ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017р. Справа № 914/167/17

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл», м. Київ
до відповідача:Приватної агроторгової фірми «Винниківська», Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Чишки
про:стягнення 274543,78 грн. боргу, 27454,37 грн. штрафу, 57421,63 грн. пені та 35255,62 грн. 20% річних
Суддя Крупник Р.В. Секретар Прокопів І.І.
Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність №145 від 25.10.2016р.);
від відповідача: не зявився.

Представнику позивача розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

23.01.2017р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» (надалі Позивач) до Приватної агроторгової фірми «Винниківська» (надалі Відповідач) про стягнення 274543,78 грн. боргу, 27454,37 грн. штрафу, 57421,63 грн. пені та 35255,62 грн. 20% річних.

Ухвалою суду від 25.01.2017р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 13.02.2017р. Розгляд справи відкладався на 27.02.2017р., 13.03.2017р., 27.03.2017р. та 06.04.2017р., про що судом винесено відповідні ухвали. Крім цього, ухвалою від 13.03.2017р. суд продовжив строк розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Представник позивача в судове засідання зявився, пояснив суду, що між сторонами велися переговори щодо позасудового врегулювання спору, однак дійти згоди їм не вдалося, відтак просить суд позов задоволити повністю. Заявлені вимоги представник обґрунтовує тим, що 12.04.2016р. між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу №16 НХ 020 ЛВГІ, на виконання якого позивачем передано відповідачу товар, загальною вартістю 1006873,71 грн. За умовами договору відповідач зобовязувався здійснити попередню оплату за товар не пізніше 22.04.2016р. Однак, своїх зобовязань за договором покупець належним чином не виконав, оплатив одержаний товар лише частково, на суму 732329,93 грн. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з ПАФ «Винниківська» залишок заборгованості в розмірі 274543,78 грн., а також у звязку з простроченням 27454,37 грн. штрафу, 57421,63 грн. пені та 35255,62 грн. 20% річних.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвал суду не виконав, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, а також беручи до уваги закінчення двомісячного строку розгляду справи (в т.ч. продовження його на п'ятнадцять днів), суд прийшов до висновку, що неявка належним чином повідомленого відповідача про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає вирішенню спору, оскільки дослідивши наявні матеріали справи, суд визнав їх достатніми для того, щоб розглянути спір за цими матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12.04.2016р. між позивачем (продавцем) та відповідачем (покупцем) укладено Договір купівлі-продажу №16 НХ 020 ЛВГІ (надалі Договір), за умовами п. 1.1., 1.2. якого в порядку, визначеному цим договором, продавець зобовязується поставити та передати у власність покупця товар, найменування та асортимент якого вказуються в Специфікації Додатку до даного договору, яка становить його невідємну частину, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його вартість згідно умов договору. Всі додатки і Додаткові угоди до даного договору становлять його невідємну частину і складають єдиний правочин.

Відповідно до п. 3.1., 3.6., 3.7. Договору, поставка товару за даним договором може здійснюватися окремими частинами партіями. Партією товару сторони визначають кількість та асортимент товару, зазначеного в окремій видатковій накладній. Поставка товару здійснюється на умовах та за адресою (-ами), визначеними сторонами в Додатковій угоді до Договору. Товар вважається прийнятим покупцем за кількістю та якістю в момент отримання товару представником покупця від представника продавця/перевізника у відповідності до видаткової накладної.

Судом встановлено, що на виконання зобовязань за Договором позивачем було передано, а відповідачем прийнято товар загальною вартістю 1006873,71 грн., що підтверджується видатковими накладними №АІ 000008108 від 19.04.2016р., №АІ 000008109 від 19.04.2016р., №АІ 000008112 від 19.04.2016р., №АІ 000008116 від 19.04.2016р., №АІ 000008117 від 19.04.2016р., №АІ 000008124 від 19.04.2016р., №АІ 000008196 від 19.04.2016р. та відповідними довіреностями на одержання товару.

Згідно п. 2.1., 2.3. Договору, ціна на товар є договірною. Ціни, загальна вартість, найменування товару визначаються в еквіваленті національної валюти України гривні до долара США/Євро або в гривні та зазначаються у Додатку (ах) до договору. Графік оплати вказується в Додатках до даного договору.

У п. 2.4. Договору сторонами, зокрема, погоджено, що оплата по даному договору здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок продавця на підставі умов даного договору або на підставі рахунку-фактури. Якщо у покупця існує дебіторська заборгованість, то платіж, незалежно від його призначення, зараховується в першу чергу на погашення існуючої дебіторської заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2016р. сторонами підписано Додаток №1 зп валюта USD до Договору Специфікацію, у якій погоджено асортимент товарів на поставку, їх кількість, вартість, дату поставок, а також узгоджено, що покупець здійснює попередню оплату за товар у розмірі 100% вартості кожної окремої партії товару, зазначеної в Додатку (ах) до Договору або замовленні покупця не пізніше 22.04.2016р. Також 12.04.2016р. сторонами підписано Додаток №2 пп USD до Договору Специфікацію, у якій погоджено асортимент товарів на поставку, їх кількість, вартість, дату поставок, а також узгоджено, що покупець здійснює попередню оплату за товар у розмірі 100% вартості кожної окремої партії товару, зазначеної в Додатку (ах) до Договору або замовленні покупця не пізніше 14.04.2016р.

02.06.2016р. сторонами укладено Додаткову угоду №1 до договору купівлі-продажу №16 НХ 020 ЛВГІ від 12.04.2016р., на підставі якої Додаток №1зп до Договору (Специфікація) викладено в новій редакції, зокрема, змінено вартість товару, при цьому всі інші умови (асортимент, кількість, дата поставки та строк оплати) залишилися без змін. 20.06.2016р. сторонами укладено Додаткову угоду №2 до договору купівлі-продажу №16 НХ 020 ЛВГІ від 12.04.2016р., на підставі якої Додаток №2пп до Договору (Специфікація) викладено в новій редакції, зокрема, змінено вартість товару, при цьому всі інші умови (асортимент, кількість, дата поставки та строк оплати) залишилися без змін.

На підставі наявних в матеріалах справи банківських виписок по рахунку господарським судом встановлено, що за одержаний за Договором товар відповідач розрахувався частково, на суму 732329,93 грн., відповідно до сплати залишилося 274543,78 грн.

У відповідності до довідки ТОВ «Агроскоп Інтернешнл» №150/1 від 05.04.2017р., заборгованість відповідача за Договором станом на 05.04.2017р. складає 274543,78 грн. основний борг, 27454,37 грн. штраф, 57421,63 грн. пеня, 35255,62 грн. відсотки річні. В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що на 07.04.2017р., жодних коштів від відповідача не надходило, розмір боргу не змінився.

Встановивши наведені обставини справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконану роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов'язку.

Статтею 174 ГК України передбачено, що однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Положеннями ч. 1 ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

У Специфікаціях (Додатку №1зп від 12.04.2016р., Додатку №2пп від 12.04.2016р.), Додаткових угодах від 02.06.2016р. за №1, №2 до Договору сторони визначили, що розрахунок за одержаний товар здійснюється покупцем попередньо, у розмірі 100% вартості товару, не пізніше 22.04.2016р.; ціни на товар діють тільки при умові виконання покупцем всіх умов договору (загальної суми покупки товару та додержання умов оплати); у випадку невиконання покупцем вищезазначених умов, продавець має право в односторонньому порядку змінити ціни на товар.

У відповідності із ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, відповідачем кошти за одержаний товар сплачені в повному обсязі у визначені Договором строк не були, ці кошти підлягають до стягнення з нього в судовому порядку в розмірі 274543,78 грн.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, п. 6.1., 6.2. Договору передбачено, що у випадку порушення покупцем термінів оплати, обумовлених у договорі, а також у випадку прострочення передачі векселя (майна, товарів, послуг, робіт), він (покупець) сплачує продавцю неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення платежів по оплаті товару, від своєчасно неоплаченої суми заборгованості, за кожний день прострочення оплати до моменту повної оплати, а також 20 (двадцять) процентів річних від простроченої суми. Крім того, в разі порушення покупцем строків попередньої оплати та/або оплати за товар відповідно до графіку, встановленого договором, продавець має право стягнути з покупця штраф у розмірі 10% (десять відсотків) від суми несплаченої або несвоєчасно сплаченої вартості товару. Штраф сплачується за кожне порушення строків проведення оплати, встановлених договором.

Крім суми основного боргу позивач просить суд стягнути з відповідача 35255,62 грн. 20% річних грн., 57421,63 грн. пені та 27454,37 грн. штрафу.

Пунктом 4.2. постанови Пленуму ВГС України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» встановлено, що сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів.

Беручи до уваги те, що в п. 6.1. Договору сторонами було погоджено, що розмір річних становить 20%, суд, здійснивши перерахунок річних прийшов до висновку, що нарахування процентів річних здійснено обґрунтовано, арифметично правильно, а тому 20% річних у розмірі 35255,62 грн. підлягають стягненню з відповідача повністю.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Приписами ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Проаналізувавши розрахунок пені, суд зазначає, що її нарахування здійснювалося понад шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Разом з тим, у п. 6.1. Договору, сторони прийшли згоди, що у випадку неналежного виконання покупцем зобовязання щодо оплати товару, останній сплачує на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати до моменту повної оплати.

Як зазначив Пленум ВГС України в 2.5. постанови Пленуму від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Таким чином, обчислення розміру пені за кожен день прострочення платежу має здійснюватися за правилами, закріпленими у ч. 6 ст. 232 ГК України, яка надаючи сторонам право за згодою встановлювати певну тривалість періоду нарахування пені, не дозволяє їм змінювати початок перебігу вказаного періоду - з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Оскільки у п. 6.1. Договору сторонами встановлено більший період нарахування пені, ніж встановлений ч. 6 ст. 232 ГК України, зокрема, до моменту повної оплати, період її нарахування починається з наступного дня, коли зобовязання мало бути виконано, суд, здійснивши перерахунок пені за період з 23.04.2016р. 13.12.2016р. прийшов до висновку, що пеня підлягає частковому стягненню з відповідача в розмірі 56634,03 грн., в решті цих вимог суд відмовляє.

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення штрафу, взявши до уваги ту обставину, що всупереч умовам Договору відповідачем було допущено прострочення виконання зобовязання, суд прийшов до висновку, що штраф у розмірі 27454,37 грн. підлягає стягненню з відповідача повністю.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 5918,14 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Приватної агроторгової фірми «Винниківська» (81144, Львівська обл., Пустомитівський р-н, с. Чишки; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроскоп Інтернешнл» (03022, м. Київ, вул. Васильківська, 34, корпус В, кім. 308; ) 274543,78 грн. боргу, 27454,37 грн. штрафу, 56634,03 грн. пені, 32255,62 грн. 20% річних та 5594,42 грн. судового збору.

3. В задоволенні решти вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 10.04.2017 р.

Суддя Крупник Р.В.