ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.04.2017 Справа № 904/9/15

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агро-Комплект" про розстрочку виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2016 у справі № 904/9/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агро-Комплект", с. Олександропіль, Солонянський район, Дніпропетровська область

про стягнення 12 607, 97 швейцарських франків та пені у сумі 185553, 92 грн

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. № 30-1/56404 від 29.12.2016

від відповідача (заявника): ОСОБА_2 - представник за дов. № б/н від 22.03.2017

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, яким просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агро-Комплект" заборгованість за кредитним договором №115-1013/В від 30.08.2006 у розмірі 247891, 67 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 01.12.2014 становить 3852125, 25 грн та пеню у розмірі 185553, 91 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2016 (суддя Ніколенко М.О.) в позові відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.06.2016 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2016 у справі № 904/9/15 скасовано. Позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агро-Комплект" на користь публічне акціонерне товариство "Укрсиббанк" заборгованість за кредитним договором № 115-1013/В-06 від 30.08.2006 по кредиту та процентам в розмірі 247899, 96 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 01.12.2014 становить 3656203, 06 грн, пеню в розмірі 183067, 87 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 70156, 80 грн, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 77172, 48 грн.

30.06.2016 на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.06.2016 було видано наказ № 904/9/15.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.10.2016 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.06.2016 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.03.2016 у справі № 904/9/15 скасовано в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 12607, 97 швейцарських франків заборгованості по процентам, 176891, 06 грн пені за прострочення сплати по кредиту та 8662, 86 грн пені за прострочення сплати процентів, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 18.10.2016 справу № 904/9/15 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агро-Комплект" 12607, 97 швейцарських франків заборгованості по процентам, 176891, 06 грн пені за прострочення сплати по кредиту та 8662, 86 грн пені за прострочення сплати процентів, передано на розгляд судді Євстигнеєвій Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2016 суддя Євстигнеєва Н.М. прийняла справу 904/9/15 до свого провадження.

26.10.2016 на виконання постанови Вищого господарського суду України від 05 жовтня 2016 року видано наказ у справі № 904/9/15 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агро-Комплект" на користь публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" заборгованості за Кредитним договором № 115-1013/В-06 від 30.08.2006 по кредиту у розмірі 235283 швейцарських франків 70 сантимів, що за курсом НБУ станом на 01.12.2014 становить 3656203, 06 грн, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 77172, 48 грн.

16.11.2016 від відповідача до господарського суду надійшла заява про розстрочку виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2016, в якій відповідач просив суд розстрочити виконання постанови на 7 років згідно з графіком погашення суми боргу 3733375, 54 грн, починаючи з грудня 2016 року по жовтень 2023 року - в сумі 44445 грн щомісячно, у листопаді 2023 року - в сумі 44440, 54 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2016, залишеною без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.01.2017, частково задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агро-Комплект" та розстрочено виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2016 строком на 24 місяці починаючи з грудня 2016 року по листопад 2018 року включно зі сплатою заборгованості 3733375, 54 грн. рівними частками кожного місяця розстрочки по 155557, 31 грн, а в останньому місяці розстрочки (у листопаді 2018 року) 155557, 41 грн до 30-го числа кожного місяця розстрочки. В решті вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.03.2017 постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2016 у справі № 904/9/15 скасовано та справу № 904/9/15 направлено до Господарського суду Дніпропетровської області для нового розгляду заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Розпорядженням керівника апарату суду від 15.03.2017 № 187 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу матеріалів справи, відповідно до п. 2.3 50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначити повторний автоматичний розподіл матеріалів справи № 904/9/15.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2017, заяву про розстрочку виконання рішення суду передано на новий розгляд судді Ярошенко В.І.

Ухвалою суду від 16.03.2017 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агро-Комплект" про розстрочку виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2016 прийнято до розгляду та її розгляд призначено у засіданні на 22.03.2017.

В судовому засіданні представник заявника надав клопотання про продовження строку розгляду скарги на п'ятнадцять днів.

Ухвалою суду від 22.03.2017 строк розгляду заяви про розстрочку виконання рішення суду продовжено на п'ятнадцять днів та відкладено її розгляд на 04.04.2017.

04.04.2017 від відповідача (заявника) надійшла уточнена заява про розстрочку виконання рішення суду, в якій відповідач просив суд розстрочити виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2016 на 24 місяці починаючи з квітня 2017 по березень 2019 включно зі сплатою заборгованості 229272, 99 швейцарських франків рівними частинами кожного місяця розстрочки по 9553, 04 швейцарських франків у гривневому еквіваленті, згідно курсу НБУ на день здійснення платежу, до 30-го числа кожного місяця.

Представник відповідача підтримав заяву про розстрочку виконання рішення суду у повному обсязі.

Представник позивача у справі заперечив проти задоволення вищевказаної заяви.

Дослідивши додані до заяви документи, а також вислухавши доводи сторін у справі, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2016, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, який діє з 05.10.2016, передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Пунктом 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (далі - Постанова № 9) встановлено, що господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

У підпунктах 7.1.2 Постанови № 9 визначено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно п. 7.2 Постанови № 9 підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, у ГПК України та спеціальному законі, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання відстрочки.

Також у законі відсутнє обмеження щодо можливого та допустимого строку відстрочки (розстрочки) виконання остаточного рішення. Відповідно, суд, який приймає рішення, має повноваження щодо підстав та строку для надання відстрочки виконання рішення, і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення таких процесуальних дій.

В обґрунтування заяви, відповідач у справі посилається на складний фінансовий стан підприємства, який зумовлений нестабільним станом, що склався на території України, та блокуванням ПАТ "УкрСиббанк" всієї господарської діяльності підприємства, оскільки складські, які побудовані з 1996 по 2000 роки господарчим способом, передані у 2006 році в іпотеку ПАТ "УкрСиббанк".

Однак, суд вважає обставини, на які відповідач посилається як на підставу обґрунтування своїх заяви про розстрочку виконання рішення суду, є звичайними обставинами при веденні господарської діяльності відповідачем, яку він здійснює на свій ризик.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав належних доказів в підтвердження обставин, на які він посилається в обґрунтування поданої заяви, у тому числі доказів неможливості чи утруднення на даний час виконання постанови суду, відсутності активів для виконання постанови суду та реальної загрози зупинення господарської діяльності, у зв'язку з виконанням рішення суду, винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов'язує можливість надання розстрочки виконання рішення суду.

Твердження Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агро-Комплект" про складне фінансове становище, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки таке становище утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, а не в силу об'єктивних незалежних від відповідача обставин.

Також, судом прийнято до уваги, що розгляд даної справи про стягнення кредиторської заборгованості розпочався у січні 2015 року, а рішення в остаточній редакції набрало чинності 05.10.2016, тобто право позивача на ефективний судовий захист реалізовано через рік і девять місяців. Отже, на момент розгляду даної заяви про розстрочку виконання рішення суду, відповідач мав можливість виконувати свій обовязок хоча б частинами, однак будь-які дії відповідача щодо виконання своїх зобовязань ним не вчинялись, докази, які б підтверджували добросовісну поведінку боржника і вжиття ним належних заходів для виконання рішення, матеріали справи не містять.

Отже, при розгляді заяви відповідача про розстрочку рішення суду у справі № 904/9/15, судом було враховано необхідність дотримання справедливого балансу прав та інтересів сторін у спорі з урахуванням вищевказаної обставини.

За практикою Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд зазначає, що позивач та відповідач знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні своєї господарської діяльності. Розстрочка виконання рішення суду призведе до надання переваг відповідачу в порівнянні з позивачем за відсутності для цього підстав.

А тому, суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2016.

Керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Підприємство матеріально-технічного забезпечення "Агро-Комплект" про розстрочку виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2016 у справі № 904/9/15 відмовити.

Суддя ОСОБА_3