УХВАЛА

про повернення позовної заяви

13.04.2017Справа № 910/5964/17

Суддя Гумега О.В., розглянувши

позовну заяву позивача-1: ОСОБА_1, позивача-2: ОСОБА_2

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство "Елком" відповідача-2: Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання рішення загальних зборів учасників товариства та статуту товариства недійсними та скасування державної реєстрації змін та відомостей про юридичну особу

ВСТАНОВИВ:

Вивчивши подані матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява № б/н від 10.04.2017 (вх. № 5964/17 від 11.04.2017) і додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Частиною 1 статті 54 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Частиною 3 статті 57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

До господарського суду з позовною заявою № б/н від 10.04.2017 звернулись ОСОБА_1 (позивач-1) та ОСОБА_2 з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство "Елком" (відповідач-1), Відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (відповідач-2) про визнання рішення загальних зборів учасників товариства та статуту товариства недійсними та скасування державної реєстрації змін та відомостей про юридичну особу.

Отже, наведена позовна заява подана двома позивачами - фізичними особами. При цьому зі змісту цієї позовної заяви вбачається, що вона підписана представниками: позивача -1 ОСОБА_3 та позивача - 2 ОСОБА_4.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 ГПК України громадяни можуть вести свої справи в господарському суді особисто або через представників, повноваження яких підтверджуються нотаріально посвідченою довіреністю.

Фактично до позовної заяви додано лише нотаріально посвідчену довіреність від 31.03.2017, якою ОСОБА_2 (позивач-2) уповноважив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 представляти свої інтереси, зокрема, подавати та піписувати позовну заяву.

Наразі, нотаріально посвідчена довіреність, якою б ОСОБА_1 (позивач-1) уповноважив би ОСОБА_3 представляти свої інтереси, зокрема, подавати та підписувати позовну заяву, - фактично до позовної заяви № б/н від 10.04.2017 не додана.

Тож, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем-1 не дотримано вимог ч. 1 ст. 54 ГПК України, ч. 3 ст. 57 ГПК України, суду не доведено, що позовна заява № б/н від 10.04.2017 від імені позивача-1 підписана особою, яка має право її підписувати, що в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви і доданих до неї документів без розгляду.

При цьому суд взяв до уваги правову позицію Вищого господарського суду України, викладену в абз. п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 3 частини 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що на позивача покладається обов'язок додати до позовної заяви документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 статті 44 ГПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до прохальної частини позовної заяви № б/н від 10.04.2017 позивач заявив наступні позовні вимоги:

- визнати недійсними рішення Загальних Зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «Елком», ідентифікаційний код 39347455 оформленого у вигляді протоколу загальних Зборів учасників товариства №21/03/2017 від 21.03.2017 року та статуту товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «Елком» в новій редакції;

- зобов'язати Голосіївську районну у місті Києві державну адміністрацію скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «Елком» №№ 2030893 від 29.03.2017 року, ідентифікаційний код 39347455, 04128, м. Київ, вул. Берковецька 1, оф. 516;

- зобов'язати Голосіївську районну у місті Києві державну адміністрацію скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу №3030893 від 29.03.2017 року, що не пов'язані зі змінами в установчих документах, а саме: зміна додаткової інформації, зміна директора товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче підприємство «Елком», ідентифікаційний код 39347455, зміна складу підписантів.

Отже, позивачем фактично заявлено 4 (чотири) вимоги немайнового характеру.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 № 1801-VIII прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2017 встановлено у розмірі 1600,00 грн.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1600,00 грн.).

Згідно абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Враховуючи викладене, при зверненні до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № б/н від 10.04.2017, яка містить чотири вимоги немайнового характеру, позивач повинен був сплатити судовий збір в сумі 6400,00 грн. (1600,00 грн. х 4), натомість до вказаної позовної заяви додано квитанції № від 03.04.2017, № від 10.04.2017 на загальну суму 4800,00 грн., що свідчить про здійснення позивачем сплати судового збору в менншому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством.

Зважаючи на викладене, позивач не дотримався приписів Закону України "Про судовий збір", п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, що в свою чергу, є підставою для повернення позовної заяви без розгляду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Як роз`яснено господарським судам у п. 2.22. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

За наведених обставин, позовна заява № б/н від 10.04.2017 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Крім того, при можливому повторному зверненні до господарського суду з відповідною позовною заявою слід також врахувати наступне.

Подання позову до господарського суду, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам ст. 54 ГПК України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб - платників податків).

Натомість, фактично у позовній заяві не зазначено ідентифікаційний код відповідача-2, що є порушенням вимог п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України та тягне за собою наслідки, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Водночас, слід врахувати, відповідно до ч. 3 ст. 21 ГПК України відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Керуючись п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути без розгляду.

Суддя О.В.Гумега