КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2017 р. Справа№ 911/2493/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

ОСОБА_4.

при секретарі Петрик М.О.

За участю представників сторін:

від прокуратури: Нестеренко Є.І. - посв. № 028904 від 17.09.2014 року;

від позивача: не з'явились;

від відповідачів: 1) не з'явились;

2) не з'явились

від третьої особи: Некрасов М.О. - представник за дорученням,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора Київської області

на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2016

у справі № 911/2493/16 (суддя Л.Я. Мальована)

за позовом Керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області

до 1) Відділу освіти Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області

2) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

третя особа Вишнівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3

про визнання недійсним договору та зобов'язання повернути приміщення

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з позовом, в інтересах держави, про визнання недійсним договору оренди №02/Д від 10.05.2011 року, укладеного між Управлінням освіти, молоді та спорту Києво-Святошинської РДА та ФОП ОСОБА_4, зобов'язати відповідача 2 звільнити та повернути передану в оренду частину нежитлового приміщення площею 93,83 кв. м, що знаходяться за адресою: м. Вишневе, вул. Святошинська, 44.

Рішенням Господарського суду Київської області від 30.09.2016 у справі № 911/2493/16 у задоволенні позовних вимог Керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням, Заступника прокурора Київської області звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що чинне законодавство дозволяє передачу в оренду окремого індивідуально визначеного майна, що входить до складу обєкту освіти, як цілісного майнового комплексу, а саме: приміщень, споруд та обладнання навчальних закладів, що тимчасово не використовуються у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Заступника прокурора Київської області по справі № 911/2493/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2016 року апеляційну скаргу Заступника прокурора Київської області прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В. та призначено до розгляду на 20.12.2016 року.

У судове засідання 20.12.2016 року представники відповідачів та представник третьої особи не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача у судовому засіданні 20.12.2016 року підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд її задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 року розгляд справи відкладено до 24.01.2017 року.

У судове засідання 24.01.2017 року представники відповідачів та представник третьої особи не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача у судовому засіданні 24.01.2017 року надав додаткові пояснення по суті спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.01.2017 року відкладено розгляд справи до 31.01.2017 року.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 року у зв'язку із участю у семінарі судді Кропивної Л. В., яка не є головуючою суддею, справу № 911/2493/16 передано на повторний атоматизований розподіл.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ від 30.01.2017 року, справу № 911/2493/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 року апеляційну скаргу Заступника прокурора Київської області прийнято до свого провадження колегією суддів у складі:Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.

У судове засідання 31.01.2017 року представники відповідачів не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Представник позивача у судовому засіданні 31.01.2017 року підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник третьої особи у судовому засіданні 31.01.2017 року заперечував доводи апеляційної скарги, надав пояснення по суті спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 року розгляд справи відкладено до 07.03.2017 року.

У судове засідання 07.03.2017 року представники відповідачів та представник третьої особи не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Представник сторін, присутні у судовому засіданні 07.03.2017 року надали додаткові пояснення по суті спору.

Крім того, представник позивача та представник третьої особи подали клопотання про продовження строку розгляду спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

У зв'язку із зазначеним, колегія суддів задовольнила клопотання позивача та третьої особи про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2017 року відкладено розгляд справи до 04.04.2017 року.

Представник прокуратури та представник третьої особи у судовоум засіданні 04.04.2017 року підтримали свої правові позиції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст.121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Вказане вище відповідно до пункту 2 статі 121 Конституції України, ст.23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред'явлення позову.

Виходячи зі змісту рішення Конституційного Суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999р., прокурор або його заступник самостійно визначає і обгрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави та обгрунтовує необхідність їх захисту.

Таким чином, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює, зокрема, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Згідно з абзацом 3 ч.1 ст. 2, ст. 29 ГПК України господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною 3 цієї статті передбачено, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обргунтовує необхідність їх захисту.

В даному випадку, Києво-Святошинська районна державна адміністрація, як орган місцевого самоврядування, який здійснює правоможності власника відносно майна, яке належить територіальній громаді міста, і до компетенції якого належить владні повноваження у спірних відносинах, погодженням укладення спірного договору порушила право комунальної власності територіальної громади, та вимоги закону щодо використання нерухомого майна закладів освіти виключно для цілей навчально-виховного процесу.

За таких обставин, прокурором правомірно заявлено позовні вимоги про визнання недійсним договору до сторін оспорюваного договору.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 10.05.2011 року між відділом освіти Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 укладено договір оренди № 02/Д, відповідно до умов якого останньому передано у строкове платне погодинне користування комунальне окреме індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення площею 93,83 кв.м. в приміщенні Вишнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3, розміщене за адресою: АДРЕСА_2, що знаходиться на балансі відділу освіти Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області.

Відповідно до п. 1.2 договору, майно передається в оренду з метою надання навчально-освітніх послуг у підготовці водіїв транспортних засобів.

Згідно із 1 додаткової угоди № 1 до договору оренди № 02/Д від 10.05.2011 року визначено, що термін дії договору оренди комунального майна розпочати з 01 квітня 2014 року по 31.05.2016 року.

На виконання умов договору 10.05.2011 року відповідач 1 передав відповідачу 2 обєкт оренди, що підтверджується актом прийому - передачі приміщення, копія якого міститься в матеріалах справи.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на те, що надання в користування нежитлового приміщення Вишнівської ЗОШ № 3 ФОП ОСОБА_4 є незаконним оскільки використання приміщення для цілей, не повязаних з навчально-виховним процесом та дозвіллям дітей тому, що відповідач 2 не є навчальним закладом та не входить до мережі професійно-технічних закладів, не має ліцензії на здійснення такої діяльності, у той час як спірне приміщення використовується всупереч вимогам закону не за цільовим призначенням, а для проведення навчальних занять з підготовки водіїв транспортних засобів, тобто використовується для підприємницької діяльності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки передане в оренду відповідачу 2 індивідуально визначене нерухоме майно відповідного навчального закладу є лише складовою частиною Вишнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3, а не самим об'єктом освіти, а використання відповідачем 2 спірного орендованого приміщення не перешкоджає здійсненню навчально-виховного процесу.

Однак, колегія суддів не погоджується із даними висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно статті 4 Закону України "Про освіту" передбачено, що держава визнає освіту пріоритетною сферою соціально-економічного, духовного і культурного розвитку суспільства.

Статтею 2 Закону України "Про освіту" визначено, що завданням законодавства України про освіту є регулювання суспільних відносин у галузі навчання, виховання, професійної, наукової, загально-культурної підготовки громадян України.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про загальну середню освіту" до загальноосвітніх навчальних закладів належать, зокрема, школи I-III ступенів. Вишнівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3, як заклад загальної середньої освіти належить до об'єктів освіти, і згідно статті 63 Закону України "Про освіту" не може використовуватись не за призначенням.

Відповідно до ст. 61 Закону України "Про освіту", фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування, у тому числі, визначено доходи від надання в оренду приміщень.

Відповідно до частини 1 ст.63 Закону України "Про освіту" матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Крім того, частиною 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" визначено, що об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Згідно частини 2 ст. 44 Закону України "Про загальну середню освіту" вимоги до матеріально-технічної бази загальноосвітніх навчальних закладів визначаються відповідними будівельними і санітарно-гігієнічними нормами і правилами.

У відповідності до приписів пункту 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001р. №63, здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що хоча ст. 61 Закону України "Про освіту" зазначає, що додатковими джерелами фінансування навчальних закладів, заснованих в тому числі на комунальній власності, можуть бути доходи від надання в оренду приміщень, однак, оренда приміщень у них дозволяється лише у випадках, якщо об'єкт оренди використовується за цільовим призначенням для навчально-виховного процесу.

Крім того, частиною 1 статті 3 Закону України "Про освіту" встановлено, що право громадян на освіту забезпечується: розгалуженою мережею навчальних закладів, заснованих на державній та інших формах власності, наукових установ, закладів післядипломної освіти; відкритим характером навчальних закладів, створенням умов для вибору профілю навчання і виховання відповідно до здібностей, інтересів громадянина; різними формами навчання - очною, вечірньою, заочною, екстернатом, а також педагогічним патронажем.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про освіту" система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти. Структура освіти згідно із статтею 29 вказаного Закону включає: дошкільну освіту, загальну середню освіту, позашкільну освіту, професійно-технічну освіту, вищу освіту, післядипломну освіту та самоосвіту.

За змістом наведених норм законодавства, під освітньою діяльністю розуміється діяльність закладів, що входять до системи освіти, з метою здобуття відповідного виду освіти і задоволення інших освітніх потреб здобувачів освіти та інших осіб, що визначаються метою освіти.

В свою чергу, навчально-виховний процес, як складова освітньої діяльності - це система організації навчально-виховної, навчально-виробничої діяльності, визначеної навчальними, науковими, виховними планами (пункт 1.2. Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки від 01.08.2001 р. №563).

Згідно з приписами частини 5 ст. 18 Закону України Про освіту діяльність навчальних закладів розпочинається за наявності ліцензії на здійснення діяльності, пов'язаної з наданням послуг для одержання освіти і підготовкою фахівців різних рівнів кваліфікації. Ліцензія видається у порядку, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно довідки ЄДРПОУ предметом діяльності Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 є: оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами 46.37; професійно-технічна освіта 85.32; діяльність шкіл із підготовки водіїв транспортних засобів (основний) 85.53; інші види освіти, н.в.і.у. 85.59.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про професійно-технічну освіту", система професійно-технічної освіти складається з професійно-технічних навчальних закладів незалежно від форм власності та підпорядкування, що проводять діяльність у галузі професійно-технічної освіти, навчально-методичних, науково-методичних, наукових, навчально-виробничих, навчально-комерційних, видавничо-поліграфічних, культурно-освітніх, фізкультурно-оздоровчих, обчислювальних та інших підприємств, установ, організацій та органів управління ними, що здійснюють або забезпечують підготовку кваліфікованих робітників.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до пункту 1.1 затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України №563 від 01.08.2001 "Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах" дія Закону України "Про професійно-технічну освіту" поширюється на вищі, професійно-технічні, загальноосвітні, дошкільні, позашкільні навчальні заклади та заклади післядипломної освіти, установи Міністерства освіти і науки України незалежно від форм власності і підпорядкування, до яких діяльність ФОП - ОСОБА_4 не належить.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства, діяльність ФОП - ОСОБА_4 не належить до мережі професійно-технічних закладів, він не має ліцензії на її здійснення, та відповідно до договору оренди від 10.05.2011 року надає послуги не з професійно-технічної освіти, а проводить діяльність шкіл підготовки водіїв транспортних засобів за КВЕД 85.53.

Аналогічної правової позиції притримується Вищий господарський суд України в постанові № 911/1050/16 від 16.11.2016 року.

Натомість ФОП - ОСОБА_4. орендує нежитлове приміщення площею 93,83 кв.м., яке розташована в приміщенні Вишнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3, згідно договору оренди №02/Д від 10.05.2011 року, та використовує приміщення школи для цілей, не пов'язаних з навчально-виховним процесом в школі.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. До способів захисту цивільних прав та інтересів віднесено визнання правочину недійсним. Прокурор просить суд визнати недійсним договір оренди №02/Д від 10.05.20011 року, як такий, що не відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків..

Згідно із ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до вимог частини 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Заперечення третьої особи шодо відсутності порушення інтересів держави спірними відносинами, не створення діяльністю відповідача 2 жодних перешкод для учнів школи, відсутності законодавчої заборони для передачі в оренду комунального майна не спростовують факт того, що оренда приміщення в Вишнівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 3, законом дозволяється лише у випадках, якщо об'єкт оренди використовується для навчально-виховного процесу, і відповідно укладення спірного договору оренди було здійснено з порушенням вимог Законів України "Про освіту","Про приватизацію державного та комунального майна", пункту 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01.

Колегією суддів встановлено, що умови договору оренди № 02/Д від 10.05.2011 року не містить положень щодо надання учням Вишнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 безкоштовних чи пільгових освітніх послуг з підготовки водіїв автотранспортних засобів в орендованому відповідачем 2 приміщенні.

Крім того, колегія суддів зазначає, що як вбачається із п. 3.1 договору оренди використання майна відбувається у будні дні - з понеділка по п'ятницю з 16-00 до 21-00. Водночас, як вбачається із довідки Вишнівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 № 6 від 24.01.2017 року, школа працює в одну зміну, навчальний процес відбувається з 8-00 до 17-00.

В ході розгляду справи в апеляційній інстанції апелянт надав довідку, відповідно до якої зазначено, що адміністрація шкоди ставить до відома, що заняття в автошколі переносяться з 16-00 на 17-00.

Проте, колегія суддів не приймає вказану довідку як належний та допустимий доказ у справі, оскільки позивачем та відповідачем не було внесено відповідних змін договору оренди № 02/Д від 10.05.2011 року, а третя особа не є стороною у спірному договорі.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що навчальний час в школі збігається з проведенням занять в автошколі, а тому твердження третьої особи про те, що автошкола не заважає навчально-виховному процесу школи є необґрунтованими.

За таких обставин, договір оренди від № 02/Д від 10.05.2011 року підлягає визнанню недійсними на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про те, що спірний договір підлягає визнанню недійсним, апеляційний суд приходить до висновку, позовні вимоги прокурора в частині зобов'язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 звільнити та повернути нежитлове приміщення підлягають задоволенню.

Аналогічної позиції притримується Вищий господарський суд України у постанові № 922/2687/15 від 23.02.2017 року.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 104 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Так, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку нормам чинного законодавства, у зв'язку із чим прийшов до невірних висновків у даній справі.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга Заступника прокурора Київської області підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Київської області від 30.09. 2016 року - скасуванню.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора Київської області на рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2016 року задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 30.09.2016 року у справі № 911/2493/16 скасувати.

3. Позовні вимоги задовольнити повністю.

4. Визнати недійсним з моменту укладення договір оренди № 02/Д від 10.05.2011 року, укладений між Відділом освіти Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області та фізичною - особою підприємцем ОСОБА_4.

5. Зобов'язати Фізичну особу - підприємця ОСОБА_4 (08132, АДРЕСА_1; код ЄДРПОУ НОМЕР_1) звільнити та повернути передане в оренду згідно договору № 02/Д від 10.05.2011 року майно балансоутримувачу Відділу освіти Києво-Святошинської районної державної адміністрації (08150, Київська область, м. Боярка, вул. Б. Хмельницького, 57-А; ).

6. Стягнути з Відділу освіти Києво-Святошинської районної державної адміністрації (08150, Київська область, м. Боярка, вул. Б. Хмельницького, 57-А; ) на користь Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 565, 12 грн. за подання позовної заяви та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 5 022, 05 грн.

7. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (08132, АДРЕСА_1; код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Прокуратури Київської області (01601, м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 565, 12 грн. за подання позовної заяви та витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 5 022, 05 грн.

8. Доручити Господарському суду Київської області видати відповідні накази.

9. Матеріали справи № 911/2493/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко