ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.04.2017р. Справа №905/452/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Костянтинівський метизний завод,

м.Костянтинівка

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної

філії "Донецька залізниця" ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська

залізниця", м.Лиман

про стягнення заборгованості в сумі 448984,18 грн.

Суддя Г.В. Левшина

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2-по дов.

від відповідача: ОСОБА_3-по дов.

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Костянтинівський метизний завод, м.Костянтинівка, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Лиман, про стягнення заборгованості в сумі 448984,18 грн., у тому числі основний борг в сумі 408284,40 грн., інфляція в сумі 34088,93 грн. та три проценти річних в сумі 6610,85 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на видаткові накладні №жс-00001 від 10.03.2016р., №жс-00002 від 29.03.2016р., №КМСжс-00004 від 27 квітня 2016р., товаротранспортні накладні №Ржс-0000 від 10.03.2016р., №Ржс-0000 від 19.03.2016р., №Ржс -0000 від 27.04.2016р., довіреності на отримання матеріальних цінностей, рахунки на сплату, вимогу про сплату боргу з доказами направлення відповідачу, розрахунок суми заборгованості.

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 23.03.2017р., в якому позовні вимоги не визнав, посилаючись на неузгодження сторонами строків оплати товару, відсутність між сторонами укладеного договору та, як наслідок, відсутність обовязку боржника сплатити вартість товару.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Згідно із ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Погоджена дія двох або більше сторін є дво- чи багатостороннім правочином.

Як встановлено, згідно видаткових накладних №жс-00001 від 10.03.2016р., №жс-00002 від 29.03.2016р., №КМСжс-00004 від 27 квітня 2016р., товаротранспортних накладних №Ржс-0000 від 10.03.2016р., №Ржс-0000 від 19.03.2016р., №Ржс -0000 від 27.04.2016р. позивачем було передано, а відповідачем прийнято на підставі довіреностей №112 від 10.03.2016р., №135 від 28.03.2016р., №210 від 27.04.2016р. товар на суму 174903,60 грн. з урахуванням часткового погашення заборгованості з боку відповідача.

Факт постачання позивачем товару на вказану суму підтверджується підписом уповноваженої особи відповідача на накладних, та печаткою підприємства.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України. Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Викладене відображає правову позицію Вищого господарського суду України, яка доведена у оглядовому листі від 29.04.2013р. N01-06/767/2013 Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань, інформаційному листі від 17.07.2012р. N01-06/928/2012 Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, за висновками суду, відповідач мав сплатити вартість отриманого від позивача товару в день його прийняття, який зазначений у відповідних накладних.

За висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 408284,40 грн. за отриманий товар за видатковими накладними всупереч ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім суми основного боргу, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення за період з серпня 2016р. по січень 2017р. інфляцію в сумі 34088,93 грн. та три проценти річних в сумі 6610,85 грн. за період з 01.08.2016р. по 13.02.2017р.

Як встановлено, розрахунок суми трьох процентів річних та інфляції є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Посилання відповідача у відзиві на позов на відсутність укладеного між сторонами договору суд до уваги не приймає, враховуючи, що, як вказувалось вище, зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають також з інших правочинів, тобто, дій осіб, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За висновками суду, з урахуванням вимог ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України внаслідок передачі позивачем товару та прийняття останнього відповідачем, часткової оплати його вартості, між сторонами виникли відповідні зобовязання, у тому числі обов'язок відповідача сплатити повну вартість товару.

За таких обставин, враховуючи, що позов повністю доведений позивачем та обгрунтований матеріалами справи, виходячи з того, що заперечення відповідача проти позову є безпідставними, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 448984,18 грн., у тому числі основний борг в сумі 408284,40 грн., інфляція в сумі 34088,93 грн. та три проценти річних в сумі 6610,85 грн., підлягають задоволенню в повній сумі.

Судовий збір підлягає віднесенню на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Костянтинівський метизний завод, м.Костянтинівка до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Лиман про стягнення заборгованості в сумі 448984,18 грн., у тому числі основний борг в сумі 408284,40 грн., інфляція в сумі 34088,93 грн. та три проценти річних в сумі 6610,85 грн., задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400 Догнецька обл., м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) основний борг в 408284 грн. 40 коп., інфляцію в сумі 34088 грн. 93 коп. та три проценти річних в сумі 6610 грн. 85 коп., всього заборгованість в сумі 448984,18 грн., судовий збір в сумі 6734 грн.76 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 10.04.2017р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина