КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2017 р. Справа№ 910/17639/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача Підлужна М.М. - дов. б/н від 25.01.2017

від відповідача 1 не з'явились

від відповідача 2 не з'явились

від третьої особи 1 не з'явились

від третьої особи 2 не з'явились

від третьої особи 3 не з'явились

від третьої особи 4 не з'явились

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

«Хенсфорд-Україна»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 13.12.2016 (головуючий суддя Чебикіної С.О., судді:

Грєхова О.А., Ковтун С.А.)

у справі № 910/17639/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт»

до 1) Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-

транспортних споруд м. Києва»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Хенсфорд-Україна»

третя особа-1 на стороні позивача - Корпорація «Альтіс-Холдинг»

третя особа-2 на стороні відповідачів 1, 2 - Київська міська рада

третя особа-3 на стороні відповідачів 1, 2 - Виконавчий орган Київської міської

ради (Київська міська державна адміністрація)

третя особа-4 на стороні відповідачів 1, 2 - Департамент земельних ресурсів

Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської

державної адміністрації)

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2016 у справі № 910/17639/15 позов задоволено. Зобов'язано усунути перешкоди в користуванні Публічним акціонерним товариством «Київський річковий порт» будівлею річкового вокзалу та земельною ділянкою за кадастровим номером: :85:330:0002 на Поштовій площі, 3 у Подільському районі м. Києва шляхом знесення самочинно збудованих будівель та споруд, зобов'язано Комунальне підприємство «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» та/або Товариство з обмеженою відповідальністю «Хенсфорд-Україна», які діятимуть як разом так і окремо, за власні кошти, привести земельну ділянку з кадастровим номером: :85:330:0002 на Поштовій площі, 3 у Подільському районі м. Києва у попередній стан шляхом знесення самочинно збудованих будівель та споруд. Стягнуто з Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» на користь Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» 1 827, 00 грн. судового збору. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хенсфорд-Україна» на користь Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» 1 827, 00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Хенсфорд-Україна» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржуване рішення порушує права та охоронювані законом інтереси апелянта, прийняте за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, акт на право постійного користування земельною ділянкою №51 від 25.04.1963 не є належним та допустимим доказом відведення позивачу спірної земельної ділянки, оскільки не містить кадастрового номеру, розміру та інших ідентифікуючих даних земельної ділянки. За твердженнями апелянта, з висновку експертизи № 22424/15-41 від 01.06.2016 видно, що земельна ділянка з обліковим номером 85:330:002 не є тотожною земельній ділянці, яка в загаданому акті на право постійного користування земельною ділянкою №51 від 25.04.1963 поіменована під № 1. Оскільки спірна земельна ділянка, на думку апелянта, є комунальним майном, правомочність щодо передачі у постійне чи тимчасове користування якого належить до компетенції Київської міської ради, яка в свою чергу не приймала рішення про надання в постійне користування позивачу земельної ділянки за адресою: м. Київ, Подільський район, площа Поштова, 3 з кадастровим номером :85:330:0002, як і земельної ділянки з обліковим номером 85:330:002 на Поштовій площі, 3 у Подільському районі м. Києва та земельної ділянки, яка в акті на право постійного користування земельною ділянкою №51 від 25.04.1963 поіменована під № 1. Крім цього, апелянт зазначав, що Київською міською радою не приймалось рішень про затвердження проекту землеустрою та про надання згоди на відновлення меж земельної ділянки тощо, наведене свідчить про помилковість висновків суду про задоволення позову.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 910/17639/15 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Дикунської С.Я., суддів: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хенсфорд-Україна» прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 14.02.2017.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 14.02.2017, від 07.03.2017 та від 21.03.2017 розгляд справи № 910/17639/15 відкладався на 07.03.2017, 21.03.2017 та 28.03.2017 відповідно на підставі ст. 77 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2017 продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів згідно ст. 69 ГПК України.

Подані Товариством з обмеженою відповідальністю «Хенсфорд-Україна» 14.02.2017 та 28.03.2017 клопотання про залучення Підприємства з іноземними інвестиціями «МАКДОНАЛЬДЗ ЮКРЕЙН ЛТД» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, як безпідставні та необґрунтовані залишені апеляційним судом без задоволення. Апеляційний суд вважав, що рішення у даній справі жодним чином не вплине на права та обов'язки вищезгаданої юридичної особи, адже матеріали справи не містять будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту розташування закладів громадського харчування цього підприємства на спірній земельній ділянці.

В судове засідання з'явились представник позивача, представники відповідачів 1, 2 та третіх осіб 1, 2, 3, 4 не з'явились, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представники відповідача 1, третіх осіб 1, 2, 3, 4 про причини неявки апеляційний господарський суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали. 28.03.2017 до початку судового засідання від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Хенсфорд-Україна» Парицької Н.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку з участю в іншому судовому засіданні.

Присутній в судовому засіданні представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутності представників відповідачів 1 та 2, третіх осіб 1, 2, 3, 4.

Згідно абзацу 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 цієї ж постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011).

Оскільки явка в судове засідання представників відповідачів 1 та 2, третіх осіб 1, 2, 3, 4 обов'язковою не визнавалась, відповідачем-2 на загальних підставах не доведено неможливості заміни представника Парицької Н.О. на іншого представника та направлення іншого представника в судове засідання 28.03.2017, надання пояснень в попередніх судових засіданнях апеляційної інстанції, за відсутності підстав для задоволення клопотання представника відповідача-2 про відкладення розгляду справи, апеляційний суд вважав за необхідне скаргу розглянути у відсутності вищезгаданих представників за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечував доводи апеляційної скарги, просив їх відхилити, а оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник апелянта ( відповідача 2) в попередніх судових засіданнях апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляцію задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати за наведених у скарзі підстав.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 2, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Так, Публічне акціонерне товариство «Київський річковий порт» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Хенсфорд-Україна» про усунення перешкод в користуванні будівлею річкового вокзалу та земельною ділянкою площею 17 412,75 кв.м. для експлуатації та обслуговування будівлі річкового вокзалу, яка обліковується у міській автоматизованій базі міського земельного кадастру за обліковим номером: 85:330:002 на Поштовій площі, 3 у Подільському районі м. Києва шляхом знесення самочинно збудованих будівель та споруд, а також зобов'язання відповідачів, які діятимуть як разом, так і окремо, за власні кошти, привести земельну ділянку для експлуатації та обслуговування будівлі річкового вокзалу, яка обліковується у міській автоматизованій базі міського земельного кадастру за обліковим номером: 85:330:002 на Поштовій площі, 3 у Подільському районі м. Києва у попередній стан шляхом знесення самочинно збудованих будівель та споруд.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2015 залучено до участі у справі в якості третьої особи-1 на стороні позивача Корпорацію «Альтіс-Холдинг», третьої особи-2 на стороні відповідачів 1, 2: Київську міську раду, третьої особи-3 на стороні відповідачів 1, 2: Виконавчий орган Київської міської ради (Київську міську державну адміністрацію, третьої особи-4 на стороні відповідачів 1, 2: Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2015 у справі № 910/17639/15 призначено комплексну судову земельно-технічну геодезичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, провадження у справі зупинено до закінчення проведення експертизи та отримання висновку експерта.

08.06.2016 до Господарського суду міста Києва повернулись матеріали справи №910/17639/16 з висновком експерта за результатами проведеної комплексної експертизи з питань землеустрою та земельно-технічної експертизи від 01.06.2016 року № 22424/15-41.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2016 поновлено провадження справи.

В судовому засіданні першої інстанції 13.12.2016 позивачем подана заява про усунення технічної помилки в прохальній частині позовної заяви, в якій він просив вважати правильною наступну редакцію прохальної частини позовної заяви: «Усунути перешкоди в користуванні будівлею річкового вокзалу та земельною ділянкою за кадастровим номером: :85:330:0002 на Поштовій площі, 3 у Подільському районі м. Києва шляхом знесення самочинно збудованих будівель та споруд. Зобов'язати відповідачів, які діятимуть як разом, так і окремо, за власні кошти, привести земельну ділянку з кадастровим номером: :85:330:0002 на Поштовій площі, 3 у Подільському районі м. Києва у попередній стан шляхом знесення самочинно збудованих будівель та споруд».

Так, в обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідачами проводяться будівельні роботи на земельній ділянці, яка перебуває на праві постійного користування позивача, а згадане будівництво здійснюється ними на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. Здійснення самочинного будівництва пивного бару та кафе на спірній земельній ділянці порушує права землекористувача та паралізувало функціональне використання позивачем будівлі річкового вокзалу, до будівлі річкового вокзалу утруднений проїзд транспорту та пасажирів, що унеможливлює здійснення робіт, пов'язаних з перевезенням вантажів та пасажирів річковим транспортом тощо.

Як встановлено матеріалами справи, виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих 25.04.1963 видано Державному підприємству «Київський річковий порт» Державний акт на право користування землею, який записано в державну книгу реєстрації землекористувань за №51. Спірна земельна ділянка у Державному акті поіменована як земельна ділянка №1.

Відповідно до наказів фонду державного майна України №477 від 10.11.1992 та №537 від 03.12.1992 Державне підприємство «Київський річковий порт» було перетворене в акціонерне товариство.

15.01.1993 фонд державного майна України наказом №25 затвердив статут Акціонерного товариства «Київський річковий порт», відповідно до п. 1.2. якого Акціонерне товариство «Київський річковий порт» з моменту його реєстрації є правонаступником всіх майнових прав та зобов'язань Державного підприємства «Київський річковий порт».

04.06.1997 Головним управлінням житлового господарства та майна міста Києва на підставі наказу №207-В від 27.05.1997 видано Відкритому акціонерному товариству «Київський річковий порт» свідоцтво серії НБ №010000522 на право власності на нежилий будинок в цілому площею 6078,500 кв.м., розташований на земельній ділянці за адресою м. Київ, Поштова площа, 3.

Відповідно до п. 1.1. статуту Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» (позивача) новим найменуванням Відкритого акціонерного товариства «Київський річковий порт» є Публічне акціонерне товариство «Київський річковий порт», яке з моменту його державної реєстрації є правонаступником Державного підприємства «Київський річковий порт».

З наявного в матеріалах справи спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань видно, що Публічне акціонерне товариство «Київський річковий порт» є правонаступником Державного Київського річкового порту Українського міжгалузевого об'єднання річкового флоту «УКРРІЧФЛОТ».

За приписами ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються вірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Оскільки правонаступництво Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» та законність передачі акту на право постійного користування земельною ділянкою №51 від 25.04.1963 до Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» як правонаступника державного підприємства підтверджується наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, доводи апелянта (відповідача-2) в цій частині як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу.

01.01.2002 набрала чинності нова редакція Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III.

Так, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (ст. 92 Земельного кодексу України).

Права постійного користування земельною ділянкою із земель комунальної власності набувають підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; громадські організації інвалідів, їх підприємства, установи та організації; релігійні організації України, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності.

Відповідно до абз. 11 п. 5.3. рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5рп/2005 стаття 92 Земельного кодексу України не обмежує і не скасовує діюче право постійного користування земельними ділянками, набуте в установленому законодавством порядку станом на 1 січня 2002 до його переоформлення.

Згідно п.6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим кодексом не можуть мати їх на такому праві, повинні до 01.01.2008 року переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них.

Разом з тим, за змістом рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5рп/2005 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 6 розділу «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення; положення пункту 6 постанови Верховної Ради України «Про земельну реформу» від 18.12.1990 № 563ХІІІ з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування землею.

Крім цього, п.2 Постанови КМУ від 02.04.2002 №449 «Про затвердження форм державного акту на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою» було закріплено, що раніше видані державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення юридичних осіб.

З огляду на наведене, доводи відповідача-2 (апелянта) з приводу необхідності переоформлення позивачем права постійного користування земельною ділянкою та її реєстрації не заслуговують на увагу.

Посилання відповідача-2 (апелянта) на те, що акт на право постійного користування земельною ділянкою №51 від 25.04.1963 не є належним та допустимим доказом відведення позивачу земельної ділянки та відсутність у позивача документів, що засвідчують право на постійне користування земельною ділянкою у встановленому законом порядку також є безпідставними та повністю спростовуються положеннями вищезгаданих Постанови КМУ від 02.04.2002 року №449 та рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5рп/2005.

В свою чергу, відповідачем-2 (апелянтом) не надано суду жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК України, які б підтверджували скасування акту на право постійного користування земельною ділянкою №51 від 25.04.1963, відповідно згаданий документ є чинним, відтак належним та допустимим доказом у даній справі.

Як встановлено матеріалами справи, в 2016 році Публічне акціонерне товариство «Київський річковий порт» звернулось до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві з заявою (згідно вимог чинного законодавства) про відновлення меж земельної ділянки, яка виділена підприємству на підставі акту на право постійного користування земельною ділянкою №51 від 25.04.1963 з обліковим номером 85:330:002 в натурі.

На підставі поданої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 18.04.2016 та інших передбачених чинним законодавством документів Головне управління Держгеокадастру у м. Києві зареєструвало земельну ділянку та присвоїло їй кадастровий номер :85:330:0002, реєстрація відбулась 12.07.2016.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають право власності, речові права, похідні від права власності, в тому числі право постійного користування землею.

Так, право постійного користування згаданою земельною ділянкою зареєстровано в Державному реєстрі прав на нерухоме майно за правокористувачем - Публічним акціонерним товариством «Київський річковий порт», що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру

прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 63432997 від 14.07.2016.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується із висновками місцевого суду про те, що Публічне акціонерне товариство «Київський річковий порт» (позивач) на законних підставах є користувачем спірної земельної ділянки за адресою Поштова площа, 3 у Подільському районі міста Києва, якій присвоєно кадастровий номер: :85:330:0002, що також підтверджується й наявним у матеріалах справи витягом НВ-016 з державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Доводи відповічада-2 (апелянта) про те, що спірна земельна ділянка є комунальним майном, правомочність щодо її передачі у постійне чи тимчасове користування належить до компетенції Київської міської ради, яка в свою чергу не приймала рішень про надання в постійне користування позивачу земельної ділянки з кадастровим номером :85:330:0002 за адресою: м. Київ, Подільський район, площа Поштова, 3, як і земельної ділянки з обліковим номером 85:330:002 на Поштовій площі, 3 у Подільському районі м. Києва, а також земельної ділянки, яка в акті на право постійного користування земельною ділянкою №51 від 25.04.1963 поіменована під № 1, не заслуговують на увагу. Так, спірна земельна ділянка була виділена позивачу на підставі рішень Виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих та на праві постійного користування належить йому ще з 1963 року, відповідно немає підстав для прийняття Київською міською радою рішень з приводу повторного виділення позивачу цієї земельної ділянки.

Як встановлено матеріалами справи, розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 24.07.2012 №1275 затверджено проект «Реконструкція транспортної розв'язки на Поштовій площі у Подільському районі», розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 10.07.2013 №1141 перезатверджено проект «Реконструкція транспортної розв'язки на Поштовій площі у Подільському районі» (коригування проекту, перша черга будівництва).

Згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації від 26.03.2013 №380 відповідач-2 був затверджений переможцем конкурсу із залучення інвестора до реалізації інвестиційного проекту будівництва об'єкта багатофункціонального призначення та комплексного благоустрою скверу на Поштовій площі окремою чергою будівництва у складі проекту «Реконструкція транспортної розв'язки на Поштовій площі у Подільському районі» (протокол постійно діючої конкурсної комісії по залученню інвесторів до фінансування, будівництва, реконструкції, реставрації, тощо об'єктів житлового та нежитлового призначення, незавершеного будівництва, інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва від 14.03.2013 №35/2014).

30.10.2012 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві надано відповідачу-1 (замовнику) дозвіл на виконання будівельних робіт з реконструкції транспортної розв'язки на Поштовій площі в Подільському районі м. Києва №КВ 4, вид будівництва: реконструкція.

Відповідно до висновку експертизи №22424/15-41 від 01.06.2016, яка проведена на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 11.11.2015 у даній справі №910/17639/15, земельна ділянка з обліковим номером 85:330:002 та земельна ділянка, яка в державному акті на право постійного користування земельною ділянкою №51 від 25.04.1963 поіменована №1, є однією й тою ж земельною ділянкою зі зміненою конфігурацією, межами та площею.

Таким чином, доводи апелянта (відповідача-2) щодо нетотожності цих земельних ділянок як безпідставні, необґрунтовані та такі, що спростовуються матеріалами справи, не заслуговують на увагу, адже експерт чітко вказав, що це одна і та ж сама земельна ділянка, лише зі зміненою конфігурацією, межами та площею.

Крім цього, за висновками експерта на вищевказаній спірній земельній ділянці, яка передана Київському річковому порту в користування на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою №51 від 25.04.1963 (поіменована №1) розташовані будівля річкового вокзалу, об'єкти незавершеного будівництва та об'єкти вулично-дорожньої мережі.

Так, на земельній ділянці з обліковим номером 85:330:002 розташовані будівля річкового вокзалу (фото 1, 2), об'єкти незавершеного будівництва (фото 3-8) та об'єкт вулично-дорожної мережі (фото 9, 10). Межі та конфігурація земельної ділянки з обліковим номером 85:330:002 схематично зображені в додатку №1 до висновку, межі позначені лініями червоного кольору, а площа - штрихуванням жовтого кольору. Орієнтовні межі та площа об'єктів незавершеного будівництва та об'єкту вулично-дорожньої мережі в додатку №1 до висновку позначені лініями синього кольору та крапковим штрихуванням зеленого кольору і умовними позначеннями S1, S2, S3, S4, S5, S6.

З огляду на наведене, матеріалами справи, зокрема: розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 26.03.2013 №380, дозволом на виконання будівельних робіт від 30.10.2012 №КВ 4, гарантійним листом №31-1513 від 27.07.2012 відповідача-1, фотографіями в матеріалах справи та висновком вищезгаданої судової експертизи підтверджується факт здійснення відповідачем-1 та відповідачем-2 будівництва об'єктів незавершеного будівництва на спірній земельній ділянці, яка перебуває в законному користуванні у позивача.

Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ст. 1 ГПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

В той же час, кожна особа на підставі ч. 1 ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Основні способи захисту цивільних прав та інтересів визначено положеннями ч. 2 ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

За приписами п. 5. ст. 33 Закону України №3038-17 від 17.02.2011 року «Про регулювання містобудівної діяльності» регулювання земельних відносин під час комплексної забудови території здійснюється відповідно до земельного законодавства.

У відповідності до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Доказів припинення права користування позивачем в порядку, визначеному законом спірною земельною ділянкою відповідачами та третіми особами суду не надано.

Положеннями ст. 152 Земельного кодексу України встановлено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Самовільно зайняті земельні ділянки на підставі ст. 212 Земельного кодексу України підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом на підставі п. 1 та ст. 376 ЦК України, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Як встановлено матеріалами справи, будівництво відповідачами 1 та 2 об'єктів громадської забудови при здійсненні реконструкції Поштової площі у місті Києві №126/9-е від 25.01.2016 на земельній ділянці з кадастровим номером: :85:330:0002, законним користувачем якої є позивач, здійснено на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, відповідно згідно ст. 376 ЦК України є об'єктами самочинного будівництва.

Відповідно до п. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

З огляду на наведене, апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду про обґрунтованість та доведеність вимог позивача про усунення перешкод в користуванні будівлею річкового вокзалу та земельною ділянкою за кадастровим номером: :85:330:0002 на Поштовій площі, 3 у Подільському районі м. Києва шляхом знесення самочинно збудованих будівель та споруд, а також зобов'язання відповідача-1 та відповідача-2, які діятимуть як разом, так і окремо, за власні кошти, привести земельну ділянку з кадастровим номером: :85:330:0002 на Поштовій площі, 3 у Подільському районі м. Києва у попередній стан шляхом знесення самочинно збудованих будівель та споруд.

Доводи відповідача-2 (апелянта) щодо порушення та неправильного застосування місцевим судом вимог матеріального та процесуального права, застосування до спірних правовідносин рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 року № 5рп/2005 та необґрунтованої відмови у задоволенні клопотання про зупинення провадження не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого суду, як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Хенсфорд-Україна» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва 13.12.2016 у справі № 910/17639/15 - без змін.

Матеріали справи № 910/17639/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук