ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року Справа № 923/142/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі Ковтун В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія", м. Одеса

до Командитного товариства Науково-впроваджувальної фірми "Нові технології", м. Херсон

про стягнення 35533 грн. 18 коп.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1, представник, довіреність від 27.12.2016;

від відповідача - ОСОБА_2, представник, довіреність № 12/03 від 06.03.2017; ОСОБА_3, представник, довіреність №13/03 від 07.03.2017;

Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія" (позивач) звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовом до Командитного товариства Науково-впроваджувальної фірми "Нові технології" (відповідач), яким, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог № 42/7-1204 від 02.03.2017 (т. 1 а.с. 61-63), просить стягнути 12921 грн. 16 коп. пені та 22612 грн. 02 коп. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 193, 216, 217, 218 Господарського кодексу України, ст.ст. 1,5-8, 12, 13-15, 54, 56, 57 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 526, 549, 617, 624, 628, 629 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 23.02.2017 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 07.03.2017. Ухвалою суду від 07.03.2017 розгляд справи відкладався з метою надання можливості сторонам скористатись повним обсягом процесуальних прав.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу в його задоволенні, з підстав, які вказано у відзиві на позов.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

10.07.2012 року між Державним підприємством Національна енергетична компанія Укренерго в особі Відокремленого Підрозділу Південної електроенергетичної системи та Командитним товариством Науково-впроваджувальна фірма „Нові технології, за результатами відкритих торгів, був укладений договір № 228 - КА (далі - Договір) за яким відповідач (Учасник) зобовязався надати послуги з оформлення права обмеженого безоплатного та строкового користування чужими земельними ділянками (їх частинами) на період прокладання (будівництва) та експлуатації повітряної лінії електропередачі ПЛ 750 кВ Запорізька АЕС - Каховська з ПС 750 кВ Каховська і заходами ПЛ 330 кВ на правах земельного сервітуту (т. 1 а.с. 30-34). Ціна договору згідно п. 3 Договору складає - 4 086 167,89 гривень. Обєми та строки виконання робіт передбачено Завданням на отримання послуг та Календарним планом (т. 1 а.с. 39-41), які є додатками до договору та його невідємними частинами.

Відповідно до умов договору, із змінами і доповненнями, терміни надання послуг встановлено згідно Календарного плану (додаток 4 до Договору) до 25.12.16, а строк дії договору до 30.12.16, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення.

В ході виконання договору за період з 10.07.12 по грудень 2012 Учасником надано, а Замовником отримано і оплачено послуг на суму 1 555 912,85 грн (з ПДВ). У період з 01.01.2013 по 01 грудня 2016 р. отримано і сплачено послуг на суму 1 785 516,96 грн.. Таким чином залишок не отриманих послуг станом на 25.12.2016 складає - 323 028,91 грн. без ПДВ (т. 1 ст. 51).

На вимогу суду позивач провів аналіз виконання календарного плану. який є додатком до договору. Згідно довідки вбачається, що згідно календарного плану (поетапно) відповідачем:

- 1 черга

не укладено договорів сервітуту - 95

не зареєстровано договорів сервітуту - 608

- 2 черга

не укладено договорів сервітуту - 5

не зареєстровано договорів сервітуту - 18

- З черга

не укладено договорів сервітуту - 8

не зареєстровано договорів сервітуту - 24

- 4 черга

не укладено договорів сервітуту - 5

не зареєстровано договорів сервітуту - 22

- 5 черга

не укладено договорів сервітуту - 60

не зареєстровано договорів сервітуту - 140

- 6 черга

не укладено договорів сервітуту - 75

не зареєстровано договорів сервітуту - 167

Всього не укладено договорів сервітуту - 248 (що становить 15%); не зареєстровано договорів сервітуту - 979(що становить 59%).

Обсяги невиконаних послуг на суму 323 028,91 грн. (без ПДВ) станом на 25.12.2016 підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків між сторонами за період з 01.07.2012 по 31.10.2016 (т. 1 а.с. 43-46). Після акту звірки інших актів приймання передачі послуг Сторонами не підписувались.

У звязку з неналежним виконанням умов договору позивачем 06.01.2017 за вих. № 42/2 -104 до КТ НПФ «Нові технології» направлено претензію на суму 1938,17грн., розрахунку пені і штрафних санкцій, станом на 06.01.17 (т. 1 а.с. 48-49).

10.02.2017 за вхід. № 20/753 отримано відповідь від відповідача, із змісту якої вбачається, що претензія ним відхилена з посиланням на ч.1 ст.205 ГКУ - припинення зобовязання у звязку з неможливістю його виконання (т. 1 а.с. 50).

В ході розгляду справи відповідач не визнав позовні вимоги та пояснив, що дійсно ним не виконано у повному обсязі роботи із - за причин, які носять об'єктивний характер та наявність яких унеможливлює укласти договір, а саме:

- особа відмовляється підписувати договір сервітуту або пред'являє надмірні вимоги до позивача;

- особа, яка була власником земельної ділянки померла, право власності не оформлено (власники земельної ділянки відсутні);

- місце знаходження власника земельної ділянки не відомо.

Також відповідач пояснив, що неможливо провести реєстрацію договорів сервітут на земельні ділянки, які не мають номерів (роботи по реєстрації договорів земельного сервітуту в базі даних Державного Земельного Кадастру не можуть бути виконані, у зв'язку з відсутністю інформації по земельним ділянкам).

Відповідач звернув увагу, що відповідно до інформації Державного Земельного Кадастру по 186 земельних ділянках не враховані або враховані не ті площі, неправильно визначено місцеположення земельної ділянки інших землевласників і землекористувачів тобто на одну і ту ж частину земельної ділянки припадає два та більше землекористувачів, в результаті чого автоматизована система ДЗК блокує можливість внесення відомостей та формування витягів. Також відповідно до інформації позивача, 8 опор знаходяться на території АР Крим.

Відповідач наголошував, що зазначені обставини були доведені позивачеві, що знайшло своє відображення в протоколі наради від 12.08.2016.

Умовами Договору п.6.4.3. передбачено право Учасника (Відповідача), у разі порушення зобовязання Замовником, достроково розірвати цей договір, повідомивши про це Замовника у строк до 30 календарних днів. У ході виконання Договору у відповідача були відсутні підстави для застосування вказаного положення Договору у звязку з належним виконанням зобовязання позивачем. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Позивач, з посиланням на п.6.4.3 договору вважає, що відповідачем- КТ НВФ «Нові технології» попри сплив терміну надання послуг та закінчення строку дії договору зобовязання безпідставно у повному обсязі не виконані. У зв'язку з цим, нарахував штрафні санкції за умовами договору та заяв їх до стягнення у позовній заяві, поданій до господарського суду.

Згідно ст.75 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов укладеного договору і у встановлений строк.

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 7.2. Договору, у разі ненадання або несвоєчасного надання послуг Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості ненаданих послуг, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості, а у разі здійснення попередньої оплати Виконавець крім сплати зазначених штрафних санкції, повертає Замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.

За прострочення надання послуг за договором Позивачем проведено розрахунок штрафних санкцій (т. 1 а.с. 51) за період з 01.01.2017 р. по 09.02.2017р. за наступними формулами:

Пеня - 323 028,91 грн. * 0,1% * 40 діб = 12 921,16 грн.

Штраф - 323 028,91 грн. * 7% = 22 612,02 грн.

Всього пені та штрафу разом - 35533,18 гривень.

Розрахунок пені та штрафу здійснено вірно. Судом перевірено.

Суд, проаналізувавши доводи сторін та встановлені факти прийшов до висновку про доведеність позовних вимог, які задовольняє у повному обсязі, мотивуючи наступним.

У відповідності до розяснень Вищого господарського суду України викладених у п. 22 інформаційного листа за № 01-06/1837/15 від 20.10.2015р. «Про доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011р. № 01 - 6/ 249 «Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів»: «саме по собі закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обовязку».

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог.

Як витікає із статутних та реєстраційних документів КТ НВФ «Нові технології» - відповідач у справі, є суб'єктом господарювання, який здійснює підприємницьку діяльність.

Відповідно до ст.42 ГК України підприємництво - це самостійна ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Із наведеної норми витікає, що відповідач, уклавши договір з надання послуг з оформлення права обмеженого безоплатного та строкового користування чужими земельними ділянками та їх частинами від 10.07.2012, прийняв на себе зобов'язання з урахуванням господарського ризику щодо його виконання та розуміння наслідків у випадку несвоєчасності виконання таких обов'язків у вигляді притягнення до матеріальної відповідальності.

Якщо відповідач в силу певних обставин не був взмозі надати об'єктивну оцінку обсягу роботи та наявності об'єктивних перешкод у її виконанні при укладенні договору, то не був позбавлений захистити свої права засобами чинного законодавства пізніше, зокрема, скористатися правами, які передбачені ст.652 ЦК України щодо зміни або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин.

Однак, як витікає із матеріалів справи, він зазначеним правом не скористався.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1600 грн на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Командитного товариства Науково-впроваджувальної фірми "Нові технології" (73000, м. Херсон, вул. Дм. Ульянова, 66 а, ) на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" в особі Відокремленого підрозділу "Південна електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія" (65029, м. Одеса, вул. Коблевська, 11, МФО 328618, ) 12921 грн. 16 коп. пені, 22612 грн. 02 коп. штрафу та 1600 грн. витрат по сплаті судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 07.04.2017

Суддя Л.М. Немченко