РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017Справа № 910/22968/16

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомКиївського комунального об'єднання зведеного будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Будгарант плюс"
простягнення 2 33 234 грн 82 коп.
Представники:
від позивача: Гуменюкк О.О. - представник за довіреністю;
від відповідача: не з'явились,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.12.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Київського комунального об'єднання зведеного будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будгарант плюс" про стягнення 2 33 234 грн 82 коп. заборгованості за договором на виконання робіт з проектування об'єкту: "Реконструкція парку "Совки" у Святошинському районі м. Києва" № 22/4 від 27.04.2016, в тому числі: 151 500 грн 00 коп. авансу (попередньої оплати) та 78 288 грн 00 коп. пені.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору на виконання робіт з проектування об'єкту: "Реконструкція парку "Совки" у Святошинському районі м. Києва" № 22/4 від 27.04.2016 не виконав зобов'язання з виконання передбачених договором робіт, у зв'язку з чим в останнього виник обов'язок з повернення авансу у розмірі 151 500 грн 00 коп., а також у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано 78 288 грн 00 коп. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.12.2016 порушено провадження у справі № 910/22968/16, розгляд справи призначений на 23.01.2017.

18.01.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

23.01.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2017 розгляд справи відкладено на 20.02.2017, у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання та невиконанням останнім вимог ухвали суду.

25.01.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

16.02.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи та заява про долучення документів до матеріалів справи.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 20.02.2017 оголошено перерву до 27.03.2017.

24.03.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення по справі.

27.03.2017 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Представник відповідача у судове засідання 27.03.2017 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судове засідання 27.03.2017 з'явився представник позивача надав пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги ьа просить суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 27.03.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

07.04.2016 між Київським комунальним об'єднанням зведеного будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" (замовник за договором) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Будгарант плюс" (підрядник за договором) укладено договір на виконання робіт з проектування об'єкту: "Реконструкція парку "Совки" у Святошинському районі м. Києва" № 22/4, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання виконати роботи з проектування об'єкту: "Реконструкція парку "Совки" у Святошинському районі м. Києва" (далі по тексту - роботи), відповідно до Рішення Київської міської ради від 22.12.2016 № 60/60 "Про програму економічного і соціального розвитку м. Києва на 2016 рік"

Згідно з пунктом 1.4. договору результатом робіт, визначених в пункті 1.1 договору, є проектно-кошторисна документація, погоджена з необхідними погоджувальними організаціями і ДП "Укрдержбудекспертиза".

Договірна вартість робіт згідно з протоколом погодження договірної ціни (додаток до цього договору) та кошторисом (додаток 2 до цього договору) становить 505 000 грн 00 коп., в т. ч. ПДВ 20 % - 84 166 грн 67 коп. (пункт 2.1. договору).

Пунктом 2.4 договору визначено, що оплата робіт згідно з цим договором здійснюється замовником на поточний рахунок виконавця, зазначений у цьому договорі, наступним чином: 30 % - аванс до початку виконання робіт у сумі 151 500 грн 00 коп.; 70 % - при завершенні робіт після підписання акту прийому виконаних робіт сторонами.

У відповідності до розділу 3 договору сторонами узгоджено, що датою початку робіт вважається день підписання договору. Датою завершення виконання робіт, або їх окремого етапу, вважається дата підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт. Зміст, терміни виконання і передачі замовнику основних етапів робіт визначаються завданням на проектування.

Відповідно до пункту 4.1 договору передача замовнику виконаних та належним чином оформлених проектних робіт або окремих їх частин, розділів та етапів, здійснюється згідно накладних та актів здачі-приймання проектних робіт.

Згідно з додатком № 3 "Календарний плат" до договору сторони погодили, що загальний строк виготовлення ПКД на реконструкцію парку "Совки" у Святошинському районі м. Київ, ріг вул. Жмеринська та вул. Бетховена становить 60 календарних днів з дати підписання договору та отримання всіх вихідних даних.

Договір вступає в силу після підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків, але не пізніше 31.12.2016.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду на проведення проектних робіт.

Згідно з статтею 887 Цивільного кодексу України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 890 Цивільного кодексу України підрядник зобов'язаний, зокрема: виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором; погоджувати готову проектно-кошторисну документацію із замовником, а в разі необхідності - також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування; передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт.

У відповідності з частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, на виконання умов договору на виконання робіт з проектування об'єкту: "Реконструкція парку "Совки" у Святошинському районі м. Києва" № 22/4 від 27.04.2016 позивачем було сплачено аванс у розмірі 151 500 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 245 від 27.04.2016

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання з виконання робіт щодо виготовлення ПКД на реконструкцію парку "Совки" у Святошинському районі м. Київ, ріг вул. Жмеринська та вул. Бетховена, що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів виконання визначених договором робіт.

10.11.2016 позивач направив на адресу відповідача претензію № 148-06-3684 від 10.11.2016 про повернення авансу за договором на виконання робіт з проектування об'єкту: "Реконструкція парку "Совки" у Святошинському районі м. Києва" № 22/4 від 27.04.2016 та сплату пені за порушення строків виконання робіт за договором. Проте зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будгарант плюс" 151 500 грн 00 коп. як безпідставно набутих коштів.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами частини 1, пункту 3 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Отже, третя частина наведеної статті передбачає розповсюдження положень про безпідставне збагачення на відносини, що регулюються іншими положеннями Цивільного кодексу України, субсидіарно, якщо на підставі положень спеціальних норм потерпіла особа не в змозі захистити якесь із своїх порушених прав.

Вказана правова позиція закріплена у постанові Вищого господарського суду України від 15.09.2015 у справі № 910/10529/14.

Враховуючи відсутність в спеціальних нормах інституту підряду положень, які передбачають повернення перерахованого авансу внаслідок не виконання підрядником робіт на суму, що була перерахована йому за договором в порядку авансування робіт, встановивши факт припинення правовідносин за договорами підряду у зв'язку з закінчення строку його дії та фактичне невиконання відповідачем робіт на суму 151 500 грн 00 коп., ця сума підлягає поверненню позивачу шляхом стягнення з відповідача, оскільки є такою, що безпідставно утримується останнім.

У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо виконання передбачених договором робі, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 78 288 грн 00 коп. пені, нарахованої за загальний період прострочення з 06.06.2016 по 05.12.2016.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 231 Господарського кодексу України, законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) поварів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Штрафні санкції, передбачені частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України застосовуються у разі порушення виконання негрошового зобов'язання,

Частинами 3, 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов'язань, зазначених у частині другій цієї статті. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Положеннями пункту 5.2. договору сторони погодили, що у разі порушення термінів виконання зобов'язань згідно цього договору, та чи інша сторона сплачує протилежній стороні за кожен день прострочки пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості своєчасно невиконаних зобов'язань, а також має право на відшкодування фактичних збитків від порушення договірних зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням умов договору та норм чинного законодавства України, що є підставою для господарсько-правової відповідальності відповідно до Господарського кодексу України та пункту 5.2 договору.

Перевіривши наданий позивачем арифметичний розрахунок пені за порушення термінів виконання зобов'язань у розмірі 78 288 грн 00 коп. пені, нарахованої за період прострочення з 06.06.2016 по 05.12.2016, суд вважає його обґрунтованим та таким, що відповідає положенням договору та приписам законодавства про порядок та строки нарахування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту порушення відповідачем термінів виконання зобов'язань за договором на виконання робіт з проектування об'єкту: "Реконструкція парку "Совки" у Святошинському районі м. Києва" № 22/4 від 27.04.2016, вимоги позивача про стягнення з відповідача 78 288 грн 00 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про розстрочку виконання рішення суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Зі змісту даної норми слідує, що в залежності від обставин справи, які ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, суд вправі відстрочити або розстрочити його виконання.

Судом враховано викладене у пункті 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 № 9, що підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідач в обґрунтування підстав розстрочення виконання рішення суду у даній справі посилається на неможливість виконання рішення у встановлений строк у зв'язку із скрутним фінансовим становищем підприємства на підтвердження чого відповідач надав довідку ПАТ "Діамантбанк", відповідно до якої залишок грошових коштів на рахунку відповідача № 5207.980 складає 424 грн 26 коп., та на те, що стягнення заборгованості одним платежем призведе до винесення постанови арешту на рахунки та майно відповідача, такий арешт заблокує господарську діяльність відповідача та може призвести до банкрутства відповідача. На підтвердження можливості сплати заборгованості частинами відповідач надав гарантійні листи контрагентів на оплату наданих відповідачем послуг та фінансовий звіт станом на 31.12.2015.

Проте, відповідачем документально не обґрунтовано наведені у заяві твердження, що одночасне стягнення всієї присудженої рішенням суми призведе до банкрутства відповідача, оскільки не надано доказів відсутності грошових коштів на рахунках та майна відповідача (рухомого, нерухомого, цінних паперів тощо) відповідно у сумі та вартістю недостатньою для погашення присуджених рішенням до стягнення сум. При цьому, баланс відповідача за 2015 рік не доводить тверджень відповідача, щодо неможливості виконання взятих на себе зобов'язань у 2016-2017 роках, як і не доводить довідка банку про залишок грошових коштів на рахунку відповідача № 5207.980, оскільки відповідачем не доведено, що вказаний рахунок являється єдиним рахунком, на якому обліковуються кошти відповідача.

Крім того, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що у разі розстрочки виконання рішення суду протягом 6 місяців заборгованість буде погашена. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заява про розстрочку виконання рішення суду, визнається судом такою, що не підлягає задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будгарант Плюс" (01013, м. Київ, вул. Промислова, буд. 4, ідентифікаційний код 39613276) на користь Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 23, ідентифікаційний код 03362123) 151 500 (сто п'ятдесят одна тисяча п'ятсот) грн 00 коп. авансу (попередньої оплати), 78 288 (сімдесят вісім тисяч двісті вісімдесят вісім) грн 00 коп. пені та 3 446 (три тисячі чотириста сорок шість) грн 82 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 05.04.2017

Суддя Н.Б. Плотницька