ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року Справа № 911/3797/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді суддівКролевець О.А., Євсікова О.О., Самусенко С.С.
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"
на рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2016
та постановуКиївського апеляційного господарського суду від 20.12.2016
у справі№911/3797/15 Господарського суду Київської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаПриватного акціонерного товариства "Сільпо-Рітейл"
простягнення заборгованості
за зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"
доПублічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"
провнесення змін до договору
за участю представників:
від ПАТ "ВТБ Банк":Курінний С.Ю.,
від ТОВ "Фоззі-Фуд":Атаманова Ю.Є., Діденко Ю.О., Тронь І.В.,
від ПАТ "Сільпо-Рітейл":не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" про стягнення 34 752 017,98 грн. та 5 936 324,34 дол. США, з яких: 5 507 217,50 дол. США простроченої заборгованості по кредиту, 321 718,47 дол. США простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 29 907,25 дол. США строкової заборгованості по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.07.2015 по 30.07.2015, 32 437 151,90 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1 184 095,96 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 1 130 770,12 грн. договірної санкції у розмірі 0,00278 % від заборгованості за кредитом за період з 01.01.2014 по 30.06.2015, 74 686,92 дол. США 3 % річних за прострочення повернення кредиту та 2 793,39 дол. США 3 % річних за прострочення сплати процентів. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 73 080,00 грн. судового збору та 29 061,00 грн. витрат за проведення судової експертизи.

ТОВ "Фоззі-Фуд" звернулось до Господарського суду Київської області із зустрічною позовною заявою до ПАТ "ВТБ Банк" про внесення змін до договору про надання невідновлювальної відкличної кредитної лінії №0405/1-кю від 26.04.2005, укладеного між ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Фоззі-Фуд", зі змінами та доповненнями, в частині строків (термінів) повернення траншів (та процентів за ними), наданих ТОВ "Фоззі-Фуд", шляхом продовження строків (термінів) повернення траншів (та процентів за ними), наданих ТОВ "Фоззі-Фуд", шляхом продовження строків (термінів) сплати нарахованих за ними процентів на користь ПАТ "ВТБ Банк" не раніше, ніж до настання 16.09.2025, пункт 1.1. договору про надання невідновлювальної відкличної кредитної лінії №0405/1-кю від 26.04.2005, укладеного між ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Фоззі-Фуд", зі змінами та доповненнями, викласти в наступній редакції: "1.1. Банк на умовах цього договору зобов'язується надати позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної відкличної кредитної лінії в сумі 6 800 000 дол. США, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути банку кредит не пізніше 16.09.2025, а також сплатити плату за кредит та виконати інші зобов'язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені договором".

28.09.2016 відповідачем за первісним позовом була подана до Господарського суду Київської області заява про відстрочку виконання рішення, у якій просив суд на підставі ст. 121 ГПК України відстрочити виконання рішення суду у справі № 911/3797/15 до 01.06.2018. Вказану заяву відповідач за первісним позовом обґрунтовував тяжким фінансовим становищем.

Рішенням Господарського суду Київської області від 29.09.2016 у справі №911/3797/15 (суддя Горбасенко П.В.) первісний позов ПАТ "ВТБ Банк" до ТОВ "Фоззі-Фуд" про стягнення заборгованості задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Фоззі-Фуд" на користь ПАТ "ВТБ Банк" 5 507 217,50 доларів США простроченої заборгованості по кредиту, 321 719,28 доларів США простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 29 907,25 доларів США строкової заборгованості по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.07.2015 по 30.07.2015, 3 243 715,19 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 118 409,60 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 1 130 770,12 грн. договірної санкції у розмірі 0,00278% від заборгованості за кредитом за період з 01.01.2014 по 30.06.2015, 74 686,92 доларів США 3% річних за прострочення повернення кредиту, 2 793,39 доларів США 3% річних за прострочення сплати процентів, 73 080,00 грн. судового збору та 29 061,00 грн. витрат за проведення судової експертизи;у задоволенні решти первісного позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю. Відстрочено виконання рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2016 у справі №911/3797/15 до 01.06.2018.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 у справі № 911/3797/15 (колегія суддів у складі: Михальська Ю.Б., Отрюх Б.В., Тищенко А.І.) рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2016 у справі №911/3797/15 скасовано частково у частині надання відстрочки виконання рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2016 у справі №911/3797/15 до 01.06.2018; відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Фоззі-Фуд" про відстрочку виконання рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2016 у справі №911/3797/15. В іншій частині рішення Господарського суду Київської області від 29.09.2016 у справі №911/3797/15 залишено без змін.

Не погодившись з вказаними судовими актами, ТОВ "Фоззі-Фуд" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, як такі, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову в повному обсязі та задовольнити зустрічні позовні вимоги.

ТОВ "Фоззі-Фуд" подано додаткові пояснення до касаційної скарги, у яких просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції в частині відмови у наданні відстрочки виконання до 01.06.2018, а рішення місцевого господарського суду в частині надання відстрочки виконання до 01.08.2018 залишити без змін.

Учасники судового процесу згідно з приписами ст. 1114 ГПК України були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак третя особа не скористалась передбаченим законом правом на участь у розгляді справи касаційною інстанцією.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши згідно з ч. 1 ст. 1117 ГПК України наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових актах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 26.04.2005 між ЗАТ "Внєшторгбанк" (кредитор), правонаступником якого є ПАТ "ВТБ Банк", та ЗАТ "Фоззі" (позичальник), правонаступником якого є ТОВ "Фоззі-Фуд", укладено договір про надання невідновлювальної відкличної кредитної лінії № 0405/1-кю, за умовами якого (в редакції договору №26 про внесення змін до кредитного договору від 25.11.2014) кредитор зобов'язався надати позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної відкличної кредитної лінії в сумі 6 800 000 дол. США, а позичальник - прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредит не пізніше 26.02.2015 включно, а також сплатити плату за кредит та виконати інші зобов'язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені договором.

Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору надання кредиту позичальнику здійснюється у безготівковій формі на підставі письмової заявки позичальника за формою №1, в межах ліміту кредитування, що діє на дату подання заявки, шляхом перерахування кредиту на рахунок позичальника № 4145 у Відділенні "Київська регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк", код банку 321767 (або за іншими реквізитами, що вказані в заявці) за умови виконання позичальником своїх зобов'язань у повному обсязі та додержання всіх умов надання кредиту, встановлених договором.

За умовами пункту 3.1. кредитного договору, в редакції договору №14 від 20.07.2012 про внесення змін до кредитного договору №0405/1-кю, плата за користування кредитом встановлюється у вигляді процентів за користування кредитом, розмір яких є фіксованим та складає 11,5 % річних.

Позичальник зобов'язався сплачувати банку плату за кредит в розмірі та в порядку, передбачених договором (пункт 4.3.4. кредитного договору).

Пунктом 7.1. кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з погашення заборгованості за кредитом, позичальник сплачує банку пеню в гривні (для кредитів, наданих в гривні) та/або в гривні за офіційним курсом НБУ на дату сплати (для кредитів, наданих в іноземній валюті) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченої заборгованості за кредитом за кожен календарний день прострочення заборгованості за кредитом враховуючи день повернення кредиту з розрахунку факт/365 (для кредитів, наданих в гривні) та з розрахунку факт/360 (для кредитів, наданих в іноземній валюті).

Згідно з пунктом 7.2. кредитного договору у разі прострочення позичальником зобов'язань з погашення плати за кредит згідно умов договору, позичальник сплачує банку пеню в гривні (для кредитів, наданих в гривні) та/або в гривні за офіційним курсом НБУ на дату сплати (для кредитів, наданих в іноземній валюті) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченої плати за кредит за кожен календарний день прострочення заборгованості за кредитом враховуючи день сплати з розрахунку факт/365 (для кредитів, наданих в гривні) та з розрахунку факт/360 (для кредитів, наданих в іноземній валюті).

Відповідно до пункту 7.4. кредитного договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником більш ніж на 10% (десять) відсотків зобов'язання, визначеного пунктом 4.3.11. цього договору, банк має право застосувати до позичальника договірну санкцію, а позичальник зобов'язаний сплатити її банку у розмірі 0,00278% (нуль цілих двісті сімдесят вісім стотисячних) відсотків від заборгованості за кредитом на кожну дату розрахункового періоду проведення чистих кредитових оборотів (за кожен календарний день) періоду невиконання відповідно до умов пункту 4.3.11.2. цього договору. При цьому, розмір зобов'язань позичальника, визначений пунктом 4.3.11. договору, приймається для розрахунку 100 %. Сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ в період для застосування договірної санкції.

На виконання пункту 1.1. кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 6 800 000 дол. США, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківським виписками.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, ПАТ "ВТБ Банк" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитом, пені та 3 % річних за простроченим кредитом та процентами, договірної санкції у розмірі 0,00278% від заборгованості за кредитом.

Водночас звертаючись з зустрічним позовом, ТОВ "Фоззі-Фуд" посилалось на здійснення своєї господарської діяльність на території, тимчасово окупованій Російською Федерацією, а саме в Автономній Республіки Крим, а також у Донецькій та Луганській областях, де прийнято рішення щодо проведення антитерористичної операції, з огляду на що, наявні усі передбачені статтею 652 ЦК України умови для внесення змін до кредитного договору за рішенням суду.

Задовольняючи первісні позовні вимоги частково, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджується наявність підстав для задоволення позовних вимог у заявлених позивачем сумах про стягнення простроченої заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом та 3 % річних за простроченим кредитом та процентами, та договірної санкції. Водночас, врахувавши значний розмір штрафних санкцій, зважаючи на специфіку діяльності відповідача за первісним позовом, тяжкий фінансовий стан останнього, з метою виконання судового рішення, суд вирішив зменшити розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів на 90%.

Крім того, суд першої інстанції, посилаючись на складні економічні умови, обумовлені тимчасовою окупацією території Автономної Республіки Крим та проведенням антитерористичної операції на сході України, а також на специфіку та умови діяльності ТОВ "Фоззі-Фуд", дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви відповідача за первісним позовом та відстрочення виконання рішення у даній справі до 01.06.2018.

В частині первісних та зустрічних позовних вимог, апеляційний господарський суд залишив без змін рішення суду першої інстанції. Поряд з тим, скасовуючи рішення місцевого господарського суду в частині відстрочення виконання рішення, апеляційний господарський суд виходив з того, що відповідачем за первісним позовом не надано належних доказів на підтвердження виключних обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим.

Вищий господарський суд України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, враховуючи наступне.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За змістом ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За результатами проведеної експертизи, експертом КНДІСЕ було надано Висновок №3107/16-45 від 08.08.2016 з розрахунком суми заборгованості, згідно з яким заборгованість ТОВ "Фоззі-Фуд" перед ПАТ "ВТБ Банк" за кредитним договором становить: 5 507 217,50 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; 321 719,28 дол. США - прострочена заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.07.2015 по 30.07.2015; 29 907,25 дол. США - строкова заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.07.2015 по 30.07.2015.

Враховуючи, що судами попередніх інстанцій встановлено наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором та відсутності доказів її погашення, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 5 507 217,50 доларів США простроченої заборгованості по кредиту, 321 719,28 доларів США простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом, 29 907,25 доларів США строкової заборгованості по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.07.2015 по 30.07.2015.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту, 3 % річних за несвоєчасне повернення процентів, колегія суддів касаційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи, що судами встановлено прострочення виконання відповідачем зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом за договором, перевіривши розрахунок їх розміру, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог у частині 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту та за несвоєчасне повернення процентів.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3 243 715,19 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 118 409,60 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 1 130 770,12 грн. договірної санкції у розмірі 0,00278% від заборгованості за кредитом за період з 01.01.2014 по 30.06.2015, варто зазначити наступне.

Підстави для нарахування позивачем штрафних санкцій погоджені сторонами у п.п. 7.1., 7.2. та 7.4. кредитного договору.

Відповідно до висновку експерта КНДІСЕ за результатами проведення судово-економічної експертизи №3107/16-45 від 08.08.2016 пеня за несвоєчасне повернення кредиту становить 32 437 151,90 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 1 184 095,96 грн.; договірна санкція у розмірі 0,00278 % від заборгованості за кредитом за період з 01.01.2014 по 30.06.2015 становить - 1 130 770,12 грн.

Так, вирішуючи питання щодо стягнення штрафних санкцій, суди попередніх інстанцій дійшли висновку щодо зменшення їх розміру на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій (ч. 1 ст. 233 ГК України). Схоже правило міститься в ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання закріплено в п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 03.12.2013 у справі №908/43/13-г).

Таким чином, встановивши наявність підстав для застосування штрафних санкції та врахувавши обставини щодо розміру заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язання, стану виконання відповідачем цього зобов'язання, розміру прострочених сум та тяжкого фінансового становища відповідача, суди попередніх інстанцій правомірно зменшити розмір пені на 90%.

Врахувавши умови п. 7.4. кредитного договору та обставини неналежного виконання відповідачем більше ніж на 10% зобов'язання, визначеного п. 4.3.11 цього договору, та висновок експерта №3107/16-45 від 08.08.2016, обґрунтованим є також висновок судів попередніх інстанцій щодо стягнення з відповідача договірної санкції у заявленій позивачем сумі.

Щодо зустрічних позовних вимог, варто зазначити наступне.

Відповідно до статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні говору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною 2 ст. 652 ЦК України встановлено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Посилання ТОВ "Фоззі-Фуд" на те, що на нього поширюються положення ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" правомірно не взяті судами до уваги в обґрунтування підстав для внесення змін до кредитного договору, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14.04.2014 з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Судами вірно зазначено, що вказані в зустрічному позові обставини такою ж мірою впливають на здійснення господарської діяльності відповідача за зустрічним позовом.

Закон пов'язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 27.02.2012 у справі №3-9гс12, у якій сказано, що у разі не доведення заінтересованою особою одночасної наявності чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, підстав для розірвання спірного договору або внесення до нього відповідних змін немає.

Враховуючи, що судами попередніх інстанцій встановлено недоведеність позивачем за зустрічним позовом наявності істотних обставин для змін умов договору, то колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів щодо відсутності підстав для задоволення зустрічних позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Посилання скаржника на те, що відмовляючи у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення, судом апеляційної інстанції порушено вимоги ст. 121 ГПК України, є безпідставним, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Судом апеляційної інстанції правомірно зазначено, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Враховуючи, що відповідач не надав доказів, в розумінні ст. 34 ГПК України про наявність у нього скрутного фінансового становища та не навів і не підтвердив наявність виключних обставин, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, апеляційний господарський суд дійшов правомірного висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення.

Доводи заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального законодавства при прийнятті постанови суду апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законної та обґрунтованої постанови апеляційного господарського суду колегія суддів не вбачає.

Таким чином, перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в постанові суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним судом у порядку ст.ст. 43, 101, 103 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянуто всі обставини справи в їх сукупності, досліджено подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази, належним чином проаналізовано права та обов'язки сторін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 у справі №911/3797/15 залишити без змін.

Головуючий суддя О. Кролевець

Судді О. Євсіков

С. Самусенко