ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року Справа № 910/26471/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:Данилової М.В.,
суддівСибіги О.М., Швеця В.О.
за участю представників сторін:
позивача:не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином
відповідача:Дрозд Т.О. дов. від 15.04.2016 №116
розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради
на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2017
у справі№910/26471/15 господарського суду міста Києва
за позовомКомунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради
доПриватного акціонерного товариства "Європорт"
простягнення 64 997,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Європорт" про стягнення 64997,22 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 10.12.2015 (суддя Стасюк С.В.), позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Європорт" на користь Комунального підприємства "Міськводоканал Сумської міської ради 28595,17 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та клопотанням про відновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на вказане рішення суду.

Ухвалою від 13.01.2017 Київський апеляційний господарський суд (головуючий суддя Смірнова Л.Г., судді Сітайло Л.Г., Мальченко А.О.) відмовив Комунальному підприємству "Міськводоканал" Сумської міської ради у відновленні пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 10.12.2015 у даній справі. Апеляційну скаргу повернув заявникові.

В своїй ухвалі суд апеляційної інстанції вказав про те, з моменту оголошення рішення минуло більше року, апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду було подано з пропуском строку для її подання, а оскільки скаржником не надано доказів того, що він не мав можливості вчасно здійснити відповідні процесуальні дії, суд відмовив у відновленні пропущеного процесуального строку для подання апеляційної скарги.

Комунальне підприємство "Міськводоканал" Сумської міської ради звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2017, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Також заявник наголошує на тому, що обставини, щодо несвоєчасного оскарження рішення від 10.12.2015 є поважними, оскільки позивачем та відповідачем оскаржувалися ухвали рішення та постанови в апеляційному та касаційному порядку по даній справі.

Відповідно до протоколу передачу справи раніше визначеному складу суду від 14.03.2017 справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя -Данилова М.В., судді Корсак В.А., Сибіга О.М.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 20.03.2017 касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду у вищевказаному складі.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 27.03.2017 у зв'язку з відпусткою судді Корсака В.А. справа повинна розглядатись у складі колегії суддів: головуючий суддя -Данилова М.В., судді Сибіга О.М., Швець В.О.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні касаційної інстанції 29.03.2017 представника відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Статтею 93 Господарського процесуального кодексу України встановлено строк для подання апеляційної скарги.

Так, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення або таке клопотання відхилено.

Згідно до положення п. 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України", клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 Господарського процесуального кодексу України повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах). При цьому своєчасне (у межах встановленого строку) подання первісної апеляційної скарги і невідкладне (одразу після одержання відповідної ухвали) усунення скаржником недоліків, які стали причиною повернення останньої, враховуються апеляційним господарським судом у вирішенні питання про відновлення строку подання апеляційної скарги разом з іншими обставинами, на які посилається скаржник у зазначеному клопотанні".

Однак, як було вірно зауважено судом апеляційної інстанції клопотання Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради не містить обґрунтування поважності причин пропуску такого строку з посиланням на відповідні докази.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на момент звернення з апеляційною скаргою лише 19.12.2016 на рішення від 10.12.2015 скаржник вчиняв інші процесуальні дії з оскарження додаткового рішення у даній справі, а відтак був обізнаний про прийняття оскаржуваного рішення та міг вчасно звернутися до суду з його оскарженням.

Відтак, несвоєчасне оскарження рішення місцевого господарського суду зумовлене, з огляду на доводи, наведені позивачем, не об'єктивними обставинами, а обставинами суб'єктивного характеру.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу, оскаржувати судові рішення господарського суду в установленому цим Кодексом порядку, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який полягає, inter alia, у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 "Пономарьов проти України" Суд вказав, що: "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як і перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

За таких обставин, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради про відновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 13.01.2017 у справі № 910/26471/15 господарського суду міста Києва залишити без змін.

Головуючий суддя М.Данилова

Судді О. Сибіга

В.Швець