РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2017Справа №910/4349/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "НАСТА"

про стягнення 9 928,00 грн.

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні 05.04.2017, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "НАСТА" про стягнення 9 928,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" на підставі договору страхування наземного транспорту № 84/14-Тз/К/01 від 29.01.2014, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993, 1188 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля "Chery", державний номер НОМЕР_2, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована ТзДВ "СК "НАСТА", позивачем було направлено останньому регресну вимогу. Враховуючи, що відповідачем не відшкодовано заявлену суму збитків, позивач просить суд стягнути з відповідача 9 928,00 грн. в якості виплати страхового відшкодування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2017 порушено провадження у справі № 910/4349/17 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 05.04.2017.

31.03.2017 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшло клопотання ПрАТ "СК "Арсенал Страхування", відповідно до якого позивач підтримує позовні вимоги та просить суд здійснювати розгляд справи без їх участі.

В судове засідання, призначене на 05.04.2017, представник відповідача не з'явився. При цьому, судом встановлено, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання , з огляду на наступне. 29.03.2017 на адресу суду повернувся конверт з ухвалою про порушення провадження у справі від 21.03.2017, який було направлено на юридичну адресу відповідача, що зазначена у відомостях з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань В довідці про причини повернення (ф.20) працівником поштового відділення зазначено - інші причини, що не дали змоги виконати зобов'язання щодо пересилання поштового відправлення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме : м. Київ, Залізничне шосе, 6, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Зважаючи на те, що неявка представників сторін не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

29 січня 2014 року за договором страхування наземного транспорту № 84/14-Тз/К/01 ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" (надалі - позивач) було застраховано автомобіль марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, страхувальником за яким є ОСОБА_1, вигодонабувачем - АБ "Укргазбанк".

Додатковою угодою № 2 від 12.07.2014 сторони внесли зміни до договору № 84/14-Тз/К/01, а саме в п.п. 3, 5 договору замінили вигодонабувача та власника транспортного засобу "Hyundai", державний номер НОМЕР_1 на ОСОБА_2.

Згідно відомостей № 9430513 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 30.08.2014 в м. Києві по вул. Малишка, буд. № 3, мала місце дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю автомобілів "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, під керуванням ОСОБА_1 та "Chery", державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, під його керуванням.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 12.09.2014 у справі № 755/24396/14-п.

01.09.2014 страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, у якій просив здійснити виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ "Богдан Авто" (СТО).

Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу марки "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження у ДТП, відповідно до Звіту ТОВ "Незалежна експертно-асистуюча компанія" № 536 від 22.09.2014 та ремонтної калькуляції № 536_2014 від 21.09.2014 складає 10 876,64 грн.

15.05.2015 позивачем на підставі рахунку-фактури ТОВ "Богдан Авто" № БА-0015114 від 01.09.2014 було складено страховий акт № 84/14-Тз/К/01-4 та визначено суму страхового відшкодування у розмірі 9 928,55 грн., виплата якого підтверджується платіжним дорученням № 21125 від 18.09.2014.

Частиною 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо страховик, здійснюючи страхове відшкодування, не може оцінити її загальний розмір у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У листі Верховного Суду України від 19.07.2011 "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія ОСОБА_3, який керував автомобілем "Chery", державний номер НОМЕР_2, підтверджується постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 12.09.2014 у справі № 755/24396/14-п.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем, як страховиком, та ОСОБА_3 як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АС/6221983), який діяв на момент вчинення ДТП та відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб - автомобіль "Chery", державний номер НОМЕР_2, ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 50 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля "Hyundai", державний номер НОМЕР_1, відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування № 84/14-Тз/К/01 від 29.01.2014, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України № 3-118гс11 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є обов'язкові до врахування судом при прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України "Про страхування", або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль "Hyundai", державний номер НОМЕР_1.

В розумінні положень Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

За договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс АС/6221983) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., франшиза - 0,00 грн, таким чином з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування виплаченого позивачем 9 928,00 грн. що і відповідає розміру заявлених позовних вимог.

В матеріалах справи наявна копія претензії позивача про відшкодування збитків в порядку регресу на суму 9 928,55 грн., що була направлена на адресу відповідача за вих. № 07094, проте вказана претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та обмежується укладеним договором страхування, в свою чергу зазначеним законом випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (або МТСБУ) визначені у ст. 32 і доказів наявності таких суду не представлено.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 9 928,00 грн. страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "НАСТА" (01103 м. Київ, Залізничне шосе, 6, ідентифікаційний код 35893575) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03054, м. Київ, вул. Борщагівська, 154, ідентифікаційний код 33908322) страхове відшкодування у розмірі 9 928 (дев'ять тисячі дев'ятсот двадцять вісім) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10.04.2017

Суддя Пукшин Л.Г.