщення передані в оренду терміном з 09.12.2007р. по 09.12.2007р., під магазин та складські цілі.

На підставі рішення господарського суду Львівської області від 10.04.2008р. у справі №9/55, термін дії Договору визнано продовженим (пролонгованим, поновленим) на такий самий строк і на тих самих умовах, тобто до 09.12.2017р.

В подальшому, рішенням господарського суду Львівської області від 22.06.2015р. у справі №914/1547/15 за позовом Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради до ТОВ - фірма «Унція» про розірвання договору оренди, стягнення 29807,92 грн. заборгованості та виселення, позов задоволено частково, розірвано Договір на оренду нежитлових приміщень №2082 від 25 березня 1998р., розташованих на вул. Тернопільська,9 у м. Львові, укладений між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та ТОВ - фірма «УНЦІЯ» договір оренди розірвано; стягнуто з ТОВ - фірма «УНЦІЯ» на користь Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради 29611,59 грн. заборгованості та 4250,97 грн. судового збору, за розгляд майнової та немайнових вимог; виселено ТОВ - фірма «УНЦІЯ» з нежитлових приміщень загальною площею 338,40 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Тернопільська, 9 з відстрочкою виконання рішення суду на 15 днів.

Вказане рішення суду залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2015р. та постановою ВГС України від 23.02.2016р. у справі №914/1547/15 та відповідно набрало законної сили 09.12.2015р.

Як встановлено судом з постанови Сихівського ВДВС ЛМУЮ про закінчення виконавчого провадження від 17.02.2016р. ВП №49774022, приміщення, котре являлося предметом Договору, було повернуте відповідачем 16.02.2016р.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає позовні вимоги про стягнення боргу та неустойки такими, що підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно положень ст. 759 ЦК України, які кореспондуються з положеннями ст. 283 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

В силу приписів ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом (ч. 3 ст. 760 ЦК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно п. 4, 13 Договору, орендар зобовязувався щомісяця до 10 числа місяця за попередній місяць сплачувати орендодавцю орендну плату у встановленому розмірі шляхом перерахунку на рахунок ЖЕК-107, проводити орендну плату з урахуванням її індексації та нарахуванням ПДВ.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, взятих на себе зобовязань по своєчасному та повному внесенню оренди відповідач належним чином не виконав, зокрема, не сплатив орендної плати за період з квітня 2015р. по червень 2015р.

З позовної заяви та долученого до неї розрахунку вбачається, що до суми боргу позивачем включено також і заборгованість в розмірі 196,33 грн., яка як стверджує позивач існувала станом на 01.04.2015р. ОСОБА_1, з виконаним позивачем розрахунком заборгованості суд не погоджується, оскільки рішенням господарського суду Львівської області від 22.06.2015р. у справі №914/1547/15 з відповідача на користь позивача було стягнуто борг з орендної плати за Договором за період з 01.12.2013р. по 31.03.2015р. в розмірі 29611,59 грн., натомість у звязку з частковими проплатами судом відмовлено у стягненні боргу в розмірі 196,33 грн. та попри це позивач включив зазначену суму боргу до розрахунку у справі №914/395/17.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки у встановлений Договором строк, відповідач орендної плати не сплатив, він вважається таким, що прострочив, а тому орендна плата підлягає стягненню з нього в судовому порядку в розмірі 7958,92 грн.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 4.5. Постанови №18 від 26.12.2011р., припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку.

Беручи до уваги те, що заборгованість за Договором в межах періоду: 01.12.2013р. 31.03.2015р. в розмірі 196,33 грн. являлася предметом розгляду судом у справі №914/1547/15, в задоволенні стягнення якої було відмовлено, рішення у встановленому законом порядку набрало законно сили, суд прийшов до висновку, що провадження у справі про стягнення з відповідача на користь позивача 196,33 грн. боргу підлягає припиненню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

В силу пп. «в» п. 13 Договору, орендар зобовязаний при припиненні або розірванні договору оренди повернути протягом 15 днів орендодавцю за актом приймання-передачі обєкт оренди у стані, обумовленому договором оренди.

Відповідно до ч. 5 ст. 188 ГК України якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Як зазначив ВГС України в п. 15 Інформаційного листа від 11.04.2005р. №01-8/344, у разі коли на рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили із закінченням встановленого частиною першою статті 93 ГПК (1798-12) строку, подано апеляційну скаргу, і суд апеляційної інстанції відновив цей строк та прийняв скаргу до провадження, то таке рішення місцевого господарського суду до завершення апеляційного розгляду не вважається таким, що набрало законної сили.

Суд зазначає, що оскільки на рішення господарського суду Львівської області від 22.06.2015р. у справі №914/1547/15 про розірвання спірного договору було подано апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої Львівським апеляційним господарським судом прийнято 09.12.2015р. відповідну постанову про залишення вказаного рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, рішення суду у справі №914/1547/15 набрало законної сили і відповідно спірний договір розірвано лише з 09.12.2015р.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

На думку позивача, за несвоєчасне повернення приміщення, відповідач зобовязаний сплатити на користь Управління комунальної власності 46256,04 грн. неустойки за період червень 2015р. 16.02.2016р.

Проаналізувавши долучений до позовної заяви розрахунок неустойки, взявши до уваги те, що рішення про розірвання договору у справі №914/1547/15 набрало законної сили 09.12.2015р., відповідно до пп. «в» п. 13 Договору відповідач мав 15 днів на повернення обєкту оренди, а також взявши до уваги те, що обєкт оренди був повернутий орендарем 16.02.2016р., суд прийшов до висновку, що неустойка підлягає частковому стягненню з відповідача в розмірі 10520,60 грн. за період з 25.12.2015р. по 15.02.2016р. включно, в решті цих вимог суд відмовляє.

З огляду на встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до часткового задоволення, а провадження у справі про стягнення з відповідача на користь позивача 196,33 грн. боргу припиненню.

Відповідно ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 543,36 грн. Судовий збір в розмірі 8,80 грн. підлягає поверненню позивачу з бюджету в порядку п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», після набрання рішенням законної сили та на підставі відповідної заяви позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 4-3, 12, 33, 34, 35, 43, 49, 75, п. 2 ч. 1 ст. 80, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Унція» (79034, м. Львів, вул. Тернопільська, 9; ) на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15; ) 7958,92 грн. боргу, 10520,60 грн. неустойки та 543,36 грн. судового збору.

3. Провадження у справі щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Унція» на користь Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 196,33 грн. боргу припинити.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст.85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 06.04.2017 р.

Суддя Крупник Р.В.