ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2017 р.Справа № 922/542/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Шугар

Компані», 57232, Миколаївська область, Вітовський район, смт. Первомайське,

вул. Заводська, 2, ;

до відповідача публічного акціонерного товариства «Харківський хлібокомбінат

«Слобожанський», 61029, м. Харків, вул. Шосе Салтівське, 129, ;

про стягнення 196789,89 грн.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №183 від 30.12.2016)

відповідача не зявився.

В розпочатому 05.04.2017 судовому засіданні представнику позивача роз'яснено права і обов'язки сторін, передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 ГПК України.

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Шугар Компані» звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Харківський хлібокомбінат «Слобожанський» про стягнення заборгованості за договором поставки №11/04/2016 від 22.04.2016 в сумі 196789,89 грн. у томі числі: 160000,00 грн. основного боргу; 36789,89 грн. пені, нарахованої за прострочення виконання відповідачем свого грошового зобовязання за договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором поставки від 22.04.2016 №11/04/2016 щодо своєчасної оплати коштів за поставлений товар. Здійснюючи правове обґрунтування посилався на ст.ст. 173-175, 230-232, 265 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 526, 530, 611, 692, 712 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.02.2017 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 06.03.2017 о 10:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.03.2017 відкладено розгляд справи на 27.03.2017 о 10:30 год.

Судове засідання з 27.03.2017 перенесено на 05.04.2017 о 11:20 год. у звязку із відрядженням судді Новікової Н.А. на підставі рішення зборів суддів господарського суду Харківської області №6-1/2016 від 28 березня 2016 року.

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання 05.04.2017 не забезпечив, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення 31.03.2017. Надав суду заперечення на позовну заяву (вх. № 11186 від 04.04.2017), що долучене судом до матеріалів справи.

Суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просив задовольнити повністю.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву (вх. №11186 від 04.04.2017) зазначив, що не визнає позовні вимоги в частині стягнення пені, так як позивачем перевищено період нарахування пені, встановлений ч.6 ст. 232 ГК України щодо нарахування пені на суму заборгованості за період з 04.12.2016 по 25.01.2017, тому пеня у сумі 6524,83 грн. є необґрунтованою. Просив відмовити у позовній вимозі в частині стягнення пені у сумі 6524,83 грн.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. З ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому доходить висновку про можливість розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 174 ГК України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно із положеннями ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

22 квітня 2016 року між позивачем (постачальником) та відповідачем (покупцем) було укладено договір поставки №11/04/2016 (далі, договір поставки).

Відповідно до п. 1.1 договору поставки в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобовязується передати у власність покупцеві, а покупець прийняти та оплатити цукор-пісок буряковий, виробництва України, квоти «А», надалі «товар», в кількості, асортименті та по цінам, вказаними в узгоджених сторонами специфікаціях та накладних, які є невідємною частиною договору.

Пунктом 1.4 договору поставки передбачено, що перехід права власності на товар у покупця виникає з моменту передачі йому товару постачальником та підписання видаткових накладних (з обовязковим розшифруванням підпису та зазначенням посади). Ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару та підписання уповноваженими представниками сторін відповідної документації.

Згідно із п.п.2.1., 2.2., 2.3. договору поставки поставка товару здійснюється автомобільним транспортом та за рахунок постачальника, за наступною адресою: м. Харків, Салтівське шосе, 129 (склад покупця). Поставка товару за Специфікацією здійснюється постачальником окремими партіями. Окремою партією товару за цим договором вважається кількість товару, що зазначена у відповідній заявці покупця. Постачальник здійснює поставку товару протягом 3 днів з моменту отримання заявки від покупця. В заявці вказується асортимент, кількість, ціна товару та дата його поставки. Асортимент, ціна та інші характеристики товарів, що постачаються, остаточно визначаються у товарних (товарно-транспортних) накладних, які мають відповідати замовленню.

Розділ 4 договору поставки містить положення про ціну товару та порядок розрахунків. Так, ціна товару, що передається по діючому договору, вказується в узгоджених специфікаціях та накладних, які є невідємною частиною договору. Розрахунок за товар, поставлений за цим договором, здійснюється у безготівковій формі в українській валюті гривні, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, через установу банку згідно із правилами передбаченими чинним законодавством України для безготівкових розрахунків, протягом 15 банківських днів з моменту поставки товару. Датою поставки вважається дата, вказана в накладній, яка підтверджує отримання товару покупцем. Сторони погодили, що датою оплати ціни товару вважається дата зарахування грошових коштів, що складають ціну окремої партії товару за відповідною специфікацією (заявкою), на поточний банківський рахунок постачальника. Загальна сума даного договору визначається як сума усіх накладних, складених відповідно до умов даного договору протягом терміну його дії і відповідно до яких було поставлено товар (п.п.4.1., 4.3., 4.4., 4.5.).

Пунктом 6.3. договору поставки встановлено, що покупець зобовязується прийняти належним чином товар від постачальника та своєчасно оплатити.

У п.8.3. сторони домовились, що покупець за порушення терміну, визначеного у п.4.3. цього договору зобовязаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Сторони у п.12.1. дійшли згоди, що цей договір набирає чинності із моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2016 року. Дія договору припиняється із закінченням терміну його дії та після виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

Відповідно до специфікації №2 від 12.05.2016 до договору №11/04/2016 від 22.04.2016 ТОВ «Юкрейніан Шугар Компані» (постачальник) зобовязується поставити та передати, а ПАТ «Харківський хлібокомбінат «Слобожанський» (покупець) зобовязується прийняти у власність та оплатити наступний товар, а саме цукор білий буряковий у кількості 20 тонн на загальну суму 264600,00 грн.

У п.п.3, 4 специфікації №2 до договору поставки зазначено, що товар поставляється на умовах DDP склад покупця, що розташований за адресою: 61029, м. Харків, Салтівське Шосе, 129. Право власності на товар переходить до покупця в момент отримання товару на складі покупця, що підтверджується підписом покупця у видатковій накладній.

Пунктом 5 специфікації № 2 передбачено, що поставка партії товару, вказаного в цій специфікації, здійснюється впродовж 3 (трьох) робочих днів з дати отримання замовлення від покупця.

Згідно із п.6 специфікації №2 покупець зобовязується здійснити оплату вартості товару, згідно з виставленим постачальником рахунком, протягом 15 (пятнадцяти) банківських днів з дати отримання товару, що зазначена у видатковій накладній.

Як вбачається із матеріалів справи 12.05.2016 відповідач направив позивачу замовлення про здійснення поставки на його адресу цукру-піску відповідно до договору №11/04/2016 від 22.04.2016 у кількості 20 тонн за ціною 13230,00 грн. за 1 тонну, в тому числі ПДВ 20%. Строк оплати - 15 банківських днів з моменту поставки товару.

Позивач на виконання умов договору поставки автомобільним транспортом відвантажив відповідачу за адресою: м. Харків, Салтівське Шосе, 129, товар - цукор білий буряковий у кількості 20 тонн, що пофасований у 400 мішків на загальну суму 264600,00 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною №378 від 12.05.2016 та відомостями про вантаж (а.с.19).

Товар було отримано від постачальника покупцем 12.05.2016, що підтверджується видатковою накладною №378 від 12.05.2016.

Позивач надав відповідачу рахунок на оплату по замовленню №165 від 12 травня 2016 року, відповідно до якого вартість цукру білого бурякового у кількості 20 тонн складає 264600,00 грн.

Відповідач не здійснив оплату за поставлений товар у строк, встановлений у договорі.

Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, відповідач частково розрахувався за поставлений товар, на надіслану позивачем претензію від 24.11.2016 №2135 відповіді не надав, кошти у повному обсязі на рахунок позивача не перерахував, в звязку з чим позивач і звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із положеннями ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України субєкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором поставки №11/04/2016 від 22.04.2016 виконав, що підтверджується наявними у матеріалах справи товарно-транспортною накладною №378 від 12.05.2016 та видатковою накладною №378 від 12.05.2016.

Частиною 1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п.6 специфікації № 2 до договору поставки зазначено, що покупець зобовязується здійснити оплату вартості товару, згідно з виставленим постачальником рахунком, протягом 15 банківських днів з дати отримання товару, що зазначена в видатковій накладній.

Строк оплати відповідачем вартості поставленого позивачем товару, з огляду на положення п.6 специфікації №2 від 12.05.2016 до договору поставки, настав 02.06.2016.

Позивач стверджує, що відповідач за поставлений ним товар розрахувався несвоєчасно та не у повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 160000,00 грн., яка не заперечується відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до наданих суду виписок із банківського рахунку ТОВ «Юкрейніан Шугар Компані» від 22.06.2016, 29.06.2016, 01.07.2016, 04.07.2016, 28.07.2016, 01.08.2016, 03.08.2016, 09.08.2016, 11.08.2016, 22.08.2016, 29.08.2016, 01.09.2016, 05.09.2016, 12.09.2016, 15.09.2016, 09.12.2016, 11.01.2017 відповідач сплатив позивачу кошти у сумі 104600,00 грн. за товар відповідно до договору поставки від 22.04.2016 (а.с.22-51)

Суд доходить висновку, що позов в частині стягнення суми заборгованості у розмірі 160000,00 грн. є обґрунтованим та правомірним, тому підлягає задоволенню.

Стосовно заявленої до стягнення у позові пені в сумі 36789,89 грн. суд виходить з наступного.

Згідно із п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У ст. 230 ГК України міститься визначення штрафних санкцій. Так, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку

України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У п.8.3. договору поставки зазначено, що покупець за порушення терміну, визначеного у п.4.3. цього договору зобовязаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Тобто, визначена сторонами редакція вказаного пункту не передбачає можливості нарахування пені понад шестимісячний термін, встановлений у ч. 6 ст. 232 ГК України.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що прострочення оплати за договором поставки №11/04/2016 від 22.04.2016 (товар отримано 12.05.2016 відповідно до видаткової накладної №378 від 12.05.2016) розпочалося з 03.06.2016, шестимісячний строк, встановлений ч.6 ст. 232 ГК України закінчується 03.12.2016.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, наведений у позовній заяві (а.с.12), суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині, а саме: підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 30389,06 грн. за період з 03.06.2016 по 03.12.2016 як такі, що відповідають вимогам статті 232 ГК України та матеріалам справи, в іншій частині пеня нарахована з 04.12.2016 по 24.01.2017 понад встановлений чинним законодавством шестимісячний строк, тому заявлена до стягнення безпідставно і позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно із положеннями ч.2 ст. 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2951,85 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 4-5, 12, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Харківський хлібокомбінат «Слобожанський» (61029, м. Харків, вул. Шосе Салтівське, 129, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Шугар Компані» (57232, Миколаївська область, Вітовський район, смт. Первомайське, вул. Заводська, 2, ) 160000,00 грн. основного боргу, 30389,06 грн. пені та 2951,85 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.04.2017 р.

Суддя ОСОБА_2