ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р. Справа № 911/3706/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Вишгородського районного комунального підприємства Вишгородтепломережа

про стягнення 636 049,24грн

Суддя Чонгова С.І.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність №14-124 від 13.05.2014);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №867/08 від 16.05.2016).

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі ПАТ НАК Нафтогаз України) звернулося з позовом до Вишгородського районного комунального підприємства Вишгородтепломережа про стягнення 636 049,34грн заборгованості, з яких: 383 050,34грн пені, 224 492,66грн інфляційних втрат та 28 506,24грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором купівлі-продажу природного газу № 2079/15-КП-17 від 27.11.2014, в частині своєчасного розрахунку за поставлений природний газ, та відповідно застосування до відповідача відповідальності встановленої договором та законодавством за несвоєчасні розрахунки.

Відповідач у справі Вишгородське районне комунальне підприємство Вишгородтепломережа у своєму відзиві просить суд зменшити розмір пені на 90 %, задовольнити позовну заяву частково, стягнути з відповідача 38 305,03грн пені м, а також вказує на неправильність розрахунків позивача щодо нарахування втрат від інфляції, які за його контррозрахунком складають 197 340,32грн інфляційних втрат, які він просить суд стягнути.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.01.2017 провадження у справі припинено на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 ухвалу господарського суду Київської області від 17.01.2017 скасовано, справу передано до господарського суду Київської області для подальшого розгляду по суті.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 06.03.2017, справу № 911/3706/16 передано для подальшого розгляду судді Чонговій С.І.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.03.2017 вказану справи прийнято до провадження суддею Чонговою С.І. та призначено розгляд справи на 23.03.2017.

23.03.2017 відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у даній справі, яке мотивоване тим, що 03.11.2016 було прийнято ОСОБА_3 України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» та відповідачем на даний час проводиться оформлення для включення до реєстру у відповідності до Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії та користування зазначеним реєстром, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №93 від 21.02.2017, у звязку з чим відповідач просить суд зупинити провадження у справі до формування зазначеного реєстру.

ОСОБА_3 клопотання відповідача залишене судом без задоволення з огляду на те, що ст. 79 ГПК України не містить підстав для зупинення провадження у справі з вказаних відповідачем у клопотанні мотивів.

У судовому засіданні 23.03.2017 судом оголошено перерву в розгляді спарви до 06.04.2017.

Крім того, відповідачем 31.03.2017 подано клопотання про припинення провадження у даній справі. ОСОБА_3 клопотання мотивоване тим, що у відповідності до ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, а враховуючи що заборгованість відповідача перед позивачем, згідно договору №2079/15-КП-17 від 27.11.2014, погашена 23.03.2016 (тобто до набрання чинності вказаним Законом), у даній справі на думку відповідача відсутній предмет спору, а провадження підлягає припиненню.

Дослідивши матеріали справи та докази подані учасниками процесу та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

27.11.2014 між сторонами у справі - Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та ВРКП «Вишгородтепломережа» укладено договір № 2079/15-КП-17 купівлі-продажу природного газу (а.с.14-19, далі договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, позивач (продавець) взяв на себе зобовязання передати у власність відповідачу (покупцеві) у 2015 році природний газ, а покупець - зобовязується прийняти і оплатити природний газ на умовах договору (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору, газ що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими субєктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

Відповідно до п. 2.1 договору продавець передає з 01.01.2015 по 31.12.2015 газ у обсязі до 470,0 тис.куб.м.

Як визначено п. 5.1 договору, ціна (граничний рівень ціни) на газ встановлюється НКРЕ; ціна 1000 куб.м природного газу на дату укладання цього договору, відповідно до його п. 5.2, становить 6 682,44грн з ПДВ.

Пунктом 5.3 визначено, що у разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обовязковими для сторін за цим договором з моменту введення їх в дію.

Відповідно до п. 5.5 договору, загальна вартість природного газу за вказаним договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Договором встановлено, що він набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині поставки газу до 31.12.2015, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 11 договору).

Крім того, між сторонами укладались додаткові угоди до вказаного договору (а.с.20-31).

Так відповідно до додаткової угоди №1 від 30.01.2015 сторонами змінено ціну за 1000 куб.м природного газу, яка з 01.01.2015 становить з ПДВ 7661,64грн.

Додатковою угодою №2 від 10.02.2015 сторонами змінено ціну за 1000 куб.м природного газу, яка з 01.02.2015 становить з ПДВ 7 416,84грн.

Додатковою угодою №3 від 10.03.2015 сторонами змінено ціну за 1000 куб.м природного газу, яка з 01.03.2015 становить з ПДВ 11 333,64грн.

Додатковою угодою №4 від 15.04.2015 сторонами змінено ціну за 1000 куб.м природного газу, яка з 01.04.2015 становить з ПДВ 9 600,24грн.

Додатковою угодою №5 від 05.05.2015 сторонами змінено ціну за 1000 куб.м природного газу, яка з 01.05.2015 становить з ПДВ 9 122,88грн.

Додатковою угодою №6 від 05.06.2015 сторонами змінено ціну за 1000 куб.м природного газу, яка з 01.06.2015 становить з ПДВ 8 865,84грн.

Додатковою угодою №7 від 20.07.2015 сторонами змінено ціну за 1000 куб.м природного газу, яка з 01.07.2015 становить з ПДВ 8 874,60грн

Додатковою угодою №8 від 30.07.2015 сторонами вирішено п. 6.3 викласти в наступній редакції: за наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості; кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Додатковою угодою №9 від 15.10.2015, сторонами змінено ціну за 1000 куб.м природного газу, яка з 01.10.2015 становить з ПДВ 8 905,32грн.

Додатковою угодою №10 від 22.10.2015, сторонами змінено ціну за 1000 куб.м природного газу, яка з 01.11.2015 становить з ПДВ 8 745,74грн.

Додатковою угодою №12 від 25.11.2015, сторонами змінено ціну за 1000 куб.м природного газу, яка з 01.12.2015 становить з ПДВ 8 751,10грн.

На виконання п. 2.1 договору, позивач поставив протягом січня-грудня 2015 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 2 076,513,65грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.32-37).

Станом на 23.03.2016 відповідач повністю розрахувався за переданий природний газ у 2015 році, що не заперечується сторонами у справі.

Проте, як зазначає позивач, відповідач свої обовязки за договором в частині своєчасної оплати вартості поставленого газу належним чином не виконав, провівши остаточні розрахунки за поставлений газ з порушенням погоджених сторонами строків, у звязку з чим просить суд стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 6.1 договору оплати за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу; остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Суд зазначає, що 03.11.2016 був прийнятий ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» який набрав чинності 30.11.2016.

ОСОБА_3, визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно термінів прийнятого закону, процедура врегулювання заборгованості це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

При цьому, учасниками процедури врегулювання заборгованості є підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів

Проте, згідно ч.3 ст. 7 якого, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Судом встановлено, що відповідач у даній справі не має перед позивачем заборгованості за природний газ, оскільки повний розрахунок та поставлений у 2015 згідно вищевказаного договору газ здійснено відповідачем 23.03.2016. про що не заперечується позивачем.

Таким чином, нараховані неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, згідно ч. 3 ст. 7 вказаного Закону підлягають списанню з дня набрання чинності вказаним Законом.

Як зазначалось вище вказаний ОСОБА_3 набрав чинності 30.11.2016, тобто з вказаної дати нарахування в частині пені, 3% річних та інфляційних втрат підлягають списанню.

При цьому, судом не приймаються до уваги заперечення позивача про те, що відповідач не включений до реєстру за заявленими у даній справі вимогами. Як вбачається з ст. ст. 4, 5, 6 вказаного Закону, до реєстру включаються вимоги саме за заборгованістю, в той час як ч. 3 ст. 7 вказаного Закону викладено імперативну норму про те, що на заборгованість за природний газ погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Виходячи з викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову у даній справі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено 23.01.2017.

Суддя С.І. Чонгова