ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2017 року Справа № 915/84/17

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Яйченя К.М.,

з участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, дов. від 21.03.2017 р. № 03/517;

від відповідача - ОСОБА_2, дов. від 26.04.2016 р. № 575;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство,

55000, вул. Дружби народів, 8, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область,

до державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС,

01032, вул. Назарівська, 3, м. Київ,

про врегулювання розбіжностей за договором купівлі-продажу теплової енергії від 19.12.2016 р. № 220, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство (далі КП ТВКГ) звернулося з позовною заявою від 01.02.2017 р., зареєстрованою в Господарському суді Миколаївської області 06.02.2017 р. за № 1761/17, з урахуванням заяви від 22.03.2017 р. про уточнення позовних вимог, до державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС (далі ДП НАЕК Енергоатом), про визнання спірних пунктів договору від 19.12.2016 р. № 220 купівлі-продажу теплової енергії (код 35.30.1 постачання пари та гарячої води), а саме, п.п. 1.1, 1.5, 1.6, 3.1-3.6, 3.8, 6.3, 7.2.6, 7.4.8, 8.3, 8.6, 12.1, а також п.п. 1, 3 додатку № 3 до договору, укладеними між ними в редакції КП ТВКГ, посилаючись на те, що запропонована ДП НАЕК Енергоатом у протоколі розбіжностей редакція цих пунктів договору не відповідає нормам та правилам, встановленим чинним законодавством. Крім того, у позовній заяві викладено прохання про стягнення з відповідача грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

У відзиві від 21.03.2017 р. на позовну заяву, з урахуванням відзиву від 29.03.2017 р. на заяву про уточнення позовних вимог, ДП НАЕК Енергоатом позов не визнало, вважаючи, що викладені у протоколі розбіжностей пункти договору в їх редакції відповідають обставинами відносин, які склалися з КП ТВКГ.

Вислухавши представників сторін, які наполягали на доводах, викладених у позові та відповідно у відзиві на нього, з урахуванням уточнень та письмових пояснень до них, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Згідно чинного законодавства відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів (ч. 1 ст. 67 ГК України).

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобовязань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обовязкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 1, 2 ст. 180 ГК України).

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобовязана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обовязковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими (ч.ч. 1-7 ст. 181 ГК України).

У відповідності до законодавства про житлово-комунальні послуги, укладання договорів на централізоване опалення, постачання гарячої води є обовязковим (ч.1 ст.19 Закону України Про житлово-комунальні послуги).

Представниками сторін стверджується, що, крім них, немає інших виконавців - субєктів господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг із централізованого опалення та постачання гарячої води, і які здійснюють свою діяльність на території м. Южноураїнська Миколаївської області.

КП ТВКГ разом із супровідним листом від 21.12.2016 р. № 03/2256 (ас. 14) направлено ДП НАЕК Енергоатом два примірники договору від 19.12.2016 р. № 220 купівлі-продажу теплової енергії (код 35.30.1 постачання пари та гарячої води) (далі - договір) з додатками 1-3 (а.с. 16-22).

У відповідь ДП НАЕК Енергоатом разом із супровідним листом від 10.01.2017 р. № 51/318 (ас. 15) повернуло КП ТВКГ один примірник договору з додатками, підписані відповідачем та скріплені його печатками, разом із протоколом розбіжностей (а.с. 23-24) відносно п.п. 1.1, 1.5, 1.6, 3.1-3.6, 3.8, 6.3, 7.2.6, 7.4.8, 8.3, 8.6, 12.1, а також п.п. 1, 3 додатку № 3 до договору.

Не погоджуючись зі змістом викладених у протоколі розбіжностей пунктів договору в редакції відповідача, КП ТВКГ, у порядку ч. 7 ст. 181 ГК України, в установлений цим законом строк, звернулося до Господарського суду з позовом у даній справі.

Неврегульованими залишилися наступні пункти договору.

1. Позивач вважає за необхідне викласти п. 1.1 договору в такій редакції: За цим договором Теплогенеруюча організація бере на себе зобовязання у 2017 році постачати Споживачу теплову енергію у гарячій воді (далі - теплова енергія) в потрібних обсягах для опалення, вентиляції, та гарячого водопостачання обєктів Споживача, приєднаних до його теплових мереж, а Споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) згідно структури споживачів та у терміни, передбачені цим договором.

Цей же пункт договору відповідач вважає належним викласти у такій рдакції: За цим договором Теплогенеруюча організація бере на себе зобовязання у 2017 році постачати Споживачу теплову енергію у гарячій воді (далі - теплова енергія) в потрібних обсягах для опалення, вентиляції, та гарячого водопостачання обєктів Споживача, приєднаних до його теплових мереж, а Споживач зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

Суд визнає обґрунтованою редакцію спірного пункту договору, запропоновану КП ТВКГ, так як, згідно листа-розяснення від 12.02.2015 р. № 1310/18/61-15 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) щодо тарифу на відпуск теплової енергії, ДП НАЕК Енергоатом має застосовувати встановлені НКРЕКП розміри тарифів як при розрахунках за теплову енергію безпосередньо зі своїми споживачами, так і при реалізації теплової енергії іншим теплопостачальним підприємствам згідно структури споживачів цих підприємств. Крім того, листом тимчасово виконуючого обовязки президента ДП НАЕК Енергоатом від 27.01.2017 р. № 1333/24 рекомендовано КП ТВКГ спільно з відповідачем внести зміни до договору купівлі-продажу теплової енергії від 19.12.2016 р. № 220 у частині розподілу планових обсягів теплової енергії за категоріями споживачів.

З викладених підстав суд відхиляє доводи відповідача щодо редакції цього пункту договору.

2. ДП НАЕК Енергоатом у протоколі розбіжностей виклав відсутні у запропонованому позивачем тексті договору пункти 1.5, 1.6, підпункт 7.4.8, а саме: п. 1.5. У разі існування заборгованості Споживача перед Теплогенеруючою організацією, Споживач дає згоду на зарахування утриманих коштів із заробітної плати його працівників у рахунок погашення заборгованості Споживача перед Теплогенеруючою організацією (за погодженням працівників Теплогенеруючої організації). П. 1.6 Сторони погоджуються. Що у разі перерахування грошових коштів у порядку передбаченому п. 1.5. Договору, таке перерахування буде вважатися виконанням зобовязань працівників Теплогенеруючої організації перед Споживачем за надані послуги з теплопостачання. П. 7.4.8 Щомісячно у термін до 20-го числа поточного місяця, надати Споживачу список працівників Теплогенеруючої організації, які дали згоду із їхньої заробітної плати утримувати грошові кошти за спожиті послуги з теплопостачання, в тому числі з урахуванням сум боргу, що склалися за період до написання заяви працівниками (у вигляді файлу затвердженої структури).

Позивач вважає неможливим включення вищевказаних пунктів до договору тому, що КП ТВКГ є виконавцем за договорами про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, укладеними з мешканцями м. Южноукраїнська, в тому силі працівниками КП ТВКГ, як споживачами цих послуг, і останні за такими договорами зобовязалися здійснювати розрахунки безпосередньо з КП ТВКГ. Позивач також посилається на укладений з ДП НАЕК Енергоатом інший чинний договір, за умовами котрого відповідачу надано повноваження здійснювати відрахування із заробітної плати його працівників вартості послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, наданих КП ТВКГ, з перерахуванням останньому таких відрахувань.

Суд визнає обґрунтованою позицією позивача, так як вона узгоджується з положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (далі Правила), зокрема їх п. 8, згідно яких послуги надаються споживачеві за договором, укладеним із виконавцем, котрий оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. У відповідності до Типового договору, який є додатком до Правил, споживач оплачує житлово-комунальні послуги виконавцю.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що відповідач не довів підстав для включення у договір запропонованих пунктів 1.5, 1.6 та підпункту 7.4.8, а тому вони не можуть бути включені до договору.

3. Позивач наполягає на тому, що п. 3.1 договору повинен бути в наступній редакції: п. 3.1. Розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до обсягів споживання теплової енергії кожною категорією споживачів комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство (населення, бюджетні установи, релігійні організації, інші споживачі) та за тарифами, встановленими для Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом окремо до кожної категорії споживачів, а відповідач, - що зазначений пункт належить викласти в такій редакції: Розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться за діючими на день оплати тарифами.

Суд погоджується з доводами позивача щодо редакції п.3.1 договору, тому що КП ТВКГ надає відповідні послуги споживачам за категоріями: населення; бюджетні установи; релігійні організації; інші споживачі; і регулятором, НКРЕКП, для відповідача встановлено тарифи відносно кожної із вказаних категорій споживачів. За таких обставин зазначення у спірному пункті про те, що розрахунки за відпущену теплову енергію здійснюється згідно тарифів, установлених для ДП НАЕК Енергоатом окремим для кожної категорії споживачів, є обґрунтованим.

З викладених вище підстав суд відхиляє доводи відповідача щодо редакції цього пункту договору.

4. На думку позивача є правомірним включення до договору пунктів 3.3-3.6 у таких редакціях:

п. 3.3. Тариф на теплову енергію, її виробництво, транспортування постачання для потреб населення станом на 19.12.2016 р. складає 69,17 грн. за 1 Гкал, (без ПДВ) за такими складовими:

3.3.1. тариф на виробництво теплової енергії - 54,73 грн. за 1 Г кал, без ПДВ;

3.3.2.тариф на транспортування теплової енергії - 14,19 грн. за 1 Гкал, без ПДВ;

3.3.3. тариф на постачання теплової енергії- 0,25 грн. за 1 Гкал, без ПДВ.

П. 3.4. Тариф на теплову енергію, її виробництво, транспортування постачання для потреб бюджетних установ станом на 19.12.2016 р. складає 69,17 грн./Гкал (без ПДВ) за такими складовими:

3.4.1. тариф на виробництво теплової енергії - 54,73 грн/Гкал (без ПДВ);

3.4.2.тариф на транспортування теплової енергії - 14,19 грн/Гкал (без ПДВ);

3.4.3.тариф на постачання теплової енергії - 0,25 грн/Гкал (без ПДВ);

П. 3.5. Тариф на теплову енергію, її виробництво, транспортування постачання для потреб релігійних організацій станом на 19.12.2016 р. складає 69,17 грн./Гкал (без ПДВ) за такими складовими:

3.5.1. тариф на виробництво теплової енергії - 54,73 грн/Гкал (без ПДВ);

3.5.2 тариф на транспортування теплової енергії - 14,19 грн/Гкал (без ПДВ);

3.5.3.тариф на постачання теплової енергії - 0,25 грн/Гкал (без ПДВ).

3.6. Тариф на теплову енергію, її виробництво, транспортування постачання для потреб інших споживачів (крім населення) станом на 19.12.2016 р. складає 69,17 грн./Гкал (без ПДВ) за такими складовими:

3.6.1. тариф на виробництво теплової енергії - 54,73 грн/Гкал (без ПДВ);

3.6.2 тариф на транспортування теплової енергії- 14,19 грн/Гкал (без ПДВ);

3.6.3.тариф на постачання теплової енергії - 0,25 грн/Гкал (без ПДВ).

Натомість, ДП НАЕК Енергоатом вважає, що пункти 3.3-3.5 належить виключити з договору, а пункт 3.6 викласти так: Тариф на 01 січня 2017 року складає 71,92 грн. за 1 Гкал, без ПДВ 20% за такими складовими:

- тариф на виробництво теплової енергії - 57,41 грн. за 1 Гкал;

- тариф на транспортування теплової енергії - 14,26 грн. за 1 Гкал;

- тариф на постачання теплової енергії - 0,25 грн. за 1 Гкал.

ДП НАЕК Енергоатом вважає безпідставним включення позивачем до договору пунктів 3.3-3.5, так як на даний час регулятором вже встановлені інші розміри тарифів окремим категоріям споживачі, зокрема, для населення, проте вважає, що п.3.6 договору належить викласти у запропонованій ним редакції.

Суд відхиляє доводи обох сторін щодо зазначених спірних пунктів і вважає, що відсутні підстави для їх включення до договору, тому що у п.3.1 проекту договору визначено порядок розрахунків, про що викладено вище щодо аналізу редакції п.3.1, а необхідність його деталізації, як це передбачено у п.п. 3.3-3.6, сторонами не доведено.

5. КП ТВКГ наполягає на такій редакції пункту 3.8 договору:

п. 3.8 Остаточна ціна договору визначається виходячи з фактичного обсягу відпущеної теплової енергії у порядку, визначеному умовами договору і відповідно до вимог п.п. 5 п. 4 ст. 2 Закону України Про публічні закупівлі від 25.12.2015 № 922-УІІІ. Ціна договору може змінюватися при зміні регульованих цін (тарифів), а відповідач вважає, що в цьому пункті необхідно замінити посилання на норми Закону з п.п. 5 п.4 ст.2 на п.7 ч.4 ст. 36.

Згідно пп. 5 п. 4 ст. 2 Закону України Про публічні закупівлі, дія цього Закону для замовників, які провадять діяльність в окремих сферах господарювання, додатково не поширюється на випадки, якщо предметом закупівлі є, зокрема, товари, роботи і послуги, якщо ціни (тарифи) на них затверджуються державними колегіальними органами, іншими органами влади відповідно до їх повноважень (в даному випадку НКРЕКП) або визначаються в порядку, встановленому зазначеними органами, у тому числі, якщо визначення таких цін здійснюється на аукціонах.

Згідно п. 7 ч. 4 ст. 36 Закону України Про публічні закупівлі, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобовязань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Аналізуючи наведені норми Закону, суд визнає, що спірний пункт договору належить викласти у редакції КП ТВКГ, так як тарифи на послуги, про надання котрих позивачем запропоновано укласти договір, установлюються не сторонами, а регулятором - НКРЕКП.

6. Позивач вважає, що запропоновані ним редакції пункту 6.3 договору, а саме: п. 6.3. Щомісячно, Теплогенеруюча організація разом зі Споживачем складають акт купівлі-продажу теплової енергії. Споживач надає Теплогенеруючій організації дані про розподіл купленої у звітному місяці теплової енергії між категоріями споживачів (населення, бюджетні організації, релігійні організації, інші споживачі). Звітний місяць встановлюється з першого числа звітного місяця по перше число наступного місяця. та друге речення підпункту 7.2.6. Готувати та надавати на підпис уповноваженому представнику Теплогенеруючої організації акт купівлі-продажу теплової енергії узгоджуються із положеннями цивільного законодавства, зокрема щодо купівлі-продажу. Відповідач, у свою чергу, вважає, що зазначені спірні пункти належить у договорі викласти в редакціях: п. 6.3. Щомісячно, Теплогенеруюча організація разом зі Споживачем складають акт про обсяги спожитої теплової енергії. Споживач надає Теплогенеруючій організації дані про розподіл купленої у звітному місяці теплової енергії між категоріями споживачів (населення, бюджетні організації, релігійні організації, інші споживачі), як довідкові, виключно для заповнення звітності за формою № 2-НК П - тепло (місячна) Звіт про транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами. Звітний місяць встановлюється з першого числа звітного місяця по перше число наступного місяця., а друге речення підпункту 7.2.6 : Готувати та надавати на підпис уповноваженому представнику Теплогенеруючої організації акт про обсяги спожитої теплової енергії.

Суд вважає, що спірні п. 6.3 та друге речення п.п. 7.2.6 договору належить викласти в редакціях позивача, так як ці редакції в частині складання актів купівлі-продажу теплової енергії не суперечать чинному законодавству і узгоджуються з уставленим діловим оборотом, а положення ДП НАЕК Енергоатом про те, що споживач надає дані про розподіл купленої у звітному місяці теплової енергії між категоріями споживачів (населення, бюджетні організації, релігійні організації, інші споживачі), як довідкові, виключно для заповнення звітності за формою № 2-НК П - тепло (місячна) Звіт про транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами не відповідають діловим відносинам сторін, тому що КП ТВКГ, за твердженнями останнього, не подає звітності за формою № 2-НК П - тепло (місячна) Звіт про транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами та не повинно бути обізнаним з такою формою.

Так як відповідач не спростував доводів позивача, то суд визнає, що спірні пункт 6.3 та друге речення підпункту 7.2.6 договору належить викласти в редакції КП ТВКГ.

7. ДП НАЕК Енергоатом у протоколі розбіжностей виклав пункт 8.3 договору в своїй редакції та додав пункт 8.6 (у судовому засіданні представник відповідача пояснив, що запропонований ДП НАЕК Енергоатом у протоколі розбіжностей п.8.6 є редакцією нового пункту 8.7), а саме:

п. 8.3. За порушення строків постачання теплової енергії по договору або постачання останньої не в повному обсязі, або неналежної якості, Теплогенеруюча організація оплачує Споживачу пеню у розмірі 0,1 % від вартості спожитої теплової енергії, надання якої було порушене, за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, а за прострочення понад 30 днів - додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

п. 8.6. За порушення строків оплати теплової енергії по договору Споживач оплачує Теплопостачальній організації пеню у розмірі 0,1 % від вартості спожитої теплової енергії, надання якої було порушене, за кожний день прострочки, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, а за прострочення понад 30 днів - додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Позивач, відхиляючи пропозицію ДП НАЕК Енергоатом доповнити договір пунктом 8.6, та вважаючи, що пункт 8.3 має бути викладеним у запропонованій КП ТВКГ редакції: п. 8.3. За порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості, згідно зі ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, посилається на узгодженість такої редакції положенням ч. 2 ст. 231 ГК України. Так як положення цього закону стосується відповідальності сторін у договорі, то, вважає позивач, запропоноване відповідачем виокремлення у договорі відповідальності відносно кожної із сторін не є необхідним.

Суд погоджується з доводами позивача, так як зміст пункту 8.3 договору в редакції позивача узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 231 ГК України, котрими визначено, що у разі якщо порушено господарське зобовязання, в якому хоча б одна сторона є субєктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення повязане з виконанням державного контракту, або виконання зобовязання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції, зокрема, за порушення строків виконання зобовязання, застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: пеня у розмірі 0,1 % вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

За таких обставин, суд визнає, що відповідачем не доведено необхідності визначення відповідальності сторін договору, у разі порушення його умов, в окремих його пунктах, а тому немає підстав для включення у договір положень, викладених ДП НАЕК Енергоатом у п.8.6 протоколі розбіжностей, а п.8.3 договору є обґрунтованим у редакції позивача.

8. Позивач вважає, що п. 12.1 договору належить викласти в такій редакції:

п.12.1 Для постійного звязку з Теплогенеруючою організацією та узгодження усіх питань, повязаних з виконанням умов цього договору і підписання актів купівлі-продажу теплової енергії, Споживачем призначається головний інженер КП ТВГК ОСОБА_3 тел.. 5-76-15 та заступник начальника служби начальник технічного відділу ВТС ОСОБА_4 тел. (05136) 4-22-94. Відповідач не заперечує такої редакції, але вважає, що у цьому пункті належить словосполучення актів купівлі-продажу замінити на словосполучення актів обсягів, при цьому не наводить доводів необхідності такої заміни.

Суд вважає, що відповідач не довів необхідності внесення відповідних правок у запропонований позивачем п.12.1 договору, тому цей пункт належить викласти в редакції проекту КП ТВГК.

9. Відповідач у протоколі розбіжностей виклав у додатку № 3 до договору пункти 1 та 3 у своїй редакції: п. 1. Межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності визначається:

- по засувкам І-19; І-20, встановленими на тепломагістралі АЕС-місто (Ду 400

мм);

- по засувкам ІІ-7; П-8, встановленими на тепломагістралі АЕС-місто (Ду700мм).

п. 3 Засувки І-9; І-20; ІІ-7; ІІ-8 знаходяться в оперативному та експлуатаційному віданні Теплогенеруючої організації.

Позивач вважає, що спірні пункти додатку № 3 належить викласти у запропонованій ним редакції, а саме: Межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності визначається:

- по засувкам І-19; І-20, встановленими на тепломагістралі АЕС-місто (Ду 400

мм);

- по зовнішній стіні теплової камери ТК-4 (Ду700мм), так як теплової камери ТК-4 (Ду700мм), в котрій розміщено засувки, обліковується на балансі відповідача.

З урахуванням доводів КП ТВКГ та пояснень представника ДП НАЕК Енергоатом, із яких випливає, що теплова камера ТК-4 (Ду700) обліковується на балансі ДП НАЕК Енергоатом, суд відхиляє доводи відповідача щодо правомірності його редакцій пунктів 1 та 3 додатку № 3 до договору і визнає обґрунтованою редакцію цих спірних пунктів, викладену позивачем.

Таким чином, суд визнає, що позов підлягає задоволенню в частині визнання договору від 19.12.2016 р. № 220 укладеним у редакції КП ТВКГ, за виключенням пунктів 3.3-3.6 цього договору.

Статтею 49 ГПК України передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату судового збору, на відповідача у разі задоволення позову.

У судовому засіданні, згідно із ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство задовольнити частково.

2. Визнати договір від 19.12.2016 р. № 220 укладеним між державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС та комунальним підприємством Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство у редакції останнього, за виключенням пунктів 3.3, 3.4, 3.5, 3.6 цього договору.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Стягнути з державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, 01032, вул. Назарівська, 3, м. Київ, ідентифікаційний код 24584661, на користь комунального підприємства Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство, 55000, вул. Дружби народів, 8, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, ідентифікаційний код 31948866, грошові кошти в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Ю.М. Коваль.

Повний текст рішення підписано 07.04.2017 р.