ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2017 р.Справа № 915/1438/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання за участю представників учасників процесу: Від Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5, довіреність № 09/01-18/01, дата видачі: 05.01.15
розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «Реалбудсервіс Транс»
на рішення господарського суду Миколаївської області
від21.02.2017 року
у справі№ 915/1438/16 /ОСОБА_6Г./
за позовом Приватного підприємства «Реалбудсервіс Транс»
до відповідача проУправління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації стягнення 413468,76 грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач 23.12.2016р. звернувся до господарського суду з позовом стягнути з відповідача 413468,76грн. з яких: 75376,87грн. основної заборгованості за договором підряду на виконання робіт з капітального ремонту № 65 від 12.12.2013 року; 177864,91грн. основної заборгованості за договором підряду на виконання робіт з капітального ремонту № 66 від 12.12.2013 року; 131596,10грн. основної заборгованості за договором підряду на виконання будівельних робіт № 72 від 12.12.2013 року; 1009,84грн. 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань згідно договору підряду на робіт з капітального ремонту № 65 від 12.12.2013 року; 2382,90грн. 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань згідно договору підряду на робіт з капітального ремонту № 66 від 12.12.2013 року; 1763,03грн. 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань згідно договору підряду на виконання будівельних робіт № 72 від 12.12.2013 року; 4597,98 грн. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобовязань згідно договору підряду на робіт з капітального ремонту № 65 від 12.12.2013 року; 10849,77грн. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобовязань згідно договору підряду на робіт з капітального ремонту № 66 від 12.12.2013 року; 8027,36грн. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобовязань згідно договору підряду на виконання будівельних робіт № 72 від 12.12.2013 року.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 21.02.2017р.:

1.Позовні вимоги задоволено.

2.Стягнуто з Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації (54030, м.Миколаїв, вул. Велика Морська, 42, з рахунку Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації, відкритому в ГУДКСУ у Миколаївській області за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 7841800 «Будівництво, реконструкція, капітальний ремонт обєктів соціальної та іншої/інфраструктури у Миколаївській області», код 04013962) на користь Приватного підприємства «Реалбудсервіс Транс» (55002, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, бульвар Шевченко, 9/1; адреса листування: 54001, м.Миколаїв, вул. Шнеєрсона, 12/39; код ЄДРПОУ 3756431) 75376,87 грн. основної заборгованості за договором підряду на виконання робіт з капітального ремонту № 65 від 12.12.2013 року, 177864,91 грн. основної заборгованості за договором підряду на виконання робіт з капітального ремонту № 66 від 12.12.2013 року, 131596,10 грн. основної заборгованості за договором підряду на виконання будівельних робіт № 72 від 12.12.2013 року, 1009,84 грн. 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань згідно Договору підряду на робіт з капітального ремонту № 65 від 12.12.2013 року, 2382,90 грн., 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань згідно договору підряду на робіт з капітального ремонту № 66 від 12.12.2013 року; 1763,03 грн. 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань згідно договору підряду на виконання будівельних робіт № 72 від 12.12.2013 року, 4597,98 грн., інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобовязань згідно договору підряду на робіт з капітального ремонту № 65 від 12.12.2013 року, 10849,77 грн. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобовязань згідно договору підряду на робіт з капітального ремонту № 66 від 12.12.2013 року, 8027,36 грн. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобовязань згідно договору підряду на виконання будівельних робіт № 72 від 12.12.2013 року та 6202,03 грн. судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням Приватним підприємством «Реалбудсервіс Транс» було подано апеляційну скаргу, відповідно до якої скаржник просить змінити рішення господарського суду Миколаївської області по справі № 915/1438/16 від 21.02.2017року, виключивши з резолютивної частини рішення фразу «з рахунку Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації, відкритому в ГУДКСУ у Миколаївській області за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 7841800 «Будівництво, реконструкція, капітальний ремонт обєктів соціальної та іншої/інфраструктури у Миколаївській області».

Як на підставу викладених у скарзі вимог апелянт посилається на неповне зясування обставин справи, що мають значення для справи, та на порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме:

- механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, прийнятих судами, а також іншими державними органами, які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, встановлено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011року № 845;

- відповідно до пункту 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій);

- у разі стягнення у порядку та в спосіб, передбачений Порядком № 845, можливим став би значно більший спектр заходів, направлених на виконання судового рішення (на відміну від способу, вказаному в оскаржуваному судовому рішенні стягнення з конкретного коду бюджетної класифікації);

- здійснення стягнення за рахунок інших надходжень, відповідно до абз. 2 п. 20 Порядку № 845, якщо законом відповідний вид надходжень у поточному бюджетному періоді не передбачений, безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів здійснюється з рахунка, на якому обліковуються кошти за кодом доходів бюджету «Інші надходження»;

- зазначивши в резолютивній частині рішення щодо здійснення стягнення «з рахунку Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації, відкритому в ГУДКСУ у Миколаївській області за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 7841800 «Будівництво, реконструкція, капітальний ремонт обєктів соціальної та іншої/інфраструктури у Миколаївській області» суд тим самим унеможливив застосування заходів, передбачених Порядком № 845.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.03.2017р. (у складі колегії суддів: головуючого Богатиря К.В., суддів Аленіна О.Ю., Жекова В.І.) прийнято апеляційну скаргу Приватного підприємства «Реалбудсервіс Транс» до провадження та розгляд апеляційної скарги призначено на 05.04.2017р. об 11:30.

Розпорядженням керівника апарату суду № 262 від 04.04.2017р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у звязку із перебуванням судді Жекова В.І. у відпустці.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.04.2017р., сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Богатир К.В., судді: Аленін О.Ю., Лашин В.В.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 04.04.2017р. (у складі колегії суддів: головуючого Богатиря К.В., суддів Аленіна О.Ю., Лашина В.В.) прийнято апеляційну скаргу до провадження з призначеним розглядом на 05.04.2017р.

У судове засідання 05.04.2017р., окрім відповідача, інші представники сторін не зявилися без повідомлення про причини неявки. Доказом фактичного направлення ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 23.03.2017р. на адресу сторін та інших учасників процесу є відбиток штампу канцелярії Одеського апеляційного господарського суду на зворотньому боці останнього аркушу вказаної ухвали та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання, які долучені до справи.

Як вбачається із розяснень, викладених у пункті 3.9.1 пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. (з наступними змінами та доповненнями), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового звязку Укрпошта щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Пункт 3.9.2 пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. передбачає, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 27.03.2017р., не визнавалась апеляційним господарським судом обовязковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу по суті, до суду не повідомлялося.

Таким чином, на думку колегії суддів, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги по суті, не дивлячись на відсутність представників сторін, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність сторін у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинна заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації до Одеського апеляційного господарського суду надано відзив, в якому відповідач просить розглянути питання щодо залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління державної казначейської служби України у Миколаївській області.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції вже заявлялось клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_7 управління Державної казначейської служби в Миколаївській області.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 31.01.2017р. в задоволенні клопотання Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації по справі № 915/1438/16 про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_7 управління Державної казначейської служби в Миколаївській області відмовлено.

Ухвала господарського суду Миколаївської області від 31.01.2017р. обґрунтована наступним:

- відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступати у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обовязки щодо однієї із сторін. Іх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору;

- відповідачем не доведено суду яким чином рішення у даній справі може вплинути на права і обовязки Державної казначейської служби в Миколаївській області, не зазначено юридичний інтерес вказаної юридичної особи у спірних відносинах між сторонами.

Окрім того, ухвалою господарського суду Миколаївської області від 31.01.2017р. викликано компетентного представника ОСОБА_7 управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області для дачі пояснень з питань, що виникли під час розгляду справи № 915/1438/16. Як вбачається із рішення господарського суду Миколаївської області від 21.02.2017р. в судовому засіданні приймав участь представник Державної казначейської служби України у Миколаївській області та надав відповідні пояснення. Вказані обставини щодо участі в суді першої інстанції представника держказначейства та надання ним відповідних пояснень також підтвердив представник відповідача, який був присутній при розгляді апеляційної скарги.

Ухвала господарського суду Миколаївської області від 31.01.2017р. не оскаржена сторонами та набрала законної сили.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що клопотання відповідача про залучення третьою особою держказначейства, заявлене в суді апеляційної інстанції, було заявлено з аналогічних підстав, які були предметом розгляду в суді першої інстанції. Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, які були викладені в ухвалі від 31.01.2017р., та вважає, що відповідачем не надано доказів, яким чином рішення з господарського спору може вплинути на права або обовязки ОСОБА_7 управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, а тому не вбачає підстав для залучення Казначейства в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Залучення господарським судом представника держказначейства в порядку ст. 30 ГПК України для дачі пояснень в судовому засіданні з питань, повязаних із розглядом спору між сторонами, є цілком достатнім для вирішення судом такого спору.

Також у відзиві на позов відповідач заперечує щодо обґрунтованості позовних вимог з посиланням на умови договорів між сторонами, викладені в розділах 13 п. 13.3 договорів, в частині погодження сторонами поетапної оплати виконаних робіт та моменту настання у відповідача обовязку з оплати таких робіт у разі чергового надходження коштів з бюджету (умова з відкладальною обставиною згідно ч. 1 ст. 212 ЦК України), але у звязку з відсутністю фінансування відповідних бюджетних призначень для відповідача можливо дійти висновку, що відповідачем не було порушено умови договору щодо оплати виконаних робіт, оскільки термін виконання зобовязань по оплаті робіт для відповідача не настав.

Що стосується безпосередньо доводів апеляційної скарги, то відповідач у відзиві на скаргу вважає їх необґрунтованими, тому як включення в резолютивну частину рішення конкретного коду програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету буде сприяти його належному виконанню органами державної казначейської служби. А виключення з резолютивної частини рішення конкретного коду програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету приведе до припинення казначейством видаткових операцій відповідачу за всіма КПКВК та КЕКВ (в тому числі по виплатам заробітної плати), що в результаті може паралізувати діяльність відповідача.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

12.12.2013р. між Приватним підприємством «Реалбудсервіс-Транс» (далі по тексту - Підрядник) та Управлінням капітального будівництва Миколаївської облдержадміністрації (далі по тексту - Замовник) було укладено договір підряду на виконання робіт з капітального ремонту № 65 (далі по тексту Договір № 65), відповідно до умов якого Підрядник зобовязався на свій ризик, своїми силами та засобами, виконати роботи з капітального ремонту системи водопостачання з укладанням водопроводу по вул. Молодіжній у с.Любанівка Арбузинського району Миколаївської області, відповідно до проектно-кошторисної документації та здати цей обєкт замовнику у встановлений термін.

12.12.2013р. між Приватним підприємством «Реалбудсервіс-Транс» та Управлінням капітального будівництва Миколаївської облдержадміністрації було укладено договір підряду на виконання робіт з капітального ремонту № 66 (далі по тексту Договір № 66), відповідно до умов якого позивач зобовязався на свій ризик, своїми силами та засобами, виконати роботи з капітального ремонту даху Іллічівської ЗОШ І-ІІ ступенів в с.Іллічівка Братського району Миколаївської області, відповідно до проектно-кошторисної документації та здати цей обєкт замовнику у встановлений термін.

12.12.2013р. між Приватним підприємством «Реалбудсервіс-Транс» та Управлінням капітального будівництва Миколаївської облдержадміністрації було укладено договір підряду на виконання будівельних робіт № 72 (далі по тексту Договір № 72), відповідно до умов якого позивач зобовязався на свій ризик, своїми силами та засобами, виконати роботи з капітального ремонту системи опалення стаціонарного відділення для постійного (тимчасового) проживання людей похилого віку та інвалідів Територіального центру Арбузинського району в смт.Арбузинка, провулок Майський, 18, відповідно до проектно-кошторисної документації та здати цей обєкт замовнику у встановлений термін.

Пунктами 2.1 Договорів №№ 65, 66, 72 сторони обумовили, що датою початку робіт є 12 грудня 2013 року, дата здачі робіт є 25 грудня 2013 року.

Відповідно до п. 3.1 договорів №№ 65, 66, 72 ціна договору визначається на основі кошторису та є динамічною.

Згідно з п. 3.2 Договору № 65, з урахуванням редакції укладеної додаткової угоди № 1 від 25.12.2013 року до вказаного договору, загальна вартість робіт та послуг з будівництва складає - 667934,40 грн., в т.ч. ПДВ - 111322,40 грн., з них на поточний рік 75376,87 грн., в т.ч. ПДВ - 12562,81 грн.

У пункті 3.2 договору № 66, в редакції укладеної сторонами додаткової угоди № 1 від 25.12.2013 року, сторони встановили, що загальна вартість робіт та послуг з капітального ремонту об'єкта складає - 643171,20 грн., в т.ч. ПДВ - 107195,20 грн., з них на поточний рік 177864,91 грн., в т.ч. ПДВ - 29644,15 грн.

Пунктом 3.2 договору № 72, в редакції укладеної 25.12.2013 року додаткової угоди № 1 до договору № 72, загальна вартість робіт та послуг з капітального ремонту об'єкта складає - 180993,60 грн., в т.ч. ПДВ - 30165,60 грн., в т.ч. обладнання 256,74 грн. (з ПДВ); з них на поточний рік 131596,10 грн., в т.ч. ПДВ - 21932,68 грн., в т.ч. обладнання - 255,60 грн. (з ПДВ).

Положеннями пунктів 4.2.2 Договорів №№ 65, 66, 72 встановлено, що Замовник зобовязаний прийняти в установленому порядку виконані роботи та оплатити їх.

У пунктах 9.1 договорів №№ 65, 66, 72 в редакції додаткової угоди № 1 від 25.12.2013 року, джерелом фінансування обєкта є кошти загального фонду державного бюджету у відповідних розмірах, вказаних в додаткових угодах до договорів.

Пунктами 13.2, 13.3 договорів №№ 65, 66, 72 сторони визначили, що розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість, якими є акти виконаних робіт Ф2, Ф2-В, ФЗ. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником по мірі виконання робіт та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Оплату виконаних робіт Замовник проводить поетапно по мірі надходження з бюджету цільових коштів на оплату видатків для виконання будівельних робіт в сумі, що не перевищує розмір фактичного надходження коштів з бюджету. Подальша оплата виконаних робіт здійснюється при наступних надходженнях коштів з бюджету до проведення повного розрахунку (умова із відкладною обставиною відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного кодексу України).

Виходячи з предмету та підстав даної справи, спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями чинного законодавства про підряд.

Згідно приписів ч. 1 ст. 837, ч. 1 ст. 839, ч. 1 ст. 843, ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Підрядник зобовязаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За правилами ч. 1 ст. 853 та ст. 854 Цивільного кодексу України, замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Колегією суддів апеляційного господарського суду на підставі матеріалів справи встановлено, що на виконання умов договору № 65 від 12.12.2013 року, між сторонами був узгоджений та 19.12.2013 року підписаний акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року (форми № КБ-2в) (а.с. 23-24) на загальну суму 75376,87грн.

Тією ж датою сторони оформили та підписали довідку про вартість виконаних будівельних робіт та затрати (форма № КБ-3) (а.с. 22) на загальну вартість виконаних будівельних робіт в сумі 75376,87 грн.

19.12.2013 року на виконання умов договору № 66 від 12.12.2013 року, між сторонами був узгоджений та підписаний акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року (форми № КБ-2в) (а.с. 36-37) на загальну суму 177864,91 грн.

Тією ж датою сторони оформили та підписали довідку про вартість виконаних будівельних робіт та затрати (форма № КБ-3) (а.с. 35) на загальну вартість виконаних будівельних робіт в сумі 177864,91 грн.

24.12.2013 року на виконання умов договору № 72 від 12.12.2013 року, між сторонами був узгоджений та підписаний акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року (форми № КБ-2в) (а.с. 48-50) на загальну суму 131340,50 грн.

Тією ж датою сторони оформили та підписали довідку про вартість виконаних будівельних робіт та затрати (форма № КБ-3) (а.с. 47) на загальну вартість виконаних будівельних робіт в сумі 131340,50 грн.

18.12.2013року, в рамках виконання умов Договору № 72, позивачем був виписаний відповідачу рахунок-фактура № 54 від 18.12.2013 року на поставку обладнання на суму 255,60грн., в подальшому 19.12.2013 року між сторонами була оформлена накладна № 54 від 19.12.2013 року на суму 255,60 грн., яка підписана повноважною особою відповідача без зауважень.

З матеріалів справи вбачається, що замовник прийняв виконані підрядником роботи без зауважень, що свідчить про належне виконання робіт та у встановлений строк для їх виконання. Тобто, колегія суддів дійшла висновку про повне, своєчасне та якісне виконання позивачем умов вказаних договорів підряду.

Як стверджує позивач, всупереч умовам Договорів №№ 65, 66, 72 відповідач жодних оплат вартості виконаних позивачем робіт не здійснив. В складених сторонами актах звірки взаємних розрахунків (а.с. 28, 40, 57), які підписані головними бухгалтерами та скріплені печатками господарюючих субєктів, заборгованість за Договором № 65 від 12.12.2013 року в сумі 75376,87 грн., заборгованість за Договором № 66 від 12.12.2013 року в сумі 177864,91 грн. та заборгованість за Договором № 72 від 12.12.2013 року в сумі 131596,10 грн. відповідач визнав в повному обсязі та без заперечень з цього приводу.

З метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача із вимогою від 29.06.2016 року (а.с. 58-59) щодо погашення заборгованості за Договорами №№ 65, 66, 72 від 12.12.2013 року. Вказана вимога була отримана відповідачем 02.07.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На вищевказану вимогу відповідач направив позивачу лист № 767/01-01-17 від 07.07.2016 року, в якому зазначив про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості через відсутність належного фінансування з бюджету.

Дослідивши надані по справі сторонами документальні докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, проаналізувавши норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, суд дійшов висновків про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Згідно положень статтей 525, 629 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Положеннями ч. 1 ст. 212 ЦК України встановлено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обовязків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Правочини, щодо яких правові наслідки повязуються з настанням певної обставини, нерідко називають «умовними правочинами», маючи на увазі правочини, щодо яких виникнення, припинення або видозміни цивільних прав і обовязків повязані з настанням певної події. При цьому вказана подія має відповідати двом вимогам: 1) вона ще тільки має настати в майбутньому; 2) щодо неї невідомо точно: настане вона чи ні.

З тексту Договорів №№ 65, 66, 72 вбачається, що сторонами не було чітко обумовлено строків щодо здійснення відповідачем оплат за виконанні позивачем підрядні роботи, до того ж така подія, як бюджетне фінансування замовника робіт та надходження коштів з державного бюджету, не може розцінюватись як така, щодо якої невідомо точно: настане вона чи ні. Бюджетне фінансування відповідача є обовязковим та передбачене Бюджетним кодексом України, Законом про Державний бюджет України на 2013 рік, іншими нормативними документами з цього питання.

Згідно ст. 251 ч. 2, 252 ч. 2 ЦК України терміном є певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З огляду на положення норм статей 212, 251, 252 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку, що надходження коштів з державного бюджету не є подією, щодо якої невідомо про її настання або яка має неминуче настати зі спливом певного періоду, а тому не може бути відкладальною умовою та не створює для сторін цивільних прав та обовязків щодо визначення строку оплати фактично виконаних робіт.

Отже, зазначена умова договорів не є підставою вважати таким, що не настав (або таким, настання якого залежить від надходження коштів державного бюджету) строк виконання зобовязань по оплаті виконаних робіт, оскільки вказана умова стосується порядку проведення розрахунків, а не визначення строку оплати.

Нормами ч. ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 854 того ж Кодексу передбачена спеціальна норма закону для договорів підрядних робіт, яка передбачає зобовязання замовника сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

При цьому колегія суддів зауважує на тому, що загальні положення частини другої статті 530 ЦК України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки термін виконання зобовязання, що випливає із правовідносин купівлі-продажу та будівельних робіт, чітко встановлено спеціальними нормами права, а саме статтями 692, 854 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що розрахунок за виконані роботи, за відсутності конкретного строку оплати виконаних робіт в договорах, мав бути здійснений відповідачем за правилами ст. ст. 692, 854 ЦК України, тобто наступного дня від дати підписання актів приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року (форми № КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та затрати (форма № КБ-3) за кожним договором окремо, а також наступного дня після поставки обладнання, оформленого накладною № 54 від 19.12.2013 року.

З цього приводу існує судова практика Верховного Суду України, викладена в постанові від 19.08.2014р. по справі № 925/1332/13 (3-78гс 14).

Згідно статті 111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи, що позивачем була направлена відповідачу вимога про сплату боргу від 29.06.2016 року, яка в свою чергу була отримана останнім 02.07.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 59 зворотній бік), та позивач самостійно, починаючи з 10.07.2016 року вважає відповідача таким, що прострочив виконання зобовязання щодо оплати прийнятих будівельних робіт за договорами підряду №№ 65, 66, 72 від 12.12.2013 року, позивач звернувся із позовом до суду про стягнення сум основного боргу за виконані підрядні роботи, 3% річних та інфляційних витрат в порядку ст. 625 ч. 2 ЦК України за прострочення виконання грошового зобовязання.

За правилами статей 32, 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач довів наявність основної заборгованості відповідача перед підприємством за договорами підряду №№ 65, 66, 72 від 12.12.2013 року у розмірах, визначених в позові та не спростованих відповідачем.

В силу ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Стаття 617 того ж Кодексу встановлює підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, а саме: особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Встановивши факт прострочення відповідачем виконання по даній справі зобовязань по оплаті виконаних позивачем підрядних робіт, суд погоджується з правом позивача на застосування до спірних відносин правил ст. 625 ЦК України, згідно яких боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних за неналежну оплату виконаних позивачем підрядних робіт по договорам: № 65 від 12.12.2013 року в розмірі 1009,84 грн., які нараховані з 10.07.2016р. по 19.12.2016р.; № 66 від 12.12.2013 року в розмірі 2382,90 грн., які нараховані з 10.07.2016р. по 19.12.2016р.; № 72 від 12.12.2013 року в розмірі 1763,03 грн., які нараховані з 10.07.2016р. по 19.12.2016р.

Колегією суддів апеляційного господарського суду перевірено розрахунок 3% річних за неналежну оплату по договорам №№ 65, 66, 72 та встановлено, що вони є арифметично вірними, відповідають умовам договорів, обставинам справи та здійснені у відповідності до приписів чинного законодавства.

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, за неналежну оплату відповідачем виконаних підприємством підрядних робіт по договорам №№ 65, 66 та 72, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача: 4597,98 грн. інфляційних втрат, нарахованих з серпня 2016 року по листопад 2016 року за договором № 65 від 12.12.2013 року; 10849,77 грн. інфляційних втрат, нарахованих з серпня 2016 року по листопад 2016 року за договором № 66 від 12.12.2013 року; 8027,36 грн. інфляційних втрат, нарахованих з серпня 2016 року по листопад 2016 року за договором № 72 від 12.12.2013 року.

Колегією суддів апеляційного господарського суду перевірено розрахунок інфляційних нарахувань з серпня 2016 року по листопад 2016 року за договорами №№ 65, 66, 72 та встановлено, що вони є арифметично вірними, відповідають умовам договорів, обставинам справи та здійснені у відповідності до приписів чинного законодавства.

Суд першої інстанції правильно відхилив заперечення відповідача, що Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації є бюджетною установою, фінансується з Державного Бюджету України, відсутність фінансування з Державного бюджету України та ненастанням у звязку з цим зобовязання з оплати вартості підрядних робіт, оскільки за змістом ч. 2 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобовязання.

Виходячи із принципу рівності усіх учасників судового процесу та положень наведених правових норм, самі лише обставини, повязані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутність у ньому коштів, призначених для оплати вартості підрядних робіт, не можуть вважатися достатньо обґрунтованою підставою для звільнення відповідача від виконання своїх грошових зобовязань за договорами.

Відповідач у відзиві на позовну заяву про стягнення заборгованості договорами підряду на виконання будівельних робіт № 65, № 66, № 72 від 12.12.2013р., поданому до суду першої інстанції, зазначив, що в разі задоволення позовних вимог слід вказати в резолютивній частині відповідного судового рішення, що заборгованість на користь Позивача підлягає стягненню з рахунку Відповідача, відкритому в ГУДКСУ у Миколаївській області за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 7841800 «Будівництво, реконструкція, капітальний ремонт обєктів соціальної та іншої інфраструктури у Миколаївській області».

При винесенні рішення господарський суд Миколаївської області зазначив, що основна заборгованість за договорами підряду, 3% річних за несвоєчасне виконання зобовязань, інфляційні втрати та судовий збір підлягають стягненню з Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації, а саме з рахунку Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації, відкритому в ГУДКСУ у Миколаївській області за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 7841800 «Будівництво, реконструкція, капітальний ремонт обєктів соціальної та іншої/інфраструктури у Миколаївській області».

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів закріплений постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011р. «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» (далі по тексту Порядок ).

Відповідно до п. 26 Порядку, безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках). Судові витрати, штрафні санкції безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету. В разі коли у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів зазначений код не передбачений або за таким кодом до кінця бюджетного періоду сума бюджетних асигнувань менша, ніж сума списання, або відсутні відкриті асигнування, безспірне списання судових витрат, штрафів здійснюється за кодом економічної класифікації видатків бюджету, за яким здійснюється стягнення коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів. Безспірне списання коштів з рахунків підприємств, установ, організацій здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку коштів на рахунку.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що зазначення в рішенні про стягнення з боржника судового збору з рахунку Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації, відкритому в ГУДКСУ у Миколаївській області за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 7841800 «Будівництво, реконструкція, капітальний ремонт обєктів соціальної та іншої/інфраструктури у Миколаївській області», є порушенням Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, визначеного постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011р. «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», оскільки судові витрати безспірно списуються за відповідним кодом економічної класифікації видатків бюджету. Тобто, бюджетне фінансування відповідача на судові витрати, штрафні санкції з одного боку та на будівництво, капітальний ремонт з іншого боку здійснюється за різними кодами економічної класифікації видатків бюджету, що не було враховано господарським судом при винесенні оскарженого рішення.

Пунктом 27 Порядку передбачено, що для здійснення безспірного списання коштів орган Казначейства відображає в обліку відповідні бюджетні зобовязання боржника. Погашення таких бюджетних зобовязань здійснюється за рахунок бюджетних асигнувань зазначеного боржника. Одночасно боржник зобовязаний привести у відповідність із такими бюджетними зобовязаннями інші взяті ним бюджетні зобовязання.

Відповідно до п. 28 Порядку, орган Казначейства протягом трьох робочих днів після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (коди тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету і рахунки боржника, з яких проводиться безспірне списання коштів. З дня визначення таких кодів та рахунків орган Казначейства повідомляє боржникові про здійснення безспірного списання коштів з його рахунків. Коди програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (коди тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету та/або рахунки, за якими проводиться безспірне списання коштів, можуть бути змінені органом Казначейства за обґрунтованою заявою боржника.

Окрім того, відповідно до пункту 29 Порядку, у разі недостатності поданих документів для визначення кодів програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (кодів тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету або рахунків, з яких проводиться безспірне списання коштів, орган Казначейства у робочий день, що настає після закінчення строку, зазначеного у пункті 28 цього Порядку, надсилає до боржника запит для встановлення відповідних даних із зазначенням строку надання відповіді.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. З ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Обовязковий характер судового рішення, яке ухвалюється іменем України, підкреслює авторитет судової влади, оскільки жодне рішення інших органів не може прийматись іменем України. Вимога про ухвалення судових рішень іменем України випливає з теорії поділу влади, згідно з якою судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і, відповідно, їх виконання має бути гарантовано державою. Саме тому обовязковість судових рішень забезпечується державою.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а судовий захист неможливо повноцінно здійснити без обовязковості виконання судових рішень. Відповідно до рішення КСУ № 3-рп/2003 від 3 січня 2003 р. правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості та забезпечує ефективне поновлення в правах, яке неможливе без виконання судового рішення.

Суть принципу обовязковості судових рішень полягає в такому: а) судове рішення, що набрало законної сили, повинно виконуватись усіма суб'єктами, прав яких воно стосується; б) судове рішення, що набрало законної сили, є обовязковим до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України; в) у випадку відмови від добровільного невиконання судового рішення воно може бути виконано компетентними органами в примусовому порядку.

Виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Особливістю виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у останнього відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання таких рішень здійснюється шляхом перерахування коштів стягувачу в тримісячний строк з дня надходження до Державної казначейської служби України необхідних для цього документів і відомостей.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що орган Казначейства на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011р. «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» зобовязаний самостійно у встановлений строк визначити коди програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (коди тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету і рахунки боржника, з яких проводиться безспірне списання коштів, тому зазначення судом в рішенні відповідного коду програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету звужує та обмежує права Казначейства, та не дає можливості виконати судове рішення у повному обсязі, як це передбачено Порядком. Окрім вказаного, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач у позовній заяві не ставив вимоги про стягнення заборгованості виключно з рахунку Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації, відкритому в ГУДКСУ у Миколаївській області за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 7841800 «Будівництво, реконструкція, капітальний ремонт обєктів соціальної та іншої/інфраструктури у Миколаївській області», а навпаки в апеляційній скарзі заперечує з цього приводу. Господарський суд включив відомості щодо коду економічної класифікації відповідача до резолютивної частини рішення за власною ініціативою з врахуванням відзиву відповідача на позовну заяву. Пункт 28 Порядку приписує органу Казначейства визначати відповідні коди та рахунки відповідача протягом трьох робочих днів після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих саме стягувачем, яким є позивач у даній справі. На цій стадії подання відповідачем документів до казначейства взагалі не вимагається. І тільки у разі недостатності поданих стягувачем документів орган казначейства надсилає до боржника запит для встановлення відповідних даних (п. 29 Порядку).

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку щодо задоволення апеляційної скарги Приватного підприємства «Реалбудсервіс Транс» та виключення із резолютивної частини рішення посилання щодо стягнення з рахунку Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації, відкритому в ГУДКСУ у Миколаївській області за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 7841800 «Будівництво, реконструкція, капітальний ремонт обєктів соціальної та іншої/інфраструктури у Миколаївській області» заборгованості та судових витрат, шляхом зміни резолютивної частини рішення господарського суду в порядку ст. 103, 104 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, Одеський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Реалбудсервіс Транс» задовольнити.

Змінити резолютивну частину рішення господарського суду Миколаївської області від 21.02.2017р. виклавши її в наступній редакції:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації (54030, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 42, код 04013962) на користь Приватного підприємства «Реалбудсервіс Транс» (55002, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, бульвар Шевченко, 9/1; адреса листування: 54001, м. Миколаїв, вул. Шнеєрсона, 12/39; код ЄДРПОУ 3756431) 75376,87 грн. основної заборгованості за договором підряду на виконання робіт з капітального ремонту № 65 від 12.12.2013 року, 177864,91 грн. основної заборгованості за договором підряду на виконання робіт з капітального ремонту № 66 від 12.12.2013 року, 131596,10 грн. основної заборгованості за договором підряду на виконання будівельних робіт № 72 від 12.12.2013 року, 1009,84 грн. 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язань згідно Договору підряду на робіт з капітального ремонту № 65 від 12.12.2013 року, 2382,90 грн., 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язань згідно договору підряду на робіт з капітального ремонту № 66 від 12.12.2013 року; 1763,03 грн. 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язань згідно договору підряду на виконання будівельних робіт № 72 від 12.12.2013 року, 4597,98 грн., інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов'язань згідно договору підряду на робіт з капітального ремонту № 65 від 12.12.2013 року, 10849,77 грн. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов'язань згідно договору підряду на робіт з капітального ремонту № 66 від 12.12.2013 року, 8027,36 грн. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов'язань згідно договору підряду на виконання будівельних робіт № 72 від 12.12.2013 року та 6202,03 грн. судового збору.

Стягнути з Управління капітального будівництва Миколаївської обласної державної адміністрації (54030, м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 42, код 04013962) на користь Приватного підприємства «Реалбудсервіс Транс» (55002, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, бульвар Шевченко, 9/1; адреса листування: 54001, м. Миколаїв, вул. Шнеєрсона, 12/39; код ЄДРПОУ 3756431) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 6 822,23грн.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ в установленому порядку.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Ю. Аленін

ОСОБА_3