РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017Справа №910/1664/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фарби-Колорит»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг»

Про зобов'язання повернути обладнання з оренди та стягнення 24 192,75 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Ніколаєнко М.В. адвокат

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фарби-Колорит» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг» (далі - відповідач) про:

- зобов'язання відповідача повернути позивачу наступне обладнання: Блендорама 23X016 (заводський номер 2301042, балансова вартість 34 623,26 грн.), блок безперебійного живлення (заводський номер 4В1233Р25395, балансова вартість 675,00 грн.), Міксер TORO-30 (заводський номер 790888, балансова вартість 36 701,06 грн.), Монітор LG EN 1943С (заводський номер 301NDBP25395, балансова вартість 720,00 грн.), системний блок Diawest (заводський номер 150, балансова вартість 2 435,00 грн.), Блендорама 23ХD16 (заводський номер 230153, балансова вартість 34 623,26 грн.), Блок безперебійного живлення (заводський номер 4В1233Р25473, балансова вартість 675,00 грн.), Міксер TORO-30 (заводський номер 790893, балансова вартість 36 701 06 грн.), Монітор LG EN1943C (заводський номер 304RARP6B062, балансова вартість 720,00 грн.), системний блок Diawest (заводський номер 273, балансова вартість 2 435,00 грн.), Блендорама 23XD16 (заводський номер 2301045, балансова вартість 34 623,26 грн.), блок безперебійного живлення (заводський номер 4В1233Р25405, балансова вартість 675,00 грн.), Міксер TORO-30 (заводський номер 790870, балансова вартість 36 701,00 грн.), Монітор LG EN 1943С (заводський номер 304RAHH6B041, балансова вартість 720,00 грн.), системний блок Diawest (заводський номер 266, балансова вартість 2 435,00 грн.), Стійка для зразків «Колорит» (балансова вартість 691,00 грн.), Стійка для зразків «Тіккуріла» (балансова вартість 600,00 грн.), Тонувальна ніша Віва Колор (балансова вартість 14 291,61 грн.), Дисплей для крос-продажу 7 шт. (балансова вартість за 1 шт. 126,00 грн.), загальною вартістю 241 927,51 грн.;

- стягнення з відповідача на користь позивача 24 192,75 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.17. порушено провадження у справі № 910/1664/17 та призначено її до розгляду на 28.02.17.

В судовому засіданні 28.02.16. судом встановлено, що місцезнаходженням відповідача є інша адреса, ніж та, що зазначена позивачем в позовній заяві. Вказане підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 28.02.17., з якого вбачається, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрспецторг" є: 34306, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сахалінська, буд. 4.

Разом з тим, суд зазначає, що станом на день порушення провадження у справі № 910/1664/17 місцезнаходження відповідача було: 02094, м. Київ, пр. Ю.Гагаріна, буд. 14, оф. 32.

Приписами ч. 3 ст. 17 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Враховуючи вищенаведене, суд не має права пересилати матеріали справи за підсудністю на підставі ст. 17 Господарського процесуального кодексу України, а повинен продовжити розгляд справи по суті.

За результатами судового засідання 28.02.17. розгляд справи було відкладено на 04.04.17., про що судом було прийнято відповідну ухвалу.

В судовому засіданні 04.04.17. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 04.04.17. повторно не з'явився, письмового відзиву на позов, контррозрахунку ціни позову не надав, заяв чи клопотань не подав і не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Про дату. Час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відомості про місцезнаходження відповідача є правомірними, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 910/23366/13.

В судовому засіданні 18.02.14. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.15. між позивачем (найменування було змінено з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тіккуріла» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фарби Колорит», що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статутом, затвердженим рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмежено відповідальністю «Тіккуріла», протокол № б/н від 31.05.16.) (далі - Орендодавець) та відповідачем (найменування було змінено з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практікер Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг», що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) (далі - Орендар) було укладено Договір № 02/02/2015 оренди тону вального обладнання (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1) Орендодавець зобов'язується передати, а Орендар зобов'язується прийняти у тимчасове користування тону вальне обладнання (далі - Обладнання).

Найменування, вартість, характеристики Обладнання, його місцезнаходження, зазначаються у відповідному акті прийманні-передачі, який є невід'ємною частиною Договору (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 2.2 Договору Обладнання належить Орендодавцеві на праві власності.

Згідно з п. 3.1 Договору передача Обладнання в оренду здійснюється уповноваженими представниками сторін, що оформлюється двостороннім актом приймання-передачі, який є невід'ємною частиною Договору.

У відповідності до наявних в матеріалах справи та підписаних сторонами Актів приймання-передачі тону вального обладнання, позивачем було передано в оренду відповідачу за Договором наступне обладнання: Блендорама 23X016 (заводський номер 2301042, балансова вартість 34 623,26 грн.), блок безперебійного живлення (заводський номер 4В1233Р25395, балансова вартість 675,00 грн.), Міксер TORO-30 (заводський номер 790888, балансова вартість 36 701,06 грн.), Монітор LG EN 1943С (заводський номер 301NDBP25395, балансова вартість 720,00 грн.), системний блок Diawest (заводський номер 150, балансова вартість 2 435,00 грн.), Блендорама 23ХD16 (заводський номер 230153, балансова вартість 34 623,26 грн.), Блок безперебійного живлення (заводський номер 4В1233Р25473, балансова вартість 675,00 грн.), Міксер TORO-30 (заводський номер 790893, балансова вартість 36 701 06 грн.), Монітор LG EN1943C (заводський номер 304RARP6B062, балансова вартість 720,00 грн.), системний блок Diawest (заводський номер 273, балансова вартість 2 435,00 грн.), Блендорама 23XD16 (заводський номер 2301045, балансова вартість 34 623,26 грн.), блок безперебійного живлення (заводський номер 4В1233Р25405, балансова вартість 675,00 грн.), Міксер TORO-30 (заводський номер 790870, балансова вартість 36 701,00 грн.), Монітор LG EN 1943С (заводський номер 304RAHH6B041, балансова вартість 720,00 грн.), системний блок Diawest (заводський номер 266, балансова вартість 2 435,00 грн.), Стійка для зразків «Колорит» (балансова вартість 691,00 грн.), Стійка для зразків «Тіккуріла» (балансова вартість 600,00 грн.), Тонувальна ніша Віва Колор (балансова вартість 14 291,61 грн.), Дисплей для крос-продажу 7 шт. (балансова вартість за 1 шт. 126,00 грн.), загальною вартістю 241 927,51 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що після закінчення строку дії Договору відповідач обладнання з оренди не повернув.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, суд дає самостійну оцінку доказам на підставі чинного законодавства і не зв'язаний позицією сторін.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідач своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Тобто, згідно із положеннями чинного законодавства України, правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди.

За своє правовою природою даний Договір є договором оренди.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цих Кодексом (ч. 6 ст. 289 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. ст. 764, 785 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватись майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. У разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 2 статті 795 ЦК України передбачено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Положеннями п. 4.1 Договору сторони погодили, що він набуває чинності з моменту передачі Обладнання за відповідним Актом приймання-передачі та діє до 31.12.15. включно.

Орендар зобов'язаний у разі припинення Договору або його розірвання повернути Обладнання протягом п'яти робочих днів за адресою, визначеною Орендодавцем (п. 7.2 Договору).

Як було встановлено судом, строк дії Договору не пролонгувався сторонами та відповідно закінчився 31.12.15., а, тому відповідач у строк до 11.01.16. включно (з врахуванням того, що 01.01.16., 01.07.16. святкові дні, а 02.01.-03.01.16. та 08.01.-10.01.16. вихідні дні) повинен був повернути Обладнання Орендодавцю.

Сторонами в п. 2.5 Договору було погоджено, що повернення Обладнання Орендодавцю відбувається в місті, що визначається Орендодавецем, та оформлюється Актом приймання-передачі, які підписуються уповноваженими представниками сторін. Обов'язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає Обладнання іншій стороні.

Крім того, заявою від 16.03.16. № 54 (направлена відповідачу 22.03.16. згідно опису вкладення в цінний лист та фіскального чеку № 8118) позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути Обладнання за Договором з оренди.

Доказів повернення відповідачем позивачу Обладнання та складання відповідного акту матеріали справи не містять. Протилежного відповідачем не доведено.

За таких обставин, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг» безпідставно користується наступним обладнанням: Блендорама 23X016 (заводський номер 2301042, балансова вартість 34 623,26 грн.), блок безперебійного живлення (заводський номер 4В1233Р25395, балансова вартість 675,00 грн.), Міксер TORO-30 (заводський номер 790888, балансова вартість 36 701,06 грн.), Монітор LG EN 1943С (заводський номер 301NDBP25395, балансова вартість 720,00 грн.), системний блок Diawest (заводський номер 150, балансова вартість 2 435,00 грн.), Блендорама 23ХD16 (заводський номер 230153, балансова вартість 34 623,26 грн.), Блок безперебійного живлення (заводський номер 4В1233Р25473, балансова вартість 675,00 грн.), Міксер TORO-30 (заводський номер 790893, балансова вартість 36 701 06 грн.), Монітор LG EN1943C (заводський номер 304RARP6B062, балансова вартість 720,00 грн.), системний блок Diawest (заводський номер 273, балансова вартість 2 435,00 грн.), Блендорама 23XD16 (заводський номер 2301045, балансова вартість 34 623,26 грн.), блок безперебійного живлення (заводський номер 4В1233Р25405, балансова вартість 675,00 грн.), Міксер TORO-30 (заводський номер 790870, балансова вартість 36 701,00 грн.), Монітор LG EN 1943С (заводський номер 304RAHH6B041, балансова вартість 720,00 грн.), системний блок Diawest (заводський номер 266, балансова вартість 2 435,00 грн.), Стійка для зразків «Колорит» (балансова вартість 691,00 грн.), Стійка для зразків «Тіккуріла» (балансова вартість 600,00 грн.), Тонувальна ніша Віва Колор (балансова вартість 14 291,61 грн.), Дисплей для крос-продажу 7 шт. (балансова вартість за 1 шт. 126,00 грн.), загальною вартістю 241 927,51 грн.

Із закінченням строку дії Договору оренди відповідач втрачає статус орендаря, а тому позовна вимога про зобов'язання відповідача повернути позивачу означене обладнання є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню повністю.

За статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема є сплата неустойки. (п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено вище судом, строк дії Договору не пролонгувався сторонами та відповідно закінчився 31.12.15., а, тому відповідач у строк до 11.01.16. включно (з врахуванням того, що 01.01.16., 01.07.16. святкові дні, а 02.01.-03.01.16. та 08.01.-10.01.16. вихідні дні) повинен був повернути Обладнання Орендодавцю.

Відповідно до вимог ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарського зобов'язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

В силу приписів ст. 216, ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

При цьому, суд відзначає, що приписами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Згідно зі ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, вказана стаття поширюється і на майнові відносини, що регулюються Господарським кодексом України. У зв'язку з цим на положення Господарського кодексу України про господарські договори також поширюються принцип свободи договору, крім випадків, передбачених абзацем другим ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України (яка встановлює обмеження права сторін договору відступати від положень нормативно-правових актів).

Отже, суб'єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов'язань встановленням окремого виду відповідальності - договірної санкції, за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно з п. 8.2 Договору, за прострочення строку повернення Обладнання більше ніж на сім календарних днів, Орендар сплачує Орендодавцю штраф в розмірі 10% від вартості Обладнання, заявленої у відповідній додатковій угоді.

Відповідачем обґрунтованих пояснень щодо неможливості виконати взяті на себе зобов'язання за спірним Договором та доказів визнання вказаного пункту недійсним не подано.

Оскільки відповідач прострочив повернення Обладнання більше ніж на сім календарних днів, так як Орендарем не повернуто позивачу Обладнання загальною вартістю 241 927,51 грн., то розмір штрафу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 24 192,75 грн., а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судом враховано, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг» (34306, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сахалінська, буд. 4; ідентифікаційний код 39320208) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Фарби-Колорит» (04073, м. Київ, вул. Марка Вовчка, б. 14; ідентифікаційний код 24726322) обладнання: Блендорама 23X016 (заводський номер 2301042, балансова вартість 34 623,26 грн.), блок безперебійного живлення (заводський номер 4В1233Р25395, балансова вартість 675,00 грн.), Міксер TORO-30 (заводський номер 790888, балансова вартість 36 701,06 грн.), Монітор LG EN 1943С (заводський номер 301NDBP25395, балансова вартість 720,00 грн.), системний блок Diawest (заводський номер 150, балансова вартість 2 435,00 грн.), Блендорама 23ХD16 (заводський номер 230153, балансова вартість 34 623,26 грн.), Блок безперебійного живлення (заводський номер 4В1233Р25473, балансова вартість 675,00 грн.), Міксер TORO-30 (заводський номер 790893, балансова вартість 36 701 06 грн.), Монітор LG EN1943C (заводський номер 304RARP6B062, балансова вартість 720,00 грн.), системний блок Diawest (заводський номер 273, балансова вартість 2 435,00 грн.), Блендорама 23XD16 (заводський номер 2301045, балансова вартість 34 623,26 грн.), блок безперебійного живлення (заводський номер 4В1233Р25405, балансова вартість 675,00 грн.), Міксер TORO-30 (заводський номер 790870, балансова вартість 36 701,00 грн.), Монітор LG EN 1943С (заводський номер 304RAHH6B041, балансова вартість 720,00 грн.), системний блок Diawest (заводський номер 266, балансова вартість 2 435,00 грн.), Стійка для зразків «Колорит» (балансова вартість 691,00 грн.), Стійка для зразків «Тіккуріла» (балансова вартість 600,00 грн.), Тонувальна ніша Віва Колор (балансова вартість 14 291,61 грн.), Дисплей для крос-продажу 7 шт. (балансова вартість за 1 шт. 126,00 грн.), загальною вартістю 241 927,51 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг» (34306, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Сахалінська, буд. 4; ідентифікаційний код 39320208) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фарби-Колорит» (04073, м. Київ, вул. Марка Вовчка, б. 14; ідентифікаційний код 24726322) 24 192 (двадцять чотири тисячі сто дев'яносто дві) грн. 75 коп. - штрафу та 3 991 (три тисячі дев'ятсот дев'яносто одну) грн. 80 коп. судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.04.17.

Суддя Т.М. Ващенко