РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017Справа №910/3151/17

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс»

про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку регресу 49 072,17 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники

від позивача: Білоконь І.В. за довіреністю № 3368/18 від 19.12.2016

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.02.2017 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди завданої в результаті ДТП в порядку регресу 49 072,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 59272а4к3 від 27.11.2014 внаслідок настання страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування у зв'язку з пошкодженням автомобіля «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Mersedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах, застрахована відповідачем на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АЕ/8000547), а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2017 порушено провадження у справі № 910/3151/17 та призначено розгляд справи на 03.04.2017 о 10:30 год.

15.03.2017 через відділ діловодства суду у відповідь на запит суду надійшов лист Моторного (транспортного) страхового бюро № 7/2-28/5687 від 10.03.2016 з інформацією про страхове покриття за полісом № АЕ/8000547.

16.03.2017 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Зазначеним відзивом відповідач також просив суд у випадку неявки представника відповідача в судове засідання, слухати справи за його відсутності. В якості додатків до відзиву відповідач надав суду копію розрахунку коефіцієнту фізичного зносу, копію посвідчення аварійного комісара та копію витягу з бази даних Audatex щодо пошкоджень автомобіля Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1.

17.03.2017 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов супровідний лист на виконання вимог ухвали суду від 28.02.2017 з повідомленням про відсутність аналогічного спору та з повідомленням про те, що за зазначеною справою сума страхового відшкодування станом на 28.02.2017 не була перерахована відповідачем на рахунок позивача.

В судове засідання, призначене на 03.04.2017, представник позивача з'явився.

Представник відповідача в судове засідання 03.04.2017 не з'явився, але повідомив суд про причини неявки, подавши 16.03.2017 через відділ діловодства суду відзив, яким, зокрема, просив суд у випадку неявки представника відповідача в судове засідання, слухати справи за його відсутності.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 № 18 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 03.04.2017 без участі представника відповідача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

В судовом узасіданні, призначеному на 03.04.2017, представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії листа № 363113 від 17.02.2017 про необхідність надання документів по регресній справі № 1868/16/50/ЦВ04/01/0, копії відповіді на лист про надання документів по справі № 1868/16/50/ЦВ04/01/0 та копії повідомлення про вручення. Клопотання судом задововлене, залучене до матеріалів справи та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник позивача в судовому засіданні 03.04.2017 надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 03.04.2017 відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.11.2014 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 59272а4к3 (надалі -договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1. Строк дії договору страхування визначений з 04.12.2014 до 24:00 год. 03.12.2020.

08.10.2016 в місті Києві на проспекті Валерія Лобановського сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Mersedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4. Наведене підтверджується довідкою № 690627 про дорожньо-транспортну пригоду Управління Патрульної поліції у місті Києві МВС України від 09.11.2016.

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_4 п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Солом'янського районного суду міста Києва від 30.11.2016 у справі № 160/17587/16-п, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Вартість відновлювального ремонту з урахуванням коєфіцієнту фізичного зносу транспортного засобу - автомобіля «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до висновку № 631/16 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, що складений 05.12.2016 експертом ОСОБА_5, становить 53 505,50 грн. (надалі - висновок № 631/16 від 05.12.2016).

Загальна вартість запчастин та ремонтних робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерциклон» № ІВР0001680 від 13.10.2016, становить 52 707,17 грн. (надалі - рахунок № ІВР0001680 від 13.10.2016).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № АХА2171843 від 19.10.2016 по договору страхування та розрахунку страхового відшкодування до нього було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 49 582,17 грн., виплата якого підтверджується позивачем платіжним дорученням № 276 152 від 20.10.2016.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене.

В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно (автомобіль). В п. 1.1, 1.4, 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин по страховому випадку, що настав 08.10.2016) наведені визначення наступних термінів:

- страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу;

- особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду;

- забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України (визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Стаття 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» надає визначення поняття «шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого». Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

В спірному випадку позивачем заявлена до стягнення з відповідача сума страхового відшкодування, виплаченого позивачем на умовах договору страхування, що укладений між позивачем та страхувальником у відношенні транспортного засобу, який було пошкоджено в ДТП, з урахуванням ліміту по майну за полісом № АЕ/8000547. При цьому право вимоги до страховика винної особи переходить саме по розміру збитків, завданих пошкодженому автомобілю в межах фактичних витрат страховика.

Відповідачем на вимогу ухвали Господарського суду міста Києва від 28.02.2017 не представлено договір (поліс № АЕ/8000547) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Матеріали справи містять інформацію МТСБУ про страхове покриття за зазначеним полісом, надану на запит суду, та надану позивачем разом із позовною заявою.

Відповідно до полісу № АЕ/8000547, судом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у позивача транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» (відповідачем), страхувальником за даним полісом визначено ОСОБА_6, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 50 000,00 грн., строк дії даного полісу з 23.03.2016 по 22.03.2017.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_4 керував автомобілем «Mersedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованого у позивача, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АЕ/8000547, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України 11/104 від 07.11.2011 (справа № 48/562), висновки якої про застосування правової норми у спірних правовідносинах при прийнятті рішення у справі, є обов'язкові до врахування судом згідно положень ч. 2 ст. 82 ГПК України.

По матеріалам справи судом встановлено, що фактичні витрати позивача по виплаті страхового відшкодування не перевищують розмір збитку, завданого транспортному засобу, пошкодженому у ДТП, що визначений висновком № 631/16 від 05.12.2016, рахунком № ІВР0001680 від 13.10.2016, страховим актом № АХА2171843 від 19.10.2016 по договору страхування, платіжним дорученням № 276 152 від 20.10.2016.

Положеннями Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (ст. 12) передбачена можливість встановлення франшизи при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, розмір якої при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що франшиза за полісом № АЕ/8000547 становить 510,00 грн.

Матеріали справи містять відзив відповідача, поданий 16.03.2017 через відділ діловодства суду. В основу заперечень відповідача, викладених у відзиві, покладено твердження про те, що позивач при визначені розміру матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, автомобілю «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1, невірно визначив розмір коефіцієнту фізичного зносу вказаного автомобіля. Водночас, відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, зауважує, що страховик відшкодовую лише оцінену шкоду з урахуванням зносу. В матеріалах справи наявний висновок № 631/16 від 05.12.2016, наданий позивачем разом із позовною заявою, зі змісту якого вбачається, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1, дорівнює 0,00.

Не погоджуючись із твердженнями, зазначеними у висновку № 631/16 від 05.12.2016, відповідач залучив аварійного комісара, який склав розрахунок коефіцієнту фізичного зносу до справи № 1868/16 (копія розрахунку наявна в матеріалах справи, надана відповідачем разом із відзивом, поданим 16.03.2017 через відділ діловодства суду), згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 0,4868, становить 37 517,23 грн.

Проте, суд зауважує, що твердження відповідача є хибними та такими, що не можуть бути прийняті судом, з огляду на наступне.

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно висновку № 631/16 від 05.12.2017, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження в ДТП складає 53 505,50 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, який безпосередньо визначено у п. 1.3. вказаного висновку. При цьому судом встановлено, що висновок № 631/16 від 05.12.2016 складено суб'єктом оціночної діяльності - експертом ОСОБА_5 (свідоцтво Міністерства юстиції про присвоєння кваліфікації судового експерта-автотоварознавця по спеціальності 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів, розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу» НОМЕР_4 від 29.06.1999, продовжене до 03.07.2018).

Враховуючи наведене, суд критично оцінює доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, з приводу того, що у висновку № 631/16 від 05.12.2016 невірно розрахований коефіцієнт фізичного зносу. Суд не приймає в якості належного доказу по справі копію Розрахунку коефіцієнту фізичного зносу до справи № 1868/16, який складений аварійним комісаром ОСОБА_7, яку відповідач подав на спростування розміру вартості відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_1, визначеного висновком № 631/16 від 05.12.2016. Фактично з наведеного розрахунку не вбачається, що він складений суб'єктом оціночної діяльності в розумінні ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність». Відповдно до зазначеної статті, суб'єтами оціночної діяльності є:

- суб'єкти господарювання, зареєстровані в установленому законодавством порядку, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до чинного законодавства;

- органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

Діяльність аварійних комісарів регулюється Постановою Кабінетів Міністрів України від 05.01.1998 р. № 8 «Про затвердження Тимчасового положення про організацію діяльності аварійних комісарів». Відповідно до положень зазначеної постанови, на підставі проведеного дослідження і зібраних документів аварійний комісар складає аварійний сертифікат. Аварійний сертифікат - це документ, в якому зазначаються обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди. В аварійному сертифікаті зазначаються достовірні дані, які підтверджують об'єктивну інформацію про обставини і причини настання страхового випадку та розмір заподіяної шкоди.

Відповідач залучив до матеріалів справи копію Розрахунку коефіцієнту фізичного зносу до справи № 1868/16 аварійного комісара. В той час, як аварійний комісар, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів Українивід 05.01.1998 № 8 «Про затвердження Тимчасового положення про організацію діяльності аварійних комісарів», повинен був скласти аварійний сертифікат, а не дослідження.

Крім того, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що доводи відповідача, викладені в відзиві, про необхідність зменшення страхового відшкодування на суму ПДВ є безпідставними, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що платіжним дорученням № 276 152 позивач перерахував ТОВ «Інтерциклон» 49 582,17 грн. В якості призначення платежу зазначено наступне: страхове відшкодування згідно акту № АХА2171843, ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_3 рах. № ІВР001680 від 13.10.2016 без ПДВ.

Рахунок № ІВР001680 від 13.10.2016 містить відомості про те, що ТОВ «Інтерциклон» є платником податку на прибуток на загальних підставах. В зазначеному рахунку виставлена сума без ПДВ - 43 922,64 грн., ПДВ - 8 784,53 грн. та всього з ПДВ - 52 707,17 грн.

За встановлених обставин, до виплати із страховика, яким застраховано відповідальність особи, яку визнано винною у ДТП, належить сума в розмірі 49 072,17 грн. (49 582,17 грн. (сума страхового відшкодування, підтверджена висновком № 631/16 від 05.12.2016, рахунком № ІВР0001680 від 13.10.2016, страховим актом № АХА2171843 від 19.10.2016 по договору страхування, платіжним дорученням № 276 152 від 20.10.2016) - 510,00 грн. (франшиза за полісом № АЕ/8000547)).

У своєму відзиві відповідач також звертає увагу суду на той факт, що, на думку відповідача, позивач, подавши позовну заяву до суду, порушив законні права відповідача щодо можливості розгляду заяви про виплату у передбачений чинним законодавством 90-денний строк.

Суд зауважує, що зазначене твердження відповідача є хибними та такими, що не можуть бути прийняті судом, з огляду на наступне.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що була дійсною на момент виникнення спірних правовідносин) виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, має право звернутися до суду з вимогою про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, і таке право не пов'язане з попереднім зверненням з аналогічною вимогою до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність.

В той же час, судом встановлено, що матеріали справи містять претензією № ЕЛ_1871 від 24.01.2017 на суму 49 582,17 грн., яка підтверджує факт звернення позивача з такою претензією до відповідач, про що свідчить штамп на повідомленні про вручення поштового відправлення (копії претензії та повідомлення про вручення поштового відправлення наявні в матеріалах справи).

Станом на час вирішення спору по суті матеріали справи не містять доказів на підтвердження здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування в сумі 49 071,17 грн.

Приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 49 071,17 грн. страхового відшкодування підлягає задоволенню повністю в сумі 49 071,17 грн.

Судові витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 1 600,00 грн. відповідно до положень ч. 1 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 33-37; ідентифікаційний код 19411125) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код 20474912) 49 072,17 грн. (сорок дев'ять тисяч сімдесят дві гривні 17 коп.) страхового відшкодування, 1 600,00 грн. (одну тисячу шістсот гривень 00 коп.) судового збору.

3. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.04.2017.

Суддя Гумега О.В.