РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2017Справа №910/1281/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський автоцентр МАЗ"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСТОСЕРВІС"
простягнення боргу та штрафних санкцій 529 675, 12 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Клок В.О. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився.
За клопотанням відповідача, з метою з'ясування фактичних обставин справи та витребування від учасників судового процесу додаткових документів, які підлягають належної правової оцінки, строк слухання спору по даній справі було продовжено додатково на 15 (п'ятнадцять днів), що відповідає вимогам частини 3 статті 69 ГПК України і знайшло своє відображення у процесуальних документах суду.

СУТЬ СПОРУ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський автоцентр МАЗ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСТОСЕРВІС" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 543 710, 25 грн., що складається з суми основного боргу в розмірі 469 589,27 грн., пені - 40 160,78 грн. та інфляційних втрат - 25 925, 07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, на виконання умов укладеного між ним та відповідачем договором поставки № ВП30№522 від 27.05.2016 року було поставлено товар на загальну суму 482 505,18 грн., водночас відповідач належним чином не оплатив вартість товару та в результаті за останнім утворилась заборгованість в розмірі 469 589, 27 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2017 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 03.03.2017 року

23.03.2017 року позивачем через канцелярію суду надано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 529 675, 12 грн., що складається з суми основного боргу в розмірі 463 589, 27 грн., пені - 40 160,78 грн. та інфляційних втрат - 25 925, 07 грн.

Відповідно до п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.11.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Згідно з частиною третьою ст. 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Вказана заява обґрунтована тим, що позивачем при підготовці позову допущено технічну помилку, а саме - неправильно вказано суму основного боргу, в зв'язку з чим позивач просить зменшити його розмір, тобто фактично відбулося зменшення розміру позовних вимог.

З огляду на вищезазначене, дана заява відповідає вимогам ГПК України, тому приймається судом, у зв'язку з чим, ціна позову по даній справі дорівнює 529 675, 12 грн.

07.04.2017 року відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, в якому він вказує на те, що ним було частково погашено суму заборгованості та частково визнав розмір заборгованості перед позивачем.

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Відповідно до ст. 82 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 07.04.2017 року відповідно до ст. 85 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.05.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський автоцентр МАЗ" (далі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОСТОСЕРВІС" (надалі - покупець) було укладено договір поставки ВП 30 № 522 (далі - Договір), відповідно до умов якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, постачальник зобов'язується передавати покупцю у власність (поставляти), а покупець приймати та оплачувати товар (запасні частини, мастила, тощо) в асортименті, кількості та за ціною, яка узгоджується сторонами заявках на кожну окрему партію товару (п. 1.1. договору).

Згідно п. 2.1. Договору, загальна вартість Договору визначається шляхом додавання загальної вартості кожної партії товару за всіма видатковими накладними та/або рахунками та/або специфікаціями та/або додатковими угодами.

Пунктом 2.4. Договору сторони погодили, що розрахунки за поставлений товар здійснюються Покупцем у строк не пізніше 14 робочих днів з дати поставки Товару на підставі рахунку-фактури. Оплата здійснюється шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що визначений у розділі 9 цього Договору.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між позивачем та відповідачем укладено договір поставки. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду Договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 180, 181, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України), він вважається укладеним згідно частини 8 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Так, згідно з пунктом 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Одночасно, частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Факт передачі позивачем відповідачу товару на виконання умов договору поставки № ВП30№522 від 27.05.2016 року підтверджується поясненнями позивача, а також наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних № 9420 від 01.08.2016, № 9421 від 01.08.2016, № 9438 від 01.08.2016, № 9496 від 02.08.2016, № 9497 від 02.08.2016, № 9498 від 02.08.2016, № 9499 від 02.08.2016, № 9500 від 02.08.2016, № 9536 від 03.08.2016, № 9537 від 03.08.2016, № 9538 від 03.08.2016, № 9612 від 04.08.2016, № 9613 від 04.08.2016, № 9614 від 04.08.2016, № 9615 від 04.08.2016, № 9680 від 05.08.2016, № 9681 від 05.08.2016, № 9734 від 08.08.2016, № 9742 від 08.08.2016, № 9744 від 08.08.2016, № 9745 від 08.08.2016, № 9798 від 09.08.2016, № 9799 від 09.08.2016, № 9801 від 09.08.2016, № 9345 від 29.07.2016, № 10509 від 22.08.2016, № 10511 від 22.08.2016, № 10512 від 22.08.2016, № 10556 від 23.08.2016, № 10557 від 23.08.2016, № 10564 від 22.08.2016, № 10565 від 25.08.2016, № 10648 від 25.08.2016, № 10649 від 23.08.2016, № 10690 від 25.08.2016, № 10691 від 25.08.2016, № 10692 від 25.08.2016, № 10774 від 26.08.2016, № 10800 від 29.08.2016, № 10801 від 29.08.2016, № 9940 від 11.08.2016, № 9993 від 11.08.2016, № 10019 від 12.08.2016, № 10020 від 12.08.2016, №10021 від 12.08.2016, № 10022 від 12.08.2016, № 10023 від 12.08.2016, № 10046 від 12.08.2016, № 10065 від 12.08.2016, № 10077 від 12.08.2016, № 10097 від 15.08.2016, № 10098 від 13.08.2016, № 10130 від 15.08.2016, № 10137 від 15.08.2016, № 10139 від 15.08.2016, № 10161 від 15.08.2016, № 10162 від 15.08.2016, № 10193 від 16.08.2016, № 10258 від 16.08.2016, № 10259 від 16.08.2016, № 10367 від 18.08.2016, № 10385 від 18.08.2016, № 10386 від 18.08-2016, № 10391 від 18.08.2016, № 10412 від 18.08.2016, № 10413 від 18.08.2016, № 10414 від 26.08.2016, № 10478 від 22.08.2016, № 10488 від 22.08.2016, № 10910 від 30.08.2016, № 10933 від 31.08.2016 на загальну суму 482 505, 18 грн.

Таким чином позивач виконав взяті на себе зобов'язання з поставки товару згідно умов договору поставки № ВП30№522 від 27.05.2016 року, а відповідач, у свою чергу, належним чином не здійснив його оплату, у зв'язку з чим за останнім утворилась заборгованість у розмірі 463 589, 12 грн.

Доказів оплати вищезазначеної заборгованості в строки у відповідності до умов, визначених договором поставки № ВП30№522 від 27.05.2016 року відповідачем суду не надано.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, зокрема - як вказує у своєму відзиві відповідач, ним було сплачено заборгованість за договором в період з 20.01.2017 року по 24.02.2017 року на загальну суму 100 000,00 грн., на підтвердження чого відповідач надав суду виписку по рахунку та екземпляр акту звірки взаєморозрахунків з позивачем. При цьому судом враховано, що акт звірки є суто бухгалтерським документом, за яким бухгалтерії підприємств-учасників певних господарських операцій звіряють бухгалтерський облік цих операцій (у контексті визначення дебіторської або кредиторської заборгованості), а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками тощо.

Відповідно до статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки відповідачем після звернення позивача з позовом здійснено оплату частини заборгованості в розмірі 100 000,00 грн., провадження у справі в цій частині позову підлягає припиненню за ознаками частини першої пункту 1-1 статті 80 ГПК України, а саме за відсутністю предмету спору.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості в сумі 363 589, 27 грн. в зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки № ВП30№522 від 27.05.2016 року є обґрунтованими та позов у цій частині підлягає задоволенню.

Окрім того, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання щодо оплати за поставлений товар, позивачем нараховано до стягнення 25 925,07 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат наданий позивачем суд встановив, що позивач здійснив нарахування інфляційних втрат у відповідності до умов Договору та вимог чинного законодавства України, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 25 925, 07 грн. інфляційних втрат є обґрунтованим та підлягають задоволенню повністю, за розрахунками позивача в межах розміру заявлених позовних вимог.

Окрім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку з оплати на користь позивача вартості поставленого товару, позивачем було заявлено до стягнення з відповідачу пеню у розмірі 40 160, 78 грн.

Згідно статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до п. 5.2. договору, у випадку прострочення оплати Товару понад 7 (сім) робочих днів постачальник вправі нарахувати покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборговано за кожен день прострочення оплати.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 40 160,78 грн., в зв'язку з порушенням відповідачем умов договору поставки № ВП30№522 від 27.05.2016 року, що нарахована на підставі ст. ст. 230, 231 ГК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню в розмірі 40 160, 78 грн., в межах розміру заявлених позовних вимог, за розрахунком позивача який здійснено у відповідності до умов договору та вимог закону.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 512, 525, 526, 625, 712, ЦК України, ст. ст. 203, 265 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 43, 49, п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 82, 82-1, 84, ч. ч. 2,3 ст. 85 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Провадження в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСТОСЕРВІС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський автоцентр МАЗ" основного боргу у розмірі 100 000, 00 грн. - припинити.

2. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський автоцентр МАЗ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСТОСЕРВІС" задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСТОСЕРВІС" (02081, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЗДОЛБУНІВСЬКА, будинок 7-Д, корпус «З»; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський автоцентр МАЗ" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ВИСОЦЬКОГО, будинок 4; ) 363 589, 27 грн. - основного боргу, 40 160, 78 грн. - пені, 25 925,07 грн. - інфляційних втрат та 7 945, 12 грн. - судового збору. Видати наказ.

4. Повернути з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровський автоцентр МАЗ" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ВИСОЦЬКОГО, будинок 4; ) суму судового збору зайво сплаченого згідно платіжного доручення № 12683 від 20.01.2017 року (оригінал міститься в матеріалах справи № 910/1281/17) у розмірі 90, 02 грн. Підставою повернення судового збору є дане рішення, яке затверджено гербовою печаткою Господарського суду міста Києва.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено - 12.04.2017 року

Суддя Ю.О.Підченко