ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" квітня 2017 р. Справа № 922/2290/13

Вх. номер 10974

Суддя господарського суду Присяжнюк О.О.

при секретарі судового засідання Косма К.І.

за участю представників :

стягувача - не з'явився;

заявника (боржника) - ОСОБА_1 (дов.№38 від 22.02.17).

розглянувши заяву Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" про відстрочку виконання рішення за( вх. №10974 від 03.04.2017року) за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Харківського обласного КП "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків

стягнення 23516725,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (надалі позивач, ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, ПАТ НАК Нафтогаз України) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Харківського обласного комунального підприємства Дирекція розвитку інфраструктури території (надалі відповідач, ХОКП ДРІТ), в якому просив суд стягнути з відповідача основного боргу в розмірі 19589613,98 грн., суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення у розмірі 62370,03 грн., три відсотки річних у розмірі 651048,17 грн., пеню у розмірі 1562420,58 грн. та 7 % штрафу у розмірі 1651272,98 грн., а також витрат зі сплати судового збору.

17.11.2014 року Господарським судом Харківської області по справі № 922/2290/13 було винесено рішення на підставі якого з Відповідача було стягнуто на користь Позивача заборгованість в сумі 19589613,98 грн., 156242,06 грн. пені, 165127,30 грн. 7% штрафу, 651048,17 грн. 3 % річних, 68637,48 грн. судового збору. Надана відстрочка виконання рішення на пять місяців до 17.05.2014 року.

02.02.2015 року Харківським апеляційним господарським судом по справі №922/2290/13 прийнято постанову, на підставі якої була скасована відстрочка, у іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

07.04.2015 року Вищим господарським судом України по справі № 922/2290/13 прийнято постанову, на підставі якої рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови у стягненні інфляційних витрат скасовано, і в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншій частині постанову апеляційної інстанції залишено без змін.

25.06.2015 року Господарським судом Харківської області по справі № 922/2290/13 було винесено рішення на підставі якого «Позивачу» знову було відмовлено у стягненні інфляційних витрат.

26.02.2015 року на підставі ухвали Господарського суду Харківської області було прийнято рішення про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області до 18.08.2015р.

19.08.2015 року на підставі ухвали Господарського суду Харківської області по справі №922/2290/13 було прийнято рішення про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області до 1.02.2016 р.

14.09.2015 року постановою Харківського апеляційного господарського суду по справі №922/2290/13 ухвала господарського суду Харківської області по справі № 922/2290/13 від 19.08.2015 року залишена без змін.

15.12.2015 року постановою Вищого господарського суду України по справі № 922/2290/13 постанова Харківського апеляційного господарського суду від 14.09.2015 року у справі № 922/2290/13 та ухвала господарського суду Харківської області від 19.08.2015 року залишені без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

03.04.2017 року Харківське обласне комунальне підприємство «Дирекція розвитку інфраструктури території» звернулось до Господарського суду Харківської області з заявою у відповідності до ст. 121 ГПК України про відстрочку виконання рішення суду, в якій просить суд відстрочити виконання рішення суду по справі №922/2290/13 до 01.07.2017 року.

Ухвалою господарського суду від 04.04.2017 року прийнято заяву Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" про відстрочку виконання рішення за( вх. №10974 від 03.04.2017 року) по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ до розгляду в судовому засіданні 13.12.2016р.

В обґрунтування свої правової позиції відповідач зазначив, що останній є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів у тому числі населення та державних органів в теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання. Відповідач не уповноважений чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг і постачає теплову енергію по вартості нижчої її собівартості.

Однією з причин тяжкого економічного стану є дефіцит коштів, пов'язаний з неплатежами з боку населення за комунальні послуги. Відповідно до інформації про нарахування, надходження та заборгованість борги населення перед відповідачем станом на 01.03.2017 року складають 71 195 151,32 грн.

Крім населення несвоєчасно розраховуються з Відповідачем і бюджетні установи (організації), які заборгували суму 6 771 751, 47'що не залежить від волі відповідача, а з причин несвоєчасного фінансування цих установ з місцевого та державного бюджетів.

Субвенції, які надаються державою, не мають постійного чинного правового механізму з компенсації витрат з різниці в тарифах на теплову енергію, тому виплата такої компенсації та строки виплати у повній мірі залежать від своєчасного внесення законодавчим органом таких витрат до Закону України "Про Державний бюджет» на кожний рік; від фінансування в даному бюджетному році У повному обсязі цих витрат згідно з витратами, передбаченими Законом України "Про державний бюджет"; від строку виконання виконавчими органами влади обов'язків по перерахуванню закладених витрат бюджету у вигляді субвенції до отримувачів. Крім того існує заборгованість з різниці в тарифах за надані послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення (розрахунок додається), яку держава повинна компенсувати відповідачу.

Фінансові показники погіршились у порівнянні з тими, які мали місце під час попереднього звернення з заявою про відстрочку виконання рішення (Ухвала господарського суду Харківської області від 14.12.2016 року і погіршились зазначені показники не з вини Відповідача, а через неефективний механізм фінансування діяльності комунальних підприємств.

Як вказує заявник, інших джерел у відповідача для погашення боргу за цією справою перед позивачем не має тому як з одного боку гроші, які відповідач отримує від споживачів у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 р. «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу» підлягають перерозподілу без згоди на це відповідача, та направляються на користь позивача по існуючим договорам, а залишок грошей, що залишається у відповідача покриває витрати на заробітну плату та на підтримання технологічного процесу з виробництва комунальних послуг, а з іншого боку майна не достатньо, щоб погасити усі зобов'язання перед кредиторами без отримання зовнішнього фінансування у тому числі перед позивачем по даній справі.

Звернення стягнення на таке майно вплине на якість послуг з теплопостачання, водопостачання та (водовідведення, або зовсім приведе до їх припинення. Тяжкий фінансовий стан відповідача підтверджує надана фінансова звітність (баланси та звіти про фінансові результати за 2016 рік; звіт про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання за січень-грудень 2016 року.

Крім того відповідач вказував на той факт, що є єдиним учасником серед підприємств теплопостачання України інвестиційного проекту, на підставі якого були надані кошти міжнародної фінансової допомоги для встановлення обладнання з виготовлення паливних брикетів та котлів для їх опалення і забезпечення тепловою енергією обєктів комунальної власності, виходячи з цього за міжнародні гроші (фактично для підприємства безкоштовна у якості експерименту на підприємстві встановлюється обладнання японської фірми ТОВ «ОСОБА_2 Інвестмент Україна» на суму у розмірі 12 мільйонів ЄВРО упродовж двох років, починаючи з 2014 року, що у подальшому дасть значну економію споживання газу.

Підсумовуючи усе вказане відповідач зазначив, що на цей час знаходиться у тяжкому фінансовому стані, який з одного боку виник із за несвоєчасного перерахування субвенцій з Державного бюджету України на погашення заборгованості з різниці в тарифах, яка виникла у ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури території» через невідповідність тарифів на послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення, з другого боку не мало значним фактом є заборгованість населення за спожиті послуги, яка, як пояснює представник відповідача, виникає з наступних причин: недостатня платоспроможність населення; зростання цін на комунальні послуги; відсутність у відповідача, як надавача послуг, реальних важелів впливу на боржників, тому як законні важелі впливу на споживачів вимагають часу, при цьому у деяких випадках значного часу та зусиль з боку працівників відповідача відповідальних за своєчасні розрахунки споживачів, до того ж у деяких випадках в силу норм ЗУ «Про виконавче провадження» стягнення заборгованості з фізичної особи не можливе, якщо сума заборгованості, що підлягає стягненню не перевищує десяти мінімальних заробітних плат або двадцяти мінімальних заробітних плат (згідно норм нового ЗУ «Про виконавче провадження»), а фізичній особі належить тільки одне житлове приміщення, у якому вона мешкає. Також існує заборгованість бюджетних організацій, що фінансуються з державного або місцевого бюджетів, з причин їх недостатнього та не своєчасного фінансування. В підтвердження збиткової діяльності, відповідач надав до суду останню фінансову звітність: баланси, звіти про фінансові результати, звіти про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємств від надання послуг теплопостачання, водопостачання та водовідведення, звіти з праці.

Зважаючи на таку складну ситуацію представник відповідача у судовому засіданні просив суд розглянути питання про надання відстрочки виконання рішення суду, тому як примусове стягнення цього боргу може привести до негативних наслідків, а саме: збільшення заборгованості за рахунок виконавчого збору; не змозі ХОКП «ДРІТ» виконувати зобовязання перед працівниками по заробітної платі та перед бюджетами різних рівнів по податкам та зборам; не можливості підтримувати технологічний процес по наданню якісних послуг з теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що в кінцевому результаті викликає соціальну напруженість серед споживачів, яких обслуговує ХОКП «ДРІТ»; звертанню інвестиційного проекту, на підставі якого надається обладнання за кошти міжнародної фінансової допомоги. Зазначив, що ХОКП «ДРІТ» є важливим та значимим підприємством Харківської області, тому як надає послуги з теплопостачання, водопостачання споживачам більшої частини Харківської області.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, надаючи правову оцінку заяві відповідача, вказує на наступне.

У відповідності до пунктів 7.1., 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року господарський суд на підставі статті 121 ГПК України має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступень вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З наведеного випливає, що при вирішенні питання про надання відстрочки мають значення майновий стан сторін, соціальна значущість підприємства, зобовязання інших учасників, що беруть участь у розрахунках за поставлені комунальні послуги та негативні явища, що можуть зявитися у разі примусового виконання рішення.

Так суд при вирішенні заяви про надання відстрочки виконання рішення суду враховує наступні фактичні обставини по справі.

Відповідач є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів у тому числі населення та державних органів в теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання. Підприємство не уповноважене чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг, тому постачає теплову енергію по вартості нижчої її собівартості.

Однією з причин тяжкого економічного стану відповідача є дефіцит коштів, пов'язаний з хронічними неплатежами, в основному, з боку населення за спожиті послуги. Борги населення за комунальні послуги у відповідності до інформації про нарахування, надходження та заборгованість за теплову енергію та по теплопостачанню у розмірі 71 195 151,32 грн., крім того суд погоджується з тим фактом, що заборгованість населення перед відповідачем виникла по деяким підставам, що не залежать від волі відповідача, зокрема суд бере до уваги, що норми діючих на цей час законів (мається на увазі ч. 7 ст. 52 ЗУ Про виконавче провадження у старій редакції та п. 7 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» у новій редакції) захищають споживачів (фізичних осіб) від примусового стягнення, у тому числі від стягнення заборгованості за комунальні послуги, однак не передбачають у даному випадку компенсації надавачам комунальних послуг, що веде до прямих збитків комунальних підприємств, до яких відноситься відповідач.

Крім населення несвоєчасно розраховуються з відповідачем бюджетні установи (організації), які заборгували суму у розмірі 6 771 751,47 грн., що також не залежать від волі відповідача, а з причин несвоєчасного фінансування цих установ з місцевого та державного бюджетів;

Факт того, що існує значна заборгованість перед комунальними підприємствами, у тому числі перед відповідачем, розуміють на державному рівні, що підтверджує прийнятий Закон України за № 626 VIII від 16.07.2015 р. «Про внесення змін до деяких законів України у сфері комунальних послуг». Згідно прикінцевих положень цього Закону на Кабінет Міністрів України покладається обовязок до 1 липня 2017 року вжити заходів щодо відшкодування в повному обсязі різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у звязку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися державної влади чи органом місцевого самоврядування.

Також на цей час прийнятий Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» № 1330-19 від 3.11.2016 р. (офіційно опублікований 29.11.2016 року у № 227 «Голос України»), який передбачає для таких підприємств, як відповідач, у разі їх участі у реструктуризації заборгованості за поставлений газ: зупинення виконавчих проваджень по стягненню заборгованості за поставлений газ та інших нарахувань нарахованих на суму боргу; відстрочення погашення заборгованості на пять років, та у разі виконання договору відстрочки погашення усіх нарахувань на таку суму боргу. Однак до цього часу Кабінетом Міністрів України у відповідності до цього Закону не прийнятий порядок згідно з яким буде проводитися списання нарахувань на суму заборгованості.

Фактично після отримання різниці в тарифах та невідшкодованих витрат відповідач зможе повністю розрахуватися з позивачем по сумі боргу, а у разі участі у реструктуризації заборгованості за поставлений газ з початком прийняття Кабінетом Міністрів України порядку згідно Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» № 1330-19 від 3.11.2016 р. усі нарахування зроблені на суму боргу за поставлений природний газ повинні бути погашені.

Також суд враховує той факт, що інших джерел у відповідача погасити борг за цією справою перед позивачем не має, тому як з одного боку гроші, які відповідач отримує від споживачів у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 р. «Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу» підлягають перерозподілу без згоди на це відповідача, та їдуть на користь позивача по існуючим договорам, а залишок грошей, що залишається у відповідача вже на цей час не покриває витрати на заробітну плату та на підтримання технологічного процесу з виробництва комунальних послуг, крім того майна не достатньо, щоб погасити усі зобовязання перед кредиторами без отримання зовнішнього фінансування , у тому числі перед позивачем по даній справі.

Тяжкий фінансовий стан відповідача підтверджує остання надана фінансова звітність (баланси та звіти про фінансові результати станом на 31 12.2016року; звіти про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання за 2016 рік; звіти про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг водопостачання та водовідведення за 2016рік.

Так у пункті 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року були визначені певні підстави, якими повинні керуватися суди при прийнятті рішень про надання відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішень. Однією з таких обовязкових підстав, яку повинен врахувати суд при наданні відстрочки виконання рішення суду є наявність загрози банкрутства, відсутність достатнього майна або грошей, на яке можна було б звернути стягнення. Виходячи з цього суд виходячи з доказів, що маються у справі приходить до висновку, що фінансовий стан відповідача можна враховувати, як такий, що підпадає під розяснення наведені у пункті 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 року.

Стягнуті судом суми 3 % річних та інфляційні збитки по даній справі та нарахування на суму боргу по господарській справі №922/5887/15 за час наданої відстрочки відповідачу (це 3 % річних у розмірі 695565,47 грн. та інфляційні в розмірі 12613250,49 грн.) мають компенсувати всі негативні наслідки затримки розрахунку з боку відповідача.

Відповідач є єдиним учасником серед підприємств теплопостачання України інвестиційного проекту, на підставі якого були надані кошти міжнародної фінансової допомоги для встановлення обладнання з виготовлення паливних брикетів та котлів для їх опалення і забезпечення тепловою енергією обєктів комунальної власності, виходячи з цього за міжнародні гроші (фактично для підприємства безкоштовна у якості експерименту) на підприємстві встановлюється обладнання японської фірми ТОВ «ОСОБА_2 Інвестмент Україна» на суму у розмірі 12 мільйонів ЄВРО упродовж двох років, починаючи з 2014 року, що у подальшому дасть значну економію споживання газу, однак слід узяти до уваги той факт, що у разі блокування діяльності відповідача це може позначитися на реалізації інвестиційного проекту, та у відмові у наданні подальшої міжнародної фінансової допомоги.

Підсумовуючи вище вказане суд враховує той факт, що прострочка платежів відповідача об'єктивно виникла не з його вини, а внаслідок неузгодженості в сфері виділення бюджетних коштів та не покриття тарифами собівартості енергоносіїв, та приймає до уваги той факт, що у звязку з введенням в дію порядку примусового перерозподілу грошей, які направляються до ПАТ «НАК «Нафтогаз України» даний порядок не передбачає погашення заборгованості перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з найдавнішим строком виникнення, крім того слід погодитися, що у разі отримання заборгованості з різниці у тарифах з Державного бюджету України підприємство зможе повністю розрахуватися з позивачем та погасити заборгованість за отриманий природний газ .

Як вже було зазначено прийнятий Закон України за № 626 VIII від 16.07.2015 р. «Про внесення змін до деяких законів України у сфері комунальних послуг». Згідно змісту якого передбачено, що до 1 липня 2017 року повинно бути організоване відшкодування різниця в тарифах та невідшкодовані витрати комунальним підприємствам, що виробляють та постачають комунальні послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення, до яких відносить відповідач.

Також у разі участі відповідача у реструктуризації заборгованості за поставлений газ з початком прийняття Кабінетом Міністрів України порядку згідно Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» № 1330-19від 3.11.2016 р. усі нарахування зроблені на суму боргу за поставлений природний газ повинні бути погашені, у тому числі і ті що є предметом розгляду цієї справи. Однак для прийняття Кабінетом Міністрів України порядку згідно Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» № 1330-19 від 3.11.2016 р. потрібний деякий час.

Враховуючи усе вище вказане суд задовольняє заяву відповідача та надає відстрочку виконання рішення до 01.07.2017 року, тобто надається час необхідний для вирішення питання по погашенню заборгованості з різниці у тарифах, яка повинна бути компенсована з Державного бюджету та час для прийняття Кабінетом Міністрів України порядку згідно Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» № 1330-19 від 3.11.2016 р.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 49, ст. 82-85,121 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Заяву Харківського обласного комунального підприємства Дирекція розвитку інфраструктури території про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2014 р. у справі № 922/2290/13 за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Харківського обласного комунального підприємства Дирекція розвитку інфраструктури території (м. Харків) задовольнити .

2. Відстрочити виконання рішення господарського суду Харківської області від 17.11.2014 р. у справі № 922/2290/13 за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (м. Київ) до Харківського обласного комунального підприємства Дирекція розвитку інфраструктури території (м. Харків) до 01.07.2017 року.

Суддя Присяжнюк О.О.