УХВАЛА

про повернення позовної заяви

04.04.2017Справа № 910/5252/17

Cуддя Грєхова О.А., розглянувши

позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Лізинг» та Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк»

про визнання права власності на автомобіль та виведення його з під арешту

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український Лізинг» та Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» про визнання права власності на автомобіль та виведення його з під арешту.

Розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про те, що вона підлягає поверненню позивачу без розгляду, з наступних підстав.

Згідно із п.2 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов'язаний при поданні позову надати суду докази відправлення відповідачам копій позовної заяви і всіх доданих до неї документів. Відповідно до ч.1 ст.56 вказаного Кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Тобто, належним доказом направлення на адресу відповідача позову та всіх доданих до нього документів є опис вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Згідно із ч.2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вказувалось вище, у даному випадку таким належним доказом надіслання копії позовної заяви з доданими до неї всіма документами відповідачам є описи вкладення відправленої поштової кореспонденції, засвідчені підписом працівника відділення поштового зв'язку та відбитком календарного штемпеля цього відділення.

За змістом п.61 Правил надання поштового зв'язку, затверджених Постановою №270 від 05.03.2009р. Кабінету Міністрів України, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Як встановлено судом на підставі опису вкладення до цінного листа б/н від 27.03.2017р., позивачем на адресу відповідачів скеровано позовну заяву від 24.03.2017р. № 03/24-1 з додатками згідно переліку.

Наразі, до Господарського суду міста Києва позивачем подано позовну заяву № 03/24-2 від 24.03.2017р.

Тобто, надані Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 описи вкладення б/н від 24.03.2017р. свідчать про направлення на адресу відповідачів іншої позовної заяви, ніж та, що була подана до Господарського суду міста Києва, а отже вказані документи не можуть бути належними та допустимими доказами надсилання відповідачам позовної заяви № 03/24-2 від 24.03.2017р.

Будь-яких інших доказів направлення на адресу відповідачів позову та всіх доданих до нього документів Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не представлено.

Вищевказана обставина є суттєвою, оскільки приписами статті 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку Товариство з обмеженою відповідальністю «Український Лізинг» та Публічне акціонерне товариство «Український бізнес банк» позбавлені можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву з урахування всіх обставин, на які посилається Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та поданих позивачем доказів.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові від 18.12.2013р. Вищого господарського суду України по справі №910/15306/13.

При цьому, п.4 ч.1 ст.65 Господарського процесуального кодексу України надає можливість судді витребувати від сторін лише ті документи, які можуть бути необхідні саме для вирішення спору.

Як зазначено у ст.38 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений у праві самостійного витребування доказів. Тому суд у разі порушення позивачем ст.57 Господарського процесуального кодексу України не має права скористатися приписами ст.ст.38, 65 Господарського процесуального кодексу України, а навпаки є зобов'язаним виконати вимоги ст.63 зазначеного Кодексу України.

За приписами п.6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За таких обставин, у зв'язку з ненаданням позивачем належних доказів направлення відповідачам копій позову та всіх доданих до нього документів (опису вкладення), враховуючи приписи ст.57, п.6 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику без розгляду.

Разом з тим, доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи викладене, керуючись п. 6 ст. 63 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 і додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Звернути увагу позивача на те, що після усунення допущених порушень, які стали підставою повернення позовної заяви, він має право повторно звернутися з позовом до суду.

Суддя О.А. Грєхова