У Х В А Л А

12 квітня 2017 року Справа № 913/398/16

Провадження № 9/913/398/16

За скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз", м. Сєвєродонецьк Луганської області

на дії органу державної виконавчої служби

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз", м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 293 054 724 грн. 97 коп.

орган виконання судових рішень Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ

суддя Ворожцов А.Г.

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача (стягувача) - ОСОБА_1, довіреність № 14-88 від 18.04.2014,

від відповідача (боржника) - представник не прибув,

від ДВС - ОСОБА_2, довіреність № 817/20.3-03 від 29.12.2016,

в с т а н о в и в:

26 жовтня 2016 року до господарського суду Луганської області звернувся відповідач (боржник), Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз", зі скаргою № 01-02-54/1843 від 25.10.2016, на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якій викладено вимоги:

- визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови ВП № 52565703 від 07.10.2016 про арешт майна боржника та постанови ВП № 52565703 від 07.10.2016 про відкриття виконавчого провадження;

- визнати недійсною постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2016 ВП № 52565703;

- визнати недійсною постанову про арешт майна боржника від 07.10.2016 ВП № 52565703.

Доводи скаржника зводяться до наступного.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 07.10.2016 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 52565703, яка була отримана боржником 20.10.2016, що позбавило можливості здійснити виконання судового рішення у добровільному порядку у порушення п. 2 ст. 25, п. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон).

07 жовтня 2016 року старшим державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, яку скаржник отримав 18.10.2016 з супровідним листом № 20.1-5/20.

Скаржник вважає, що такі дії Департаменту ДВС призвели до порушення його прав, передбачених Законом.

Стягувач, ПАТ "НАК "Нафтогаз України", проти скарги заперечує, про що виклав у листі від 07.11.2016 (т. 2, а.с. 152-153), суть якого зводиться до такого.

У заяві про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2016 стягувач зазначив, що судове рішення боржником частково виконане, залишок боргу на момент предявлення виконавчого документа до виконання становить 83152858,03 грн.

Згідно з положеннями Закону у постанові про відкриття виконавчого провадження за вказаним судовим рішенням державний виконавець зазначив про стягнення з боржника виконавчого збору (абз. 2 ч. 5 ст. 26; ч.ч. 2, 3 ст. 27 Закону).

Крім того, згідно зі ст. 56 Закону постанова про арешт майна (коштів) боржника має бути винесена виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Орган виконання, Департамент ДВС, не погодився зі скаргою, про що виклав у письмових запереченнях (т. 3, а.с. 1-3), суть яких полягає у наступному.

Державний виконавець діяв в межах Закону в редакції від 02.06.2016.

Виконавчий орган не вбачає своєї вини щодо невчасного отримання боржником постанов, які оскаржуються, а посилання боржника на норми Закону, зокрема п. 2 ст. 25 та п. 2 ст. 57, з приводу надання йому строку на добровільне виконання наказу є безпідставним, оскільки в цій редакції Закон втратив чинність 05.10.2016.

Щодо постанови про арешт коштів боржника, що знаходяться на його рахунках, то ця постанова Департамент ДВС не виносив.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши доводи представника стягувача, беручи до уваги позицію виконавчої служби та боржника, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Луганської області від 30.05.2016 у справі № 913/398/16, з урахуванням ухвали господарського суду Луганської області від 14.06.2016 про виправлення описки, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" про стягнення 293054724,97 грн. задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто основний борг у розмірі 106514651,54 грн., інфляційні нарахування в сумі 67988432,93 грн. та 3% річних у сумі 6528106,17 грн., разом 181031190,64 грн., крім того, судовий збір у розмірі 162312,33 грн. Провадження у справі щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 51352523,06 грн. припинено. У задоволенні вимоги про стягнення пені в розмірі 60671011,27 грн. відмовлено.

На виконання рішення суду позивачеві 21.06.2016 надіслано наказ господарського суду Луганської області № 913/398/16 від 14.06.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Матеріали справи містять заяву стягувача від 30.03.2016 про відкриття виконавчого провадження (т. 3, а.с. 20-22), якою останній, з урахуванням часткового погашення боржником заборгованості, просить стягнути з боржника за судовим наказом суму боргу в частині стягнення 83152 858,03 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем була винесена 07.10.2016 (т. 3, а.с. 26-27)

Відповідно до абз. 2 п. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника, при цьому, постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до п. 3 цієї статті арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

Матеріали справи містять постанову від 07.10.2016 про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору в розмірі 91 468 143,83 грн. (т. 3, а.с. 29-30).

Судом встановлено, що постанова про арешт рахунків, про яку йдеться у скарзі, органом виконання не виносилася.

З огляду на фактичні обставини справи, наявні у справі матеріали виконавчого провадження та з урахуванням норм Закону, суд не вбачає порушень у діях державного виконавця під час виконавчого провадження за судовим наказом № 913/398/16 від 14.06.2016 та підстав для задоволення скарги.

За таких обставин у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз", № 01-02-54/1843 від 25.10.2016, на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз", № 01-02-54/1843 від 25.10.2016, на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовити.

Суддя А.Г. Ворожцов