ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 року Справа № 922/4054/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Короткевича О.Є. (доповідач у справі),
суддів:Коваленка В.М., Погребняка В.Я.
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківметал-2"
на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 року
у справі Господарського суду№ 922/4054/15 Харківської області
за заявою до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківметал-2" 2. Публічного акціонерного товарства "Харківміськгаз" Приватного акціонерного товариства "Інститут "Укроргверстатінпром"
провизнання банкрутом,

в судовому засіданні взяли участь представники:

ПАТ "Інститут "Укроргверстатінпром"- Белявцев М.І.

ТОВ " Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал"- Стриж Л.А., Когут І.Д.

ТОВ "Візіон-Ліфти України"- Шеметова А.Ю.,

ТОВ "Харківметал-2" -Матвєєв Є.О.,

Східна ОДПІ- Швед А.В.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01 серпня 2016 року у справі № 922/4054/15 (суддя Яризько В.О.) задоволено заяву ТОВ "Візіон-Ліфти України" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду від 05.01.2016р., прийнятої за результатами розгляду заяви ТОВ "Візіон-Ліфти України" з грошовими вимогами до боржника. За результатами розгляду заяви ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.01.2016р. у справі № 922/4054/15 скасовано, заяву ТОВ "Візіон-Ліфти України" з грошовими вимогами до боржника задоволено та визнано вимоги ТОВ "Візіон-Ліфти України" в сумі 5 255 531,46 грн. з включенням останніх до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, витрати щодо сплати судового збору в сумі 2 436,00 грн. включено до першої черги реєстру вимог кредиторів. Вимоги ТОВ "Візіон-Ліфти України" в сумі 3 751 449,70 грн. визнано такими, що не є конкурсними та погашаються в шосту чергу.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15 листопада 2016 року у справі № 922/4054/15 (судді: Крестьянінов О.О. - головуючий, Тарасова І.В., Фоміна В.О.) ухвалу Господарського суду Харківської області від 01 серпня 2016 року змінено, задовольнивши заяву ТОВ "Візіон-Ліфти України" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду від 05.01.2016р., прийнятої за результатами розгляду заяви ТОВ "Візіон-Ліфти України" з грошовими вимогами до боржника частково; вирішено скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.01.2016 року справі № 922/4054/15 в частині відхилення грошових вимог ТОВ "Візіон-Ліфти України" в сумі 5 250 001,50 грн., прийнявши в цій частині нове рішення, яким задоволено заяву ТОВ "Візіон-Ліфти України" з грошовими вимогами до боржника в частині грошових вимог в сумі 5 250 001,50 грн., визнано вимоги останнього на зазначену суму та включено їх до четвертої черги реєстру вимог кредиторів. В іншій частині ухвалу Господарського суду Харківської області від 05 січня 2016 року у справі № 922/4054/15 залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятою судом апеляційної інстанції постановою, скаржник ініціюючий кредитор товариство з обмеженою відповідальністю "Харківметал-2" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, якою просить скасувати процесуальні акти судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення , яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Візіон-Ліфти України про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали місцевого суду від 05.01.2016р.

Касаційна скарга мотивована порушенням та неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 112, 113 Господарського процесуального кодексу України.

В свою чергу, кредитори Східна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, ТОВ "Візіон-Ліфти України", товариство з обмежено відповідальністю "Двійка Монолог" та приватного акціонерного товариства "Інститут "Укроргверстатінпром" проти вимог касаційної скарги заперечують, з підстав, викладених у відзивах на касаційну скаргу та просять оскаржувані процесуальні документи залишити без змін.

Обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.08.2015р. порушено провадження у справі про банкрутство приватного акціонерного товариства "Інститут "Укроргверстатінпром".

До Господарського суду Харківської надійшла заява ТОВ "Візіон - Ліфти України" з кредиторськими вимогами до боржника на загальну суму 5 255 531,46 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.01.2016р. відхилено грошові вимоги ТОВ "Візіон - Ліфти України" до боржника на суму 5 255 531,46 грн. Підставою для відхилення кредиторських вимог ТОВ "Візіон-Ліфти України" слугувало визнання рішенням Господарського суду Харківської області від 21.05.2015р. у справі № 922/1741/15 договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ04-0313, на невиконанні умов якого ґрунтувалися грошові вимоги ТОВ "Візіон-Ліфти України", недійсним.

У липні 2016 року ТОВ "Візіон-Ліфти України" звернулось до господарського суду з заявою, якою просило переглянути ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.01.2016р. у справі № 922/4054/15 за нововиявленими обставинами, скасувати її та прийняти нове рішення, яким визнати грошові вимоги ТОВ "Візіон-Ліфти України" до ПрАТ "Інститут Укроргверстатінпром" у розмірі 9 001 451,20 грн., включити грошові вимоги ТОВ Візіон-Ліфти України" до реєстру вимог кредиторів: суму основного боргу за договором № БВ04-0313 купівлі-продажу цінних паперів від 11.03.2013р. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі - 8 614 820,69 грн. - до четвертої черги вимог кредиторів, суму штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі 386 630,25 грн. - до шостої черги вимог кредиторів.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про наявність підстав для перегляду за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Харківської області від 05.01.2016р. у справі № 922/4054/15 скасував її, задовольнив заяву ТОВ "Візіон-Ліфти України" з грошовими вимогами до боржника, визнав вимоги ТОВ "Візіон-Ліфти України" в сумі 5 255 531,46 грн. та включив до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, витрати щодо сплати судового збору в сумі 2 436,00 грн. включив до першої черги реєстру вимог кредиторів, визнав вимоги ТОВ "Візіон-Ліфти України" в сумі 3 751 449,70 грн. такими, що не є конкурсними та погашаються в шосту чергу.

Апеляційний господарський суд, змінюючи ухвалу місцевого суду, виклав її резолютивну частину в новій редакції та погодився із визнанням кредиторських вимог ТОВ "Візіон-Ліфти України" в сумі 5 250 001,50 грн.

Проте, Вищий господарський суд України не в повній мірі погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст. 112 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України), господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" роз'яснено, що статтею 112 ГПК України визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами. Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин. До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Також не можуть визнаватися нововиявленими обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях в суді будь-якої з інстанцій, або які могли бути встановлені судом в разі виконання вимог процесуального закону, зокрема, статті 38 ГПК України.

Мотивуючи своє рішення від 05.01.2016р., суд зазначив, що вимоги кредитора ґрунтуються на невиконанні боржником умов договору № БВ04-0313 купівлі - продажу цінних паперів від 11.03.2013р., укладеного між ТОВ "НТЦ Лізингстандарт" та ПрАТ "Інститут Укроргверстатінпром", право вимоги за яким було відступлено первісним кредитором ТОВ "НТЦ Лізингстандарт" на користь ТОВ "Візіон-Ліфти України" за договором про відступлення права вимоги від 07.04.2014р. Враховуючи, що рішенням Господарського суду Харківської області від 21.05.2015 р. по справі № 922/1741/15 визнано недійсним договір № БВ04-0313 купівлі-продажу цінних паперів, зазначене тягне за собою і недійсність відступлення права вимоги за ним, а тому суд першої інстанції вважав за необхідне відхилити вимоги ТОВ "Візіон-Ліфти України" до боржника у сумі 5 255 531,46 грн.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.04.2016р. у справі № 922/1741/15 за позовом ПрАТ "Інститут Укроргверстатінпром", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ТОВ "Укрінтерконто", до ТОВ "НТЦ Лізингстандарт" про визнання недійсним договору, рішення Господарського суду Харківської області від 21.05.2015р. у справі № 922/1741/15 скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено. При цьому апеляційний господарський суд зазначив, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку, що договір № БВ04-0313 від 11.03.2013р., який підписаний директором з перевищенням повноважень, є недійсним, оскільки ПрАТ "Інститут Укроргверстатінпром" своїми діями схвалив цей договір, що свідчить про чинність правочину з моменту його укладення.

Таким чином, звертаючись з заявою про перегляд ухвали Господарського суду Харківської області від 05.01.2016р., ТОВ "Візіон-Ліфти України" зазначає, що нововиявленою обставиною є прийняття Харківським апеляційним господарським судом постанови від 19.04.2016р. по справі № 922/1741/15, якою скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 21.05.2015р., на підставі якого кредитору було відхилено у задоволенні кредиторських вимог.

Тобто, скасування постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.04.2016р. у справі № 922/1741/15 вказаного рішення Господарського суду Харківської області від 21.05.2015р. відповідно п. 4 ст. 112 ГПК України є підставою для перегляду ухвали Господарського суду Харківської області від 05.01.2016р. за нововиявленими обставинами.

Нововиявленою обставиною в даному випадку є встановлення постановою апеляційної інстанції обставин дійсності договору № БВ04-0313 купівлі-продажу цінних паперів від 11.03.2013р.

Як встановлено судами, 11.03.2013р. між ПрАТ "Інститут Укроргверстатінпром" (покупець), від імені та за рахунок якого на підставі договору доручення № БД03-0313 від 11.03.2013 року діяв повірений ТОВ "Укрінтерконто", та ТОВ "НТЦ "Лізингстандарт" (продавець) укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ04-0313, відповідно до п. 1.1 якого продавець в порядку та на умовах, визначених цим договором та законодавством України, зобов'язаний передати покупцеві, а покупець в порядку та на умовах, визначених цим договором та законодавством України, зобов'язаний прийняти і оплатити цінні папери (прості іменні акції ПАТ "Агрофосфат" у кількості 1 166 667 шт. загальною вартістю 5 250 001,50 грн.).

Згідно із п. 1.2 договору загальна сума договору складає 5 250 001,50 грн.

Розділом 2 вказаного договору передбачено, що покупець зобов'язується оплатити продавцеві загальну суму договору в строк до 13.03.2013. Оплата здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок продавця. Продавець зобов'язаний перерахувати цінні папери, що є предметом цього договору, на рахунок у цінних паперах покупця в строк до 14.03.2013.

Відповідно до п. 3.2 договору право власності на цінні папери, що є предметом цього договору, виникає у покупця з моменту зарахування цінні папери на рахунок у цінних паперах покупця, зазначений у п. 2.4 цього договору.

Судами встановлено, що 14.03.2013р. на виконання умов договору продавець передав у власність покупця цінні папери, а покупець прийняв їх у свою власність. Вказане підтверджується двостороннім актом приймання-передавання цінних паперів від 14.03.2013р., що є невід'ємною частиною договору № БВ04-0313 від 11.03.2013р., а також розпорядженням на виконання облікової операції від 14.03.2013 р. № 173 щодо зарахування покупцем придбаних цінних паперів на його рахунок у цінних паперах.

Проте, ПрАТ "Інститут Укроргверстатінпром" не було здійснено оплату цінних паперів у повному обсязі в установлені договорами строки.

Зазначене також встановлено постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.04.2016р. у справі № 922/1741/15.

07.04.2014р. між ТОВ "НТЦ "Лізингстандарт" (первісний кредитор) та ТОВ "Візіон-Ліфти України" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 1, за умовами якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором, в тому числі, за договором купівлі - продажу цінних паперів N БВ04-0313 від 11.03.2013р., укладеним між первісним кредитором та ПрАТ "Інститут Укроргверстатінпром" (боржник).

Відповідно до п. 2.1 договору первісний кредитор повинен передати новому кредитору всі документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення за основними договорами, в термін до 7 календарних днів з моменту підписання даного договору.

Згідно акту приймання передавання документів від 07.04.2014р. первісний кредитор передав новому кредитору всі документи, які засвідчують права за основними договорами.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Таким чином, приймаючи до уваги, що договори купівлі-продажу цінних паперів № БВ04-0313 від 11.03.2013 р. та про відступлення права вимоги є дійсними, а боржник не виконав передбачені договором зобов'язання по сплаті грошових коштів у визначений строк, а також враховуючи те, що сума вимог у розмірі 5 250 001,50 грн. заявлена в термін передбачений ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо визнання та включення до реєстру вимог кредиторів вимоги ТОВ "Візіон-Ліфти Україна" в сумі 5 250 001,50 грн.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками судів про наявність підстав для скасування ухвали Господарського суду Харківської області від 05.01.2016р. в частині відхилення грошових вимог ТОВ "Візіон-Ліфти України" в сумі 5 250 001,50 грн.

Змінюючи ухвалу місцевого суду від 01.08.2016 року у справі № 922/4054/15, судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ "Візіон-Ліфти України", звертаючись з заявою з грошовими вимогами до боржника та зазначаючи про існування заборгованості у розмірі 5 255 531,46 грн. послалося на невиконання боржником умов договорів № БВ 04-0313 від 11.03.2013р. та № БВ 06-0313 від 11.03.2013р. Тобто, вимоги ТОВ "Візіон-Ліфти України" ґрунтувались на двох договорах купівлі - продажу цінних паперів № БВ 04-0313 від 11.03.2013р. на суму 5 250 001,50 грн. та № БВ 06-0313 від 11.03.2013р. на суму 5 349,96 грн.

Відхиляючи ухвалою від 05.01.2016р. у повному обсязі вимоги ТОВ "Візіон-Ліфти України" у розмірі 5 255 531,46 грн., місцевий суд посилався, зокрема, на рішення Господарського суду Харківської області від 21.05.2015 р. у справі № 922/1741/15, яким визнано недійсним договір № БВ04-0313 купівлі-продажу цінних паперів на суму 5 250 001,50 грн., В той же час договір № БВ 06-0313 від 11.03.2013р. був чинний як на момент звернення із заявою з грошовими вимогами, так і станом на час винесення ухвали від 05.01.2016р., в судовому порядку його недійсність не визнавалась.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала від 05.01.2016р. (в тому числі в частині відхилення грошових вимог на суму 5 349,96 грн., які ґрунтуються на договорі купівлі - продажу цінних паперів № БВ 06-0313 від 11.03.2013р.) не оскаржувалася та набрала законної сили.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком апеляційного господарського суду щодо відсутності правових підстав для перегляду ухвали Господарського суду Харківської області від 05.01.2016р. за нововиявленими обставинами в частині відхилення грошових вимог ТОВ "Візіон-Ліфти України" у сумі 5 349,96 грн., які ґрунтуються на договорі купівлі - продажу цінних паперів № БВ 06-0313 від 11.03.2013р.

Однак, суд апеляційної інстанції в резолютивній частині постанови, залишаючи ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.01.2016 р у справі № 922/4054/15 в іншій частині без змін (абзац 8 постанови), не врахував, що ухвала, яка була предметом перегляду за нововиявленими обставинами не передбачає жодних частин та прийнята в цілому.

Крім того, суд апеляційної інстанції в мотивувальній частині постанови встановлено, що звертаючись з заявою про перегляд ухвали Господарського суду Харківської області від 05.01.2016р. за нововиявленими обставинами ТОВ "Візіон-Ліфти Україна" просило додатково визнати суму інфляційних втрат 2 987 250,85 грн., 3% річних - 377 568,60 грн. та включити їх до четвертої черги вимог кредиторів, а також суму штрафних санкцій у вигляді пені в розмірі 386 630,25 грн. - до шостої черги вимог кредиторів.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з апеляційним господарським судом, що вказані вимоги не були заявлені ТОВ "Візіон-Ліфти Україна" при зверненні з заявою з грошовими вимогами до боржника від 01.10.2015р. в установлений законом місячний строк з моменту публікації оголошення про порушення справи про банкрутство. Ці вимоги не були предметом судового розгляду під час прийняття ухвали Господарського суду Харківської області від 05.01.2016р.

Однак, суд апеляційної інстанції, обґрунтувавши безпідставність заявлених вимог в вигляді інфляційних в сумі 2 987 250,85 грн., річних в сумі 377 568,60 грн. та пені в розмірі 386 630,25 грн., не прийняв рішення щодо зазначених вимог, не виклав його в резолютивній частині постанови, в результаті чого абзац 5 ухвали Господарського суду Харківської області 01.08.2016 року слід скасувати.

Відповідно до частини 2 статті 1115 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

За приписами ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що абзац 8 резолютивної частини постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15 листопада 2016 року та абзац 5 резолютивної частини ухвали Господарського суду Харківської області від 01 серпня 2016 року у справі № 922/4054/15 підлягають скасуванню, а справа № 922/4054/15 направленню на розгляд до Господарського суду Харківської області.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Харківметал-2" задовольнити частково.

2. Абзац 8 резолютивної частини постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15 листопада 2016 року та абзац 5 резолютивної частини ухвали Господарського суду Харківської області від 01 серпня 2016 року у справі № 922/4054/15 скасувати.

3. Справу в цій частині передати на розгляд Господарського суду Харківської області.

4. В іншій частині постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15 листопада 2016 року у справі № 922/4054/15 залишити без змін.

Головуючий О.Є. Короткевич

Судді В.М. Коваленко

В.Я. Погребняк