ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017 р. Справа №917/199/17

За позовом Лубенського комунального житлово-експлуатаційного управління, вул. Метеорологічна, 22, м. Лубни, 37500

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 37500

про зобов'язання укласти договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій

Суддя Семчук О.С.

Представники сторін до перерви 03.04.2017р.:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність № Д/2-157-16 від 20.12.2016р.)

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 12.03.2017р.)

Представники сторін після перерви 10.04.2017р.:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність № Д/2-157-16 від 20.12.2016р.)

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Лубенське комунальне житлово-експлуатаційне управління (далі - Лубенське КЖЕУ/ позивач) звернулось до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1А./ відповідач) про зобов'язання укласти договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - договір). В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, ухиляється від укладення договору.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 13.02.2017р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 14.03.2017р.

13.03.2017р. по факсу до суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку із його хворобою. Суд задовольнив вказане клопотання та ухвалою від 14.03.2017р. відклав розгляд справи на 03.04.2017р.

03.04.2017р. від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він позов заперечує, посилаючись на те, що об'єкт нерухомості стосовно якого існує спір щодо укладення договору про його обслуговування, належить на праві власності фізичній особі, а не фізичній особі-підприємцю, позивач не звертався до відповідача з пропозицією укласти договір, а також на те, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.04.2017р. проти позову заперечував.

Після оголошеної в судовому засіданні перерви, 10.04.2017р. представник відповідача в засідання не з'явився, про час та дату продовження засідання суду повідомлений належним чином, що підтверджується відповідною розпискою.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області від 23.05.2007р. № 134 «Про затвердження тарифів на житлово-комунальні послуги та впорядкування розрахунків за житлово-комунальні послуги серед споживачів міста Лубни в новій редакції» позивача визнано виконавцем послуг з утримання будинків і прибудинкових територій. Відповідно до Інвентаризаційного опису основних засобів від 07.11.2016р. будинок за адресою проспект Володимирський 45/2 в м. Лубни знаходиться на балансі позивача.

Власником нежитлового приміщення (приміщення магазину з прибудовою), яке є складовою частиною житлового багатоквартирного будинку № 45/2 по проспекту Володимирському в м. Лубни Полтавської області (далі - не житлове приміщення) є фізична особа ОСОБА_1. Це підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема:

- копією свідоцтва про право власності від 28.12.2011р.;

- копією витягу про державну реєстрацію прав № 32735490 від 29.12.2011р.;

- копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 67821697;

- копією довідки КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 1495-Т від 07.11.2016р.

Згідно Розпорядження Лубенського міського голови «Про виконання положень Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» у м. Лубни» за № 52р від 19.02.2016р. вулицюРадянську в м. Лубни було перейменовано на проспект Володимирський.

Позивач стверджує, що він неодноразово звертався як усно, так і письмово, до відповідача про укладення договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: м. Лубни, проспект Володимирський (вул. Радянська), 45/2, але в усних бесідах відповідач укласти договір відмовлявся, а на письмову пропозицію, надіслану листом із вкладенням двох примірників договору, відповіді не надав. На підтвердження відправки відповідачу пропозиції про укладення договору позивачем надано копію рекомендованого повідомлення про направлення листа ОСОБА_1.

Відповідач заперечує факт звернення позивача до нього, як до фізичної особи-підприємця з пропозицією щодо укладення договору. На підтвердження цього відповідачем додано до відзиву копію листа позивача № 01-02/636 від 20.09.2016р. з пропозицією про підписання договору. Вказаний лист адресовано ОСОБА_1. У доданому до листа примірнику договору не вказано найменування (прізвища) споживача.

Оцінивши наявні докази та доводи представників сторін у їх сукупності, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 382 Цивільного кодексу України, встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон) відносини у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно п. 1, 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що об'єкт нерухомості стосовно якого існує спір щодо укладення договору про його обслуговування, належить на праві приватної власності фізичній особі ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1А.), пропозиція позивача про укладення договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій теж направлялась ОСОБА_1, а не фізичній особі-підприємцю (а.с. 97).

Звертаючись з даним позовом до суб'єкта господарювання ФОП ОСОБА_1, позивачем не враховано, що право власності на нежитлове приміщення стосовно якого існує спір щодо укладення договору про його обслуговування належить ОСОБА_1 як громадянину-фізичній особі. Пропозиція щодо укладення вищевказаного договору була направлена саме фізичній особі громадянину ОСОБА_1, як власнику нежитлового приміщення, а не ФОП (підприємцю) ОСОБА_1 Таким чином, позов подано до тієї особи, яка не повинна відповідати за позовом, тобто відповідач є неналежним.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 ГПК України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, господарський суд може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Проте, суб'єктний склад спору, в якому відповідачем є громадянин фізична особа, не відповідає приписам статті 1 ГПК України, а відтак такі позовні вимоги, заявлені до фізичної особи, не можуть бути предметом спору у господарських судах України.

Згідно ст. 1 ГПК право на звернення до господарського суду мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.п. 1, 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (ст.12 ГПК України). Господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Згідно п. 1.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо у розгляді справи господарським судом буде з'ясовано, що іншим або належним відповідачем у ній мала б бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, а позивач наполягає на розгляді відповідної справи саме господарським судом, останній не вправі ні залучати відповідну особу до участі у справі, ані припиняти провадження в ній, а повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред'явлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи (в тому числі про відмову в позові, якщо відповідач є неналежним).

Господарським судом встановлено, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого (в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України) доказу того, що саме суб'єктом господарського права, фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 порушені права та охоронювані законом інтереси позивача, що є необхідною умовою для розгляду даного спору в межах господарського судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, усі докази, на підтвердження своїх вимог, позивачем надані відносно фізичної особи - громадянина ОСОБА_1

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в позові повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.04.2017 року.

Суддя О.С. Семчук