УХВАЛА

11.04.2017Справа № 910/2876/17
За позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в

особі Кабінету Міністрів України

До 1. Одеської обласної державної адміністрації

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Продукт ЛТД»

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, 1.Державне підприємство «Адміністрація морських портів України»

2. Міністерство інфраструктури України

про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним

договору оренди

Суддя Спичак О.М.

Представники учасників судового процесу:

прокурор: Кіцак П.О. - по посв.

від позивача: Кулик А.Ю. - по дов.

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: Чугунов М.В. - по дов., Войцехівський О.В.

від третьої особи 1: Семака В.Ю. - по дов.

від третьої особи 2: Громова О.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідачів, 1. Одеської обласної державної адміністрації та 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Продукт ЛТД» про визнання незаконним та скасування розпорядження №21/А-2016 від 16.01.2016р. Одеської обласної державної адміністрації «Про надання земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю «Енерго Продукт ЛТД» в оренду на 49 років для будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів інженерно-транспортної інфраструктури морського транспорту на території Новобілярської селищної ради Комінтернівського району Одеської області (за межами населеного пункту)»; визнання недійсним на майбутнє договору оренди земельної ділянки від 17.02.2016р., укладеного Одеською обласною державною адміністрацією з Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго Продукт ЛТД», про надання в оренду земельної ділянки з кадастровим номером №:01:002:0129, площею 4,46 га, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.02.2016р. за №13344819.

Ухвалою від 22.02.2017р. було порушено провадження по справі №910/2876/17 та призначено її розгляд на 10.03.2017р. Одночасно, вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самосійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» та Міністерство Інфраструктури України.

07.03.2017р. представником позивача третьої особи 1 подано через відділ діловодства суду письмові пояснення по справі.

10.03.2017р. представником відповідача 2 подано відзив на позовну заяву, а також клопотання про долучення документів на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження.

У судовому засіданні 10.03.2017р. прокурором та представником позивача було надано усні пояснення по суті справи, відповідно яких позовні вимоги підтримано в повному обсязі.

Під час розгляду справи 10.03.2017р. представники відповідачів 1 та 2 надали усні пояснення по справі, згідно змісту яких проти позову заперечували та просили суд відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник третьої особи 2 у судове засідання 10.03.2017р. не з'явився, проте, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

У зв'язку з неявкою представника третьої особи 2, в судовому засіданні у відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву до 27.03.2017р.

27.03.2017р. прокурором подано пояснення по суті спору.

27.03.2017р. представником відповідача подано суду письмові пояснення по справі.

Представником відповідача також подано клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання можливості для подання пропозицій щодо питань, які слід поставити на вирішення судової експертизи, а також експертної установи, якій слід доручити проведення експертизи по справі.

У судовому засіданні представником відповідача 2 було підтримано означене клопотання.

Прокурор проти задоволення означеного клопотання надав заперечення.

Представник третьої особи 1 правову позицію прокурора щодо клопотання відповідача 2 підтримав.

У зв'язку з неявкою у судове засідання представника третьої особи 2, у судовому засіданні 27.03.2017р. згідно приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 31.03.2017р.

У судовому сіданні 31.03.2017р. представником відповідача 2 було підтримано клопотання про призначення по справі судової експертизи, подане до відділу діловодства суду 30.03.2017р. та оголошено перелік запитань, які слід поставити на вирішення експерта.

Прокурор проти призначення по справі судової експертизи надав заперечення.

Представник позивача проти задоволення означеного клопотання відповідача 2 також заперечував.

Представник відповідача 1 проти задоволення клопотання відповідача 2 не заперечував.

Вказане клопотання відповідача 2 було задоволено, проте, з метою надання іншим учасникам судового процесу можливості надати власні пропозиції щодо переліку запитань та експертної установи, якій слід доручити проведення судової експертизи, у судовому засіданні 31.03.2017р. було оголошено перерву до 11.04.2017р.

У судовому засіданні 11.04.2017р. представником третьої особи подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер №:01:002:0129 та заборони відповідачу 2 вчиняти певні дії.

Представник відповідача 2 проти задоволення означеної заяви надав заперечення та просив суд відмовити в її задоволенні.

Розглянувши заяву представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про забезпечення позову, суд дійшов висновку щодо відмови в її задоволенні з урахуванням наступного.

Згідно із ст.66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 Господарського процесуального кодексу України заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За приписами ст.67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, в тому числі, накладанням арешту на майно, що належать відповідачеві та забороною на вчинення певних дій.

Відповідно до п.1 Постанови №16 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» визначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Проте, третьою особою 1 не було наведено жодних належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів вчинення відповідачем 2 дій, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі.

З огляду на викладене вище, враховуючи приписи ст.ст.4-3, 33, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, зміст Постанови №16 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», приймаючи до уваги, що клопотання Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» позбавлене належного доказового обґрунтування, останнє залишене судом без задоволення.

У судовому засіданні 11.04.2017р. представником відповідача 2 було підтримано раніше подане клопотання про призначення судової експертизи, з приводу якого суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно із положеннями ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи.

Як зазначено в листі №01-8/2651 від 27.11.2006р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання призначення судових експертиз» судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить ч.2 п.2 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи».

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою позовних вимог є те, що земельна ділянка площею 4,4600 га, кадастровий номер №:01:002:0129, розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Новобілярської селищної ради (за межами населеного пункту), належить до меж акваторії морського порту «Южний», координати якої визначено Постановою №1073 від 30.08.2007р. Кабінету Міністрів України «Про межі акваторії морського порту Южний», а отже, на думку прокурора та позивача, розпорядження означеною земельною ділянкою здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем 2 наголошено, зокрема на тому, що вказана вище земельна ділянка не входить до меж акваторії порту, оскільки слугує основою для розміщення причалу та над нею не здійснюється підхід, маневрування, стоянка та відхід суден.

Отже, під час розгляду справи між учасниками судового процесу виник спір стосовно того, чи входить земельна ділянка 4,4600 га, кадастровий номер №:01:002:0129, розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Новобілярської селищної ради (за межами населеного пункту), належить до меж акваторії морського порту «Южний» у відповідності до визначених координатів.

Отже, враховуючи предмет та підстави позовних вимог, обставини щодо приналежності земельної ділянки кадастровий номер №:01:002:0129 до меж акваторії морського порту входять до предмету доказування по даній справі, а тому повинні бути досліджені господарським судом з метою винесення обґрунтованого та повного рішення.

Разом з цим, для з'ясування вказаних вище обставин є необхідним застосування відповідних методів та методик дослідження, що не може бути зроблено господарським судом самостійно без залучення відповідних фахівців.

Враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, з огляду на те, що під час розгляду справи №910/2876/17 виникла необхідність встановлення обставин приналежності земельної ділянки кадастровий номер №:01:002:0129 до меж акваторії морського порту «Южний», суд дійшов висновку про необхідність призначення у даній справі судової експертизи.

При цьому, суд заважує, що заперечення прокурора та позивача, висловлені у попередніх судових засіданнях, не спростовують висновків суду щодо необхідності застосування спеціальних знань для встановлення обставин, що входять до предмету доказування у справі.

Відповідно до ч.2 ст.41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Виходячи зі змісту листа №01-8/2651 від 27.11.2006р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання призначення судових експертиз», вирішуючи питання про призначення судової експертизи, господарському суду необхідно витребувати у сторін пропозиції стосовно конкретних державних спеціалізованих експертних установ та/або судових експертів, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але має враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення експертного дослідження.

За змістом п.5 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. У вирішенні відповідного питання (до призначення судової експертизи) слід: визначитися з конкретною установою або конкретним експертом, якими проводитиметься експертиза. З цією метою господарський суд, зокрема, витребує у сторін пропозиції стосовно таких установ та/або судових експертів, у тому числі тих, які не є працівниками зазначених установ. Господарський суд не зв'язаний цими пропозиціями, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи; максимально конкретно визначити питання, які мають бути роз'ясненні судовим експертом, та сформулювати їх у логічній послідовності.

Згідно з п.3 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду, у процесі підготовки справи до розгляду суддя не позбавлений можливості, викликавши представників сторін, з'ясувати їх думку щодо питань, які слід поставити перед експертом.

Представником відповідача 2 запропоновано поставити на вирішення судової експертизи такі питання:

Яка глибина водного простору над земельною ділянкою з кадастровим номером №:01:002:0129?

Чи є земельна ділянка з кадастровим номером №:01:002:0129 частиною операційної акваторії причалу (причалів)?

Чи може на цей час над земельною ділянкою з кадастровим номером №:01:002:0129 здійснюватись підхід, маневрування, стоянка і відхід суден?

Чи є земельна ділянка з кадастровим номером №:01:002:0129 технічно дном акваторії морського порту?

Чи є земельна ділянка з кадастровим номером №:01:002:0129 дном акваторії морського порту відповідно до ст.1 Закону України «Про морські порти» та ст.1 Водного кодексу України?

У судовому засіданні 11.04.2017р. прокурором запропоновано поставити на вирішення судової експертизи питання стосовно приналежності земельної ділянки з кадастровим номером №:01:002:0129 до акваторію морського порту «Южний».

Наразі, слід звернути увагу на те, що господарський суд не зв'язаний пропозиціями сторін щодо питань, але може враховувати їх у вирішенні питання про призначення і проведення судової експертизи та повинен максимально конкретно визначити питання, які мають бути роз'ясненні судовим експертом, та сформулювати їх у логічній послідовності (п.5 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи»). При цьому, суд також зауважує, що питання, які слід ставити на вирішення судової експертизи, повинні стосуватись саме обставин, що входять до предмету доказування по справі.

Згідно з ч.3 ст.41 Господарського процесуального кодексу України проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу».

Пунктом 1.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень встановлено, що експертизи та дослідження проводяться експертними установами, як правило, за зонами регіонального обслуговування. За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в установі за зоною обслуговування, особа або орган, які призначають експертизу, зазначивши відповідні мотиви, можуть доручити її виконання експертам іншої установи.

У клопотанні, яке надійшло до суду 30.03.2017р., представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Продукт ЛТД» запропоновано доручити проведення судової експертизи по справі Дніпропетровської науково-дослідному інституту судових експертиз.

Наразі, суд звертає увагу учасників судового процесу, що при визначенні експертної установи, якій слід доручити проведення судової експертизи по справі, слід враховувати зону регіонального обслуговування такої установи.

Враховуючи зону територіального обслуговування та досвід роботи експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, суд дійшов висновку щодо доручення проведення судової експертизи по справі саме вказаній експертній установі.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 15 Закону України «Про судову експертизу» витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно з п.9 Постанови №4 від 23.03.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» про призначення судової експертизи виноситься ухвала, в якій, крім відомостей, передбачених частиною другою статті 86 Господарського процесуального кодексу України, зазначається, зокрема, сторона, на яку покладено оплату витрат з проведення судової експертизи.

За змістом п.23 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи.

У клопотанні про призначення судової експертизи та у судовому засіданні 31.03.2017р. представником відповідача 2 оплату судової експертизи було гарантовано.

Враховуючи, наведене вище, приймаючи до уваги, що саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго Продукт ЛТД» заперечуються приналежність земельної ділянки площею 4,4600 га, кадастровий номер №:01:002:0129 до меж акваторії морського порту «Южний», суд дійшов висновку про покладення обов'язку з оплати судової експертизи на вказаного учасника судового процесу.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, господарський суд вважає за необхідне для всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх обставин справи призначити судову експертизу, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, а витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, покласти на відповідача 2.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.41, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Призначити судову експертизу по справі №910/2876/17, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз (65026, Одеська область, місто Одеса, вул.Ланжеронівська, буд.21, ).

На вирішення експерту поставити наступне питання:

Чи належить земельна ділянка площею 4,4600 га, кадастровий номер №:01:002:0129, розташована за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, територія Новобілярської селищної ради (за межами населеного пункту), що була надана в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Енерго Продукт ЛТД» згідно Розпорядження №21/А-2016 від 16.01.2016р. Одеської обласної державної адміністрації, до меж акваторії морського порту «Южний», координати якої визначено Постановою №1073 від 30.08.2007р. Кабінету Міністрів України «Про межі акваторії морського порту Южний»?

2. Витрати по проведенню експертизи покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго Продукт ЛТД» (67550, Одеська область, Комінтернівський район, селище міського типу Нові Білярі, Одесько-Миколаївське шосе, буд.34, ).

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго Продукт ЛТД» (67550, Одеська область, Комінтернівський район, селище міського типу Нові Білярі, Одесько-Миколаївське шосе, буд.34, ) забезпечити оплату експертизи Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз (65026, Одеська область, місто Одеса, вул.Ланжеронівська, буд.21, ).

4. Зобов'язати учасників судового процесу надати в розпорядження експерта на його вимогу всі необхідні документи для проведення судової експертизи.

5. Зобов'язати експерта після проведення експертизи копію висновку направити на адресу позивача та відповідача.

6. Попередити експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків відповідно до ст.ст. 384, 385 Кримінального Кодексу України.

Суддя Спичак О.М.