ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.03.2017 Справа № 905/304/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

при секретарі судового засідання (помічнику судді) Колтак Т.М.

у справі за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь Донецької області

про стягнення 29 337,10 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3, за довіреністю № 184 від 23.02.2017

від відповідача: не з'явився

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Луганськ звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь Донецької області про стягнення 29 337,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором №ЛВ-309 від 17.01.2014р. щодо оплати поставленого товару.

Представник позивача у судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив.

Згідно витягу з ЄДРПОУ місцезнаходження відповідача є: 87550, АДРЕСА_1.

Кореспонденція суду направлялась на вищевказану адресу відповідача, але була повернута на адресу суду з відміткою про причину повернення «за закінченням терміну зберігання».

Дослідивши документи, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено.

17.01.2014р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - постачальник або позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі покупець або відповідач) було укладено договір №ЛВ-309 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник зобов'язується на протязі дії договору поставляти покупцю товар за його замовленнями окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості, згідно з видатковими накладними, які є невід'ємною частиною договору, а покупець зобов'язується приймати та оплатити товар на встановлених договором умовах.

Згідно з п. 1.2 договору, загальна сума договору буде визначена як загальна вартість товару, що вказана у підписаних сторонами видаткових накладних.

Пунктом 2.1 договору встановлено, що поставка товару здійснюється постачальником згідно із замовленням покупця на умовах EXW (Склад постачальника) (Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010) які застосовуються із урахуванням особливостей, пов'язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору.

Поставка товару здійснюється на підставі цього договору, а також видаткових накладних, які складаються на кожну партію товару окремо (п. 2.2 договору).

З пункту 2.4 договору вбачається, що датою виконання постачальником обов'язків з поставки товару (датою поставки) є дата відмітки в видатковій накладній про прийняття товару покупцем.

За приписами пункту 4.1 договору ціни товару вважаються остаточно визначеними сторонами в видатковій накладній на момент постачання партії товару.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що покупець зобов'язаний провести повний розрахунок за отриманий товар у термін 30 (тридцять) днів від дати поставки.

Відповідно до п. 4.5 договору оплата товару проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника.

Згідно з п. 6.2 договору при порушенні термінів оплати, покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі 0,2% від неоплаченої вартості товару за кожний день прострочення оплати.

Пунктом 6.4 договору встановлено, що термін, у межах якого може бути витребувана сплата пені/ неустойки/ штрафу, визначений сторонами в три роки (п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, ст.

Договір набирає сили з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2014 року, а в частині виконання грошових зобов'язань - до їхнього повного виконання (п. 9.1 договору).

Договір №ЛВ-309 від 17.01.2014р. підписаний та скріплений печатками обох сторін без зауважень.

На виконання умов договору Позивачем було здійснено поставку товару (автошин) на загальну суму 78 370,00грн. відповідно до видаткових накладних №1671 від 27.03.2014р. на суму разом з ПДВ 5 800,00грн., №1741 від 01.04.2014р. на суму разом з ПДВ 7 470,00грн., №2159 від 11.04.2014р. на суму разом з ПДВ 17 400,00грн., №2161 від 11.04.2014р. на суму разом з ПДВ 5 800,00грн., №2373 від 23.04.2014р. на суму разом з ПДВ 11 600,00грн., №2375 від 23.04.2014р. на суму разом з ПДВ 12 800,00грн., №2294 від 28.07.2014р. на суму разом з ПДВ 12 000,00грн., №2956 від 12.09.2014р. на суму разом з ПДВ 5 500,00грн. Вказані видаткові накладні підписано та засвідчено печатками з боку обох сторін без зауважень. Внаслідок цього обов'язок передачі Постачальником товару вважається виконаним.

На підставі видаткових накладних позивачем були виставлені відповідні рахунки на оплату. Відповідачем незважаючи на настання строку оплати, не було здійснено оплату за поставлений товар у повному обсязі, внаслідок чого, виникла заборгованість в сумі 10000,00грн.

29.12.2016р. позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу б/н від 29.12.2016р., в якому просив останнього погасити заборгованість за поставлений товар в розмірі 10 000,00 грн. та заборгованість по штрафним санкція в загальному розмірі 38 848,53грн.

За таких обставин та у зв'язку із неналежним виконанням грошових зобов'язань відповідачем позивач звернувся до суду з позовом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст даного договору з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у власність у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору №ЛВ-309 від 17.01.2014р. позивачем було здійснено поставку відповідачу на суму 78 370,00грн. Відповідачем було здійснено часткову оплату у сумі 68 370,00грн., в результаті утворилась заборгованість у розмірі 10 000,00грн., яка не спростована відповідачем.

Відтак, несплачена сума, наявність якої кваліфікується судом як порушення грошових зобов'язань у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, становить 10 000,00грн.

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідачем доказів погашення суми боргу у розмірі 10 000,00грн. до матеріалів справи не надано, у зв'язку з чим вимога про стягнення суми боргу підлягає задоволенню.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач застосовує індекс інфляції до заборгованості та просить стягнути додатково 7 452,30 грн., а також 3% річних в сумі 881,05 грн. за період з 24.05.2014р. по 27.01.2017р.

Суд, перевірив розрахунок заборгованості та періоди нарахування із застосуванням індексу інфляції, та встановив інфляційні втрати в розмірі 8 062,35грн.

Але, позивачем заявлена сума індексу інфляції в розмірі 7 452,30 грн., що не суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає стягненню з відповідача.

Суд, перевірив розрахунок заборгованості із застосуванням 3% річних, нарахованих за період з 24.05.2014р. по 27.01.2017р. та встановив 3% річних в розмірі 887,72 грн.

Але, позивачем заявлена сума 3% річних в розмірі 881,05 грн., що не суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає стягненню з відповідача.

Також, на підставі п. 6.2 договору №ЛВ-309 від 17.01.2014р. позивачем нарахована пеня в розмірі 11 003,75 грн.

Суд, перевірив арифметичний розрахунок пені та встановив її розмір в сумі 11 063,89 грн.

Але, позивачем заявлена сума пені в розмірі 11 003,75 грн., що не суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1, 4, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Маріуполь Донецької області про стягнення 29 337,10 грн. - задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (87550, АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на корить Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ЄДРПОУ НОМЕР_2) заборгованість в розмірі 10 000,00 грн., індекс інфляції в розмірі 7 452,30 грн., 3% річних в розмірі 881,05 грн., пеню в розмірі 11 003,75 грн., витрати на оплату судового збору в розмірі 1 600,00 грн.

Повний текст рішення підписаний 04.04.2017р.

Рішення набирає законної сили 18.04.2017р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд згідно розділу XII ГПК України.

Суддя О.М. Сковородіна