ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

06.04.2017 Справа № 904/2654/17

За позовом приватного науково-виробничого підприємства "ЕЛЕКОМ", м.Дніпро

до публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ", м.Кам'янське, Дніпропетровська область

про стягнення основної заборгованості, трьох відсотків річних та інфляційних втрат (договір поставки №14-1296-02 від 29.07.2014р.)

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник ОСОБА_1 - довіреність № б/н від 03.01.17р.;

від відповідача: представник ОСОБА_2 - довіреність № 17 від 31.01.17р.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне науково-виробниче підприємство "Елеком", м.Дніпро (далі по тексту - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е. Дзержинського", м.Кам'янське, Дніпропетровська область (далі по тексту - відповідач) про стягнення 80343,26грн. основної заборгованості; 3420,64грн. трьох відсотків річних; 14863,46грн. інфляційних втрат. Судові витрати по справі позивач просив суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

29.07.2014 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки №14-1296-02, відповідно до умов якого позивач зобов'язався поставити та передати електротехнічну продукцію, а відповідач прийняти її та оплатити вартість.

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивачем поставлено та передано відповідачу продукцію на суму 48048,00грн., що підтверджується видатковою накладною №Э0814-3 від 14.08.2014. Також відповідачу передано товар на суму 32295,26грн. разом з накладною №Э0814-3 від 14.08.2014. Окрім підписаного договору відповідач не надіслав підписаної Специфікації та не повернув підписаної з боку відповідача видаткової накладної №Э0814-3 від 14.08.2014.

Таким чином, враховуючи, що сторонами не підписано Специфікацію до договору і фактично не визначено строк оплати продукції позивач направив листа від 07.07.2015 за №177. З урахуванням поштового пробігу та семиденного терміну виконання вимоги зобов'язання з оплати товару відповідачем повинно бути виконано в строк до 01.08.2014.

Отже, відповідачем допущено прострочку виконання грошового зобов'язання з 01.08.2014 по 01.02.2017, у звязку з чим нараховано три відсотки річних та інфляційні втрати.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2017 справу №904/2654/17 передано судді Петренку Ігорю Васильовичу.

За результатами розгляду позовної заяви від 07.03.2017 за вих.№30 ухвалою суду від 13.03.2017 порушено провадження по справі та призначено слухання на 06.04.2017.

06.04.2017 від відповідача отримано клопотання про надання відстрочки виконання рішення до 01.06.2017.

Заява обґрунтована наступним.

Господарська діяльність відповідача останнім часом здійснювалася в надзвичайно складних умовах, викликаних нестабільністю світового ринку чорних металів, зменшенням ціни на металопродукцію, постійним зростанням цін на електроенергію, природний газ, сировину, зростання тарифів на залізничні перевезення, втрата усталених господарських зв'язків з постачальниками сировини та палива на Донбасі у зв'язку з проведенням АТО на території Донецької та Луганської областей та блокади.

За підсумками 12 місяців 2016 року сума збитків відповідача складає 2717065 тис.грн., що підтверджується Балансом (Звітом про фінансові результати).

Сума невідшкодованих державою сум з податку на додану вартість за інформацією офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України складає ,49грн., що підтверджується листом від 17.02.2017 за вих.№9665/10/28-10-46-06-09.

30.03.2017 прийнято рішення про тимчасову зупинку основного виробництва та про "гарячу" консервацію обладнання, у зв'язку з відсутністю сировини для металургійного виробництва, значним дефіцитом обігових коштів, погіршенням фінансово-економічного стану.

В судовому засіданні, яке відбулося 06.04.2017 повноважний представник відповідача проти позову не заперечував, суму заборгованості визнав, просив суд відстрочити виконання рішення; повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі, проти відстрочення виконання рішення не заперечував.

В судовому засіданні оглянуто всі оригінали первинних документів на підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції .

Враховуючи вимоги статті 69 Господарського процесуального кодексу України щодо строків розгляду справи у судовому засіданні, яке відбулося 06.04.2017 в порядку ст.85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2014 між Приватним науково-виробничим підприємством "Елеком" (далі по тексту - позивач, продавець) та публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е. Дзержинського" (далі по тексту - відповідач, покупець) укладено договір поставки №14-1296/02 (далі по тексту - договір), відповідно до пункту 1.1 умов якого продавець зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію (далі по тексту - товар).

Кількість, номенклатура, ціна, умови оплати та термін поставки товару визначені у Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід'ємну частину (пункт 1.2 договору).

Пунктом 2.3 договору визначено, що сума договору на момент підписання згідно Специфікації №1 становить 173562,30грн., у тому числі ПДВ 20% - 28927,05грн.

Пунктом 4.2 договору визначено, що розрахунки за товар по даному договору здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в порядку, зазначеному у Специфікаціях.

Термін дії договору - з моменту підписання по 31.12.2014, а в частині гарантійних зобов'язань щодо обладнання - до моменту їх спливу (пункт 9.4 договору).

Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні статті 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним договором.

Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачем умов договору, відповідачем господарському суду надано не було.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме 48048,00грн. основної заборгованості; 2045,66грн. трьох відсотків річних; 8558,49грн. інфляційних втрат.

Господарський суд встановив факт відсутності підписаної між сторонами Специфікації до договору поставки №14-1296/02 від 29.07.2014.

Факт поставки товару на суму 48048,00грн. підтверджується видатковою накладною №Э0814-3 від 14.08.2014, яка підписана позивачем та відповідачем без будь-яких зауважень, підписи скріплено печатками підприємств. Факт поставки товару на суму 32295,26грн. підтверджується видатковою накладною №Э1121-2 від 21.11.2014. Поставку за видатковою накладною №Э1121-2 від 21.11.2014 на суму 32295,26грн. представник відповідача в судовому засіданні, яке відбулося 06.04.2017 визнав.

Враховуючи, що Специфікацію до договору не підписано господарський суд бере до уваги положення пункту 1.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Отже, строк оплати товару отриманого за видатковою накладною №Э0814-3 від 14.08.2014 на суму 48048,00грн. настав 14.08.2014. Строк оплати товару отриманого за видатковою накладною №Э1121-2 від 21.11.2014 на суму 32295,26грн. настав 21.11.2014.

Зобов'язання відповідача, щодо оплати за отриманий товар передбачено нормами законодавства, а саме статтею 692 Цивільного кодексу України.

Дії відповідача про визнання боргу не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Доказів оплати товару на загальну суму 80343,26грн. (48048,00грн. + 32295,26грн.) відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Доказів повернення вказаного товару позивачу відповідачем не надано.

Позивач нарахував відповідачу до сплати три відсотки річних за період прострочення з 01.08.2015 по 01.02.2017 на суму 2045,66грн. (видаткова накладна №Э0814-3 від 14.08.2014 на суму 48048,00грн.)

Господарський суд перевірив розрахунок трьох відсотків річних та визнав його визнав його арифметично та методологічно вірним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Позивач нарахував відповідачу до сплати три відсотки річних за період прострочення з 01.08.2015 по 01.02.2017 на суму 1374,98грн. (видаткова накладна №Э1121-2 від 21.11.2014 на суму 32295,26грн.)

Господарський суд перевірив розрахунок трьох відсотків річних та визнав його визнав його арифметично та методологічно вірним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

Позивач нарахував відповідачу до сплати інфляційні втрати за вересень 2015, листопад 2015, грудень 2015, 2016 рік та січень 2017 на суму 8888,86грн. (видаткова накладна №Э0814-3 від 14.08.2014 на суму 48048,00грн.)

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат здійснений позивачем та визнав його таким, що містить помилки, отже вимога є такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 8558,49грн.

Позивач нарахував відповідачу до сплати інфляційні втрати за вересень 2015, листопад 2015, грудень 2015, 2016 рік та січень 2017 на суму 5974,60грн. (видаткова накладна №Э1121-2 від 21.11.2014 на суму 32295,26грн.)

Господарський суд перевірив розрахунок інфляційних втрат здійснений позивачем та визнав його таким, що містить помилки, отже вимога є такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 5752,55грн.

При здійсненні перерахунку інфляційних втрат господарський суд врахував положення пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 за №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Таким чином, розрахунок інфляційний втрат мав бути здійснений за період з вересня 2015 року по січень 2017 року.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1). Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (ч.2). У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (ч.3). Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу (ч.4). Якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (ч.5).

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В порядку ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1591,04грн., з урахуванням того, що 99,44% позовних вимог позивача судом задоволено.

Щодо відстрочки виконання рішення суду.

Пунктом 6 частини 1 статті 83 Господарського кодексу України визначено право господарського суду зокрема відстрочити виконання рішення суду.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013, до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для розстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сім'ї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи - боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. Такі ж висновки містяться в постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012.

Положення ст.ст.83, 121 Господарського процесуального кодексу України не містять переліку виняткових випадків відстрочки або розстрочки виконання рішення, а отже в кожному конкретному випадку, згідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України, оцінка судом доказів здійснюється за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Приймаючи рішення про надання відстрочки виконання рішення суду господарським судом враховано нестабільність світового ринку чорних металів, зменшення ціни на металопродукцію, постійним зростанням цін на електроенергію, природний газ, сировину, зростання тарифів на залізничні перевезення, втрата усталених господарських зв'язків з постачальниками сировини та палива на Донбасі у зв'язку з проведенням АТО на території Донецької та Луганської областей та блокади. За підсумками 12 місяців 2016 року сума збитків відповідача складає 2717065 тис.грн., що підтверджується Балансом (Звітом про фінансові результати). Сума невідшкодованих державою сум з податку на додану вартість за інформацією офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України складає ,49грн., що підтверджується листом від 17.02.2017 за вих.№9665/10/28-10-46-06-09.

При прийнятті рішення господарським судом враховано можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, а також такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

При наданні відстрочки виконання рішення судом враховано дотримання балансу інтересів сторін та згоду позивача.

Господарський суд вважає, що заява про надання відстрочки виконання рішення суду до 01.06.2017 є такою, що підлягає задоволенню.

Господарський суд надаючи відстрочку сприяє виконанню рішенню суду шляхом надання відповідачу часу для акумулювання грошових коштів і подальшого їх спрямування на виконання рішення суду, а позивачу забезпечує можливість фактичного виконання рішення суду шляхом недопущення банкрутства відповідача (заявника).

Керуючись ст.ст. 11, 202, 509, 525, 526, 530, 536, 549, 610, 612, 625, 629, 662, 663, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 199, 265, 266 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського" (51925, Дніпропетровська область, м.Кам'янське, вул.Соборна, 18б; ідентифікаційний код 05393043) на користь приватного науково-виробничого підприємства "Елеком" (49044, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код 30269505) 80343,26грн. (вісімдесят тисяч триста сорок три грн. 26 коп.) основної заборгованості; 3420,64грн. (три тисячі чотириста двадцять грн. 64 коп.) трьох відсотків річних; 14311,04грн. (чотирнадцять тисяч триста одинадцять грн. 04 коп.) інфляційних втрат; 1591,04грн. (одна тисяча п'ятсот дев'яносто одна грн. 04 коп.) судового збору.

Відстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.04.2017 по справі №904/2654/17 до 01.06.2017.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

07.04.2017

Суддя ОСОБА_3