УХВАЛА

10.04.2017№ 910/20059/16

За позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ініціатор-Ріелті"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит"

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Чернікова Л.І. за довіреністю № 18.0011/16519 від 02.03.2017;

від відповідача: Вадовський В.С. за довіреністю від 11.01.2017;

від третьої особи-1: Клочко О.В. за довіреністю № 3-2432/0/994 від 16.02.2017;

від третьої особи-2: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України (далі - позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ініціатор-Ріелті" (далі - відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.11.2016 порушено провадження у справі № 910/20059/16, розгляд справи призначено на 29.11.2016 року та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит".

Судове засідання 29.11.2016 року не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Комарової О.С. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.12.2016 розгляд справи призначено на 13.12.2016 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.12.2016 судом, за клопотанням представників сторін, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, розгляд справи відкладено на 17.01.2017 року та залучено до участі у справі в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.01.2017 розгляд справи відкладено на 31.01.2017 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.01.2017 ухвалено розгляд справи № 910/20059/16 здійснювати у закритому судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.01.2017 розгляд справи призначено на 07.03.2017 року.

Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва від 06.03.2017 № 05-23/759 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/20059/16 у зв'язку з перебуванням судді Комарової О.С. на лікарняному. Внаслідок повторного автоматизованого розподілу справу № 910/20059/16 передано на розгляд судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.03.2017 суддею Літвіновою М.Є. прийнято справу № 910/20059/16 до свого провадження, її розгляд призначено на 27.03.2017 року.

В судове засідання 27.03.2017 року представник третьої особи-2 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.03.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 10.04.2017 року.

31.03.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано клопотання про призначення у справі судової експертизи.

07.04.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 10.04.2017 року представник відповідача підтримав подане через відділ діловодства господарського суду міста Києва клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.04.2017 року заперечив проти задоволення поданого відповідачем клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Представник третьої особи-1 в судовому засіданні 10.04.2017 надав пояснення щодо заявленого відповідачем клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Представник третьої особи-2 в судове засідання 10.04.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.04.2017, було вирішено доручити проведення призначеної у справі № 910/20059/16 судової комп'ютерно-технічної експертизи Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою, зокрема, у разі призначення господарським судом судової експертизи. Про зупинення провадження у справі та його поновлення виноситься ухвала.

Зупинення провадження - це тимчасове й повне припинення усіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені. Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов'язковий, зазначений в законі, за наявності якого господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі, і факультативний, необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд.

Ухвала про зупинення провадження у справі повинна відповідати вимогам статті 86 Господарського процесуального кодексу України, а також містити викладення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід'ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та встановлює строк для їх отримання.

Відповідно до п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, зокрема зазначається початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

В силу приписів ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Нормами ст. 43 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом заявленого позову є вимоги позивача, зокрема, про звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 05.03.2009, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. та зареєстрованим в реєстрі за №972, а саме: нежилий будинок (літ.А) загальною площею 2 551,60 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 3/5, шляхом їх продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 52 693 100,00 грн.

Як на тому наголошено в п. 4.4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №1 від 24.11.2014 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів», з урахуванням положення частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Водночас господарський суд за необхідності може згідно із статтею 41 ГПК вирішити питання про призначення у справі відповідної судової експертизи. У випадку застосування процедури продажу предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, навіть за наявності згоди сторін щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, початкова ціна такого продажу повинна бути встановлена на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності про оцінку майна, оскільки відповідно до частини другої статті 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу не може бути нижчою за 90 відсотків вартості майна, визначеної шляхом його оцінки.

Звертаючись до суду з клопотанням про призначення у справі судової експертизи, відповідач не погодився з наданим позивачем Звітом про оцінку майна, складеним суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "Консалтингова компанія "Увекон", згідно з яким ринкова вартість предмета іпотеки становить 52 693 100, 00 грн.

Зокрема, відповідач вказує, що оцінка предмета іпотеки, яка проведена на замовлення позивача, здійснена у позасудовій процедурі, що викликає сумніви в її об'єктивності, оскільки здійснена не державною, а приватною установою, а особа, яка провела таку оцінку не несе жодної відповідальності за правдивість її висновків відповідно до проведеної оцінки майна.

Також, відповідач зазначає, що жоден представник ТОВ "Консалтингова компанія "Увекон" у ході проведення оцінки не відвідував місцезнаходження предмета іпотеки, що ставить під сумнів її результати, оскільки є обставини, які беззаперечно впливають на дійсну ринкову вартість заставного майна, зокрема технічний стан будівлі, стан ремонту, тощо. При цьому невідомо, чи було дотримано вимоги нормативно-правових актів з оцінки майна, методологію, методи, оціночним процедурам у ході проведення оцінки предмета іпотеки ТОВ "Консалтингова компанія "Увекон".

Водночас, відповідач звертає увагу на те, що строк дії наданого позивачем Звіту складає 12 місяців за умови незмінної економічної та політичної ситуації в Україні, тоді як за цей час змінився розмір мінімальної заробітної плати, зріс офіційний курс НБУ щодо долара США, змінилась облікова ставка Національного банку України тощо.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобов'язана довести інший розмір, зокрема заявити клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи.

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України у постанові від 02.09.2015 у справі № 910/8992/14, в якій зазначається, що ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі. Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Якщо під час розгляду справи сторони з такою оцінкою погоджуються, то суд не має підстав не брати її до уваги, оскільки вона є умовою договору. Якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобов'язана на підставі ст.ст. 42, 43, 33 ГПК України довести інший розмір, зокрема заявити клопотання про проведення відповідної судової експертизи, тоді як господарський суд згідно з ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, може призначити судову експертизу.

Також, судом враховано правову позицію, викладену в п. 4.4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 №1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів", відповідно до якого якщо господарський суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, то в силу приписів статті 38, частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" у резолютивній частині рішення суду має бути встановлено та зазначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки. З урахуванням положення частини шостої статті 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Водночас господарський суд за необхідності може згідно із статтею 41 ГПК вирішити питання про призначення у справі відповідної судової експертизи. У випадку застосування процедури продажу предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, навіть за наявності згоди сторін щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, початкова ціна такого продажу повинна бути встановлена на підставі висновку суб'єкта оціночної діяльності про оцінку майна, оскільки відповідно до частини другої статті 43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу не може бути нижчою за 90 відсотків вартості майна, визначеної шляхом його оцінки.

З огляду на зазначене та враховуючи ті обставини, що між сторонами існує спір стосовно вартості предмету іпотеки на час звернення позивача до суду, а визначення його вартості потребує спеціальних знань, суд дійшов висновку про необхідність призначення у даній справі судової експертизи для встановлення вартості об'єкту нерухомості, що є предметом іпотеки за спірним іпотечним договором.

Оскільки під час розгляду спору у справі № 910/20059/16 виникли питання, з'ясування яких потребує спеціальних знань, а саме призначено судову оціночно-будівельну експертизу з метою визначення реальної вартості предмета іпотеки станом на день вирішення спору, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі на час проведення судової експертизи.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі № 910/20059/16 на час проведення судової експертизи.

2. Зобов'язати учасників судового процесу повідомити господарський суд міста Києва про закінчення експертизи.

3. Копію даної ухвали направити учасникам судового процесу.

Суддя М.Є. Літвінова