РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017Справа №910/24411/16

За позовом публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація "

до дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Торговий дім "Укрхлібпродукти"

про стягнення 669 350,72 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - не з'явився

від відповідача - Половінкін О.В. - представник за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація " до дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Торговий дім "Укрхлібпродукти" про стягнення 669 350,72 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.12.2016 року порушено провадження у справі № 910/24411/16.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором поставки власної продукції №70 від 09.02.2016 року.

У судовому засіданні 04.04.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про поважність причини своєї неявки суд не повідомив, враховуючи достатність матеріалів справи, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності позивача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2016 року між публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (постачальник) та Дочірнім підприємством Державної акціонерної компанії «Хліб України» Торговий дім «УКРХЛІБПРОДУКТИ» (покупець) укладено Договір поставки власної продукції від 09 лютого 2016 року № 70 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов'язався передати у власність покупця готову продукцію (далі - товар) в строки, обумовлені цим Договором, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар відповідно до умов даного Договору і Специфікацій, які є невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно з п.1.3 Договору товар за даним Договором поставляється (передається) партіями згідно з встановленими нормами відвантаження, протягом періоду вказаного в Специфікаціях.

Відповідно до п.1.4 Договору найменування, кількість, вартість, місце поставки, строк передачі товару, умови оплати визначається Сторонами в окремих Специфікаціях на кожну окрему партію Товару.

Згідно з п.3.1 Договору загальна вартість даного Договору становить суму вартостей всіх поставлених партій товару протягом строку дії цього Договору.

Відповідно до п.3.2. Договору вартість кожної окремої партії товару та ціна за одиницю товару, що поставляється згідно з цим Договором, визначається у Специфікації.

Згідно з п.5.1. Договору порядок розрахунків визначається у відповідній Специфікації по кожній окремій партії товару.

Згідно з п.13.1 Договору цей Договір діє з моменту підписання його Сторонами до 31 грудня 2016 року включно.

В період з лютого 2016 року по квітень 2016 року сторонами Договору підписані Специфікації №1-21 до Договору на поставку товару.

У відповідності до вказаних специфікацій позивач зобов'язався поставити відповідачу борошно пшеничне вищого ґатунку ГСТУ 46 004-99.

Згідно з п.4 Специфікацій №1-21 до Договору оплата здійснюється протягом 14-ти банківських днів з моменту підписання видаткової накладної.

Судом встановлено, що позивачем у період з лютого 2016 року по квітень 2016 року поставлено позивачу товар на суму 2 688 976,00 грн, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими їх печатками видатковими накладними за період з лютого 2016 року по квітень 2016 року.

Відповідач частково здійснив оплату товару у розмірі 2 293 851,48 грн, що підтверджується банківською випискою, в зв'язку з чим неоплаченими залишилися видаткові накладні за квітень 2016 року на суму 395 124,52 грн., що також підтверджується підписаним уповноваженими представниками сторін актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2016-01.03.2017 року.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Зі змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України вбачається, що покупець зобов'язаний оплатити повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п.4 Специфікацій №1-21 до Договору оплата здійснюється протягом 14-ти банківських днів з моменту підписання видаткової накладної.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів оплати поставленого позивачем товару, наявність заборгованості не спростовано, в зв'язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 395 124,52 грн.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошових зобов'язань позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача 215 737,99 грн - пені за загальний період з 11.05.2016 року по 17.11.2016 року, штраф в розмірі 27 658,72 грн, 7 112,24 грн - 3 % річних, 23 717,25 грн - інфляційні втрати за період з 11.05.2016 року по 15.12.2016 року.

Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п.7.3. Договору у випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов даного Договору покупець сплачує постачальнику на вимогу останнього пеню в розмірі 0,3 % від загальної вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семі відсотків вказаної вартості товару за даним Договором.

Позивачем здійснено розрахунок пені за видатковою накладною №1363 від 14.04.2016 року за період з 11.05.16 по 10.11.2016 року з суми боргу 324,52 грн, за видатковими накладними №1364 від 14.04.2016, №1366 від 14.04.2016 за період з 11.05.16 по 10.11.2016р., за видатковими накладними №1441 від 20.04.2016 року, №1442 від 20.04.2016 року за період з 17.05.2016 по 16.11.2016р., №1470 від 22.04.2016 року за період з 18.05.2016 року по 17.11.2016 року.

Судом досліджено розрахунок пені позивача та встановлено, що позивач мав право на нарахування пені за видатковими накладними №1363 від 14.04.2016 року, №1364 від 14.04.2016, №1366 від 14.04.2016 року за період з 11.05.16 по 07.11.2016р., оскільки останній день сплати за вказаними накладними є 06.05.2016 року, а відтак прострочення має місце з 07.05.2016 року, в зв'язку з чим шестимісячний строк для нарахування пені, передбачений ч.6 ст.232 ГК України, розраховується від дня, коли зобов'язання мало бути виконано та обмежується 07.11.2016 року.

Позивач мав право на нарахування пені за видатковими накладними №1441 від 20.04.2016 року, №1442 від 20.04.2016 року за період з 17.05.2016 по 14.11.2016р. в межах шестимісячного строку для нарахування пені, оскільки останній день сплати за вказаними накладними є 13.05.2016 року, а відтак прострочення має місце з 14.05.2016 року, за видатковою накладною №1470 від 22.04.2016 року за період з 18.05.2016 року по 17.11.2016 року.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом здійснено перерахунок пені, в зв'язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення пені частково в розмірі 63 134,89 грн.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Зазначена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 р. № 3-88гс11 та є обов'язковою відповідно до приписів ст. 111-28 ГПК України.

Судом перевірено розрахунок штрафу, в зв'язку з чим суд вважає за можливе частково стягнути з відповідача штраф в розмірі 27 658,72 грн.

Частинами 1 та 2 ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Як визначено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач здійснив розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат за період з 11.05.2016 року по 15.12.2016 року з суми боргу 395 124,52 грн.

З огляду на те, що прострочення за видатковими накладними №1441 від 20.04.2016 року, №1442 від 20.04.2016 року мало місце з 14.05.2016 року та за видатковою накладною №1470 від 22.04.2016 року - з 18.05.2016 року, позивач не мав права нараховувати 3 % річних та інфляційні втрати на суму заборгованості по вказаним накладним з 11.05.2016 року.

Суд перевірив розрахунок 3 % річних з суми боргу 108 724,52 грн (видаткові накладні №1363, 1364, 1366) за період з 11.05.2016 року по 13.05.2016 року, з суми боргу 280724,52 грн (видаткові накладні №1363, 1364, 1366, 1441, 1442) за період з 14.05.2016 року по 17.05.2016 року, та з суми боргу 395 124,52 грн за період з 18.05.2016 року по 15.12.2016 року та інфляційних втрат з суми боргу 395 124,52 грн за період з червня 2016 по грудень 2016 року, в зв'язку з чим вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 23 296,83 грн та 3 % річних в розмірі 7004,01 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Торговий дім "Укрхлібпродукти" (01033, м.Київ, вул. САКСАГАНСЬКОГО, будинок 1, ) на користь публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація " (01033, м.Київ, вул.САКСАГАНСЬКОГО, будинок 1, ) 395 124 (триста дев'яносто п'ять тисяч сто двадцять чотири) грн 52 коп - суму основного боргу, 63 134 (шістдесят три тисячі сто тридцять чотири) грн 89 коп - пені, 27 658 (двадцять сім тисяч шістсот п'ятдесят вісім) грн 72 коп. - штраф, 23 296 (двадцять три тисячі двісті дев'яносто шість) грн 83 коп - інфляційні втрати, 7004 (сім тисяч чотири) грн 01 коп - 3 % річних та 7743 (сім тисяч сімсот сорок три) грн 28 коп - витрати по сплаті судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Л.М. Шкурдова

Повне рішення складено: 06.04.2017