ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.04.2017 р. Справа№ 914/2796/15

За заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ», м. Новояворівськ,

про: визнання наказу таким, що не підлягає виконанню

у справі №914/2796/15

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ», м. Новояворівськ,

про: стягнення заборгованості.

Суддя М. Синчук

при секретарі Х. Карась

За участю представників:

від заявника (відповідача): не зявився.

від стягувача (позивача): ОСОБА_1 довіреність №14-10 від 14.01.2015 р.

На розгляд господарського суду Львівської області подано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ» про визнання наказу виданого Господарським судом Львівської області від 28.12.2015 р. в справі №914/2796/15 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 27.03.2017 р. суддя Синчук М.М. призначив заяву до розгляду на 10.04.2017р.

В судове засідання 10.04.2017р. представник позивача (стягувача) зявився, подав письмові заперечення щодо поданої заяви та просив суд відмовити в її задоволенні.

06.04.2017 р. через канцелярію суду, представник заявника подав клопотання про долучення до матеріалів справи судової практики, а також супровідним листом 06.04.2017 р. подав суду документи.

07.04.2017р., через канцелярію суду, представник заявника подав клопотання про відкладення розгляду заяви у звязку із неможливістю забезпечити участь уповноваженого представника в судове засідання.

В судове засідання 10.04.2017р. представник заявника явку свого уповноваженого представника не забезпечив. Вимоги ухвали суду від 27.03.2017 р. в частині надання суду письмових доказів подання заяви від 27.03.2017 р. з додатками, відповідно до вимог Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», не виконав.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника стягувача (позивача), суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Львівської області від 04.11.15 р. (з врахуванням ухвали про описку від 10.11.15 р.) позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Енергія-Новояворівськ (81053, Львівська область, м Новояворівськ, вул. Пасічника,1; ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького,6; р/р 1 банк: АТ Ощадбанк, код банку: 300465; ) 676 512,73 грн. пені, 318 535,95 грн. 3% річних, 919 768,70 грн. інфляційних втрат та 51 826,60 грн. судового збору з відстрочкою виконання рішення суду на 6 (шість) місяців. В решті частин позовних вимог в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.12.15 р. рішення господарського суду від 04.11.15 р. залишено без змін.

На виконання вказаного рішення та постанови ЛАГС господарським судом 28.12.2015 р. видано наказ. Ухвалою суду від 18.02.16 р. виправлено описку, допущену при оформленні наказу господарського суду Л/о від 28.12.15 р. у справі №914/2796/15, зазначивши про відстрочку його виконання строком на 6 (шість) місяців.

Постановою ВГСУ від 29.03.16 р. касаційну скаргу ПАТ НАК Нафтогаз України залишено без задоволення, постанову ЛАГС від 10.12.15 р. та рішення господарського суду Л/о від 04.11.15 р. у справі №914/2796/15 залишено без змін, матеріали справи повернуто до господарського суду Л/о.

27.03.2017р. представником заявника (відповідача) подано заяву до господарського суду Львівської області, відповідно до якої останній просить визнати наказ господарського суду Львівської області від 28.12.2015р. у справі №914/2796/15 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 676 512,73 грн. пені, 318 535,95 грн. 3% річних, 919 768,70 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування поданої заяви відповідач покликається на те, що 30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого, водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Так, згідно з частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Додаткові умови, за твердженням заявника, для списання сум неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних при відсутності кредиторської заборгованості на день набрання чинності законом, не вимагаються.

Предметом розгляду у справі №914/2796/15 було стягнення пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасно проведені розрахунки за поставку природного газу по договору закупівлі природного газу.

На думку відповідача, у зв'язку із повним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ» своїх зобов'язань стосовно сплати основної суми заборгованості по вказаному договору до набрання чинності вищенаведеним законом, нараховані відповідачу та присудженні до стягнення судом штрафні санкції підлягають списанню.

З огляду на вищенаведене, відповідач звернувся до господарського суду з вимогою про визнання таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 676 512,73 грн. пені, 318 535,95 грн. 3% річних, 919 768,70 грн. інфляційних втрат наказу господарського суду Львівської області від 28.12.2015 р. у справі №914/2796/15.

У своїх письмових запереченнях представник стягувача заперечив проти посилань відповідача на Закон України «Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», зазначивши, що виходячи із положень ст.ст. 1,2 Закону, процедура списання заборгованості є складовою частиною загальної процедури врегулювання заборгованості боржника. А учасниками процедури врегулювання заборгованості є виключно ті теплопостачальні та теплогенеруючі організації і підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, які включені до реєстру, а отже, подали до відповідного центрального органу виконавчої влади заяву та документи, згідно з визначеним Законом переліком, та щодо яких органом центральної виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, прийнято рішення про включення до реєстру. Так як, боржником не надані докази участі підприємства у процедурі врегулювання заборгованості у визначеному Законом № 1730 порядку, та, відповідно, не надано доказів включення підприємства боржника до відповідного реєстру, то вказані в наказі від 28.12.2015р. суми списанню не підлягають.

Розглянувши доводи поданої заяви, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що заява відповідача задоволенню не підлягає, при цьому суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно ч. 2 ст. 117 ГПК України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню.

Частино 4 ст. 117 ГПК передбачено, що господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Як встановлено судом, 30.11.2016р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016р. №1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Проте, доводи заявника, що вказаний Закон не вимагає від сторін будь-яких дій і заборгованість визнається списаною автоматично з вступом в дію цього Закону, є помилковим огляду на наступне.

Враховуючи вимоги Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" у відповідача з 30.11.2016р. виникло право на списання заборгованості зі сплати пені, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних, на стягнення яких видано наказ від 28.12.2015 р., але не автоматично, як він зазначає у заяві, а відповідно до певної процедури, яка має засвідчуватись певними документами.

Зокрема, виходячи із положень ст.ст. 1,2 Закону, процедура списання заборгованості є складовою частиною загальної процедури врегулювання заборгованості боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 3 цього Закону, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються документи, які передбачені цією статтею.

Частиною 2 ст. 3 Закону визначено, що для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються: копії установчих документів; копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності; копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 1 липня 2016 року (розрахункова дата) та за останній звітний період; довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період; копії актів звіряння взаєморозрахунків; розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню).

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів від 21.02.2017р. № 93 Про Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром передбачено, що рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається Мінрегіону або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник не представив суду жодних доказів участі підприємства у процедурі врегулювання заборгованості у визначеному Законом № 1730 порядку, та, відповідно, не надав доказів включення підприємства боржника до відповідного реєстру.

В пп. 3.1, пп. 3.3 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (із змінами і доповненнями) розяснено, що частина 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті, які слід розглядати за правилами Господарського процесуального кодексу України у межах вже розглянутої справи, у разі:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Слід зауважити, що норма ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України визначає можливість припинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, лише внаслідок наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто, обставини, на підставі яких господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, мають бути безспірними та безпосередньо засвідчувати факт припинення зобов'язань боржника.

Відповідальність за повноту та достовірність даних, наведених у поданих документах, несуть учасники процедури врегулювання заборгованості.

Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього орган.

В матеріалах справи відсутні докази включення відповідача (боржника) до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання документів, визначених частиною 2 статті 3 вказаного Закону, для включення до такого реєстру.

Таким чином, оскільки боржником не надано суду підтверджуючих документів включення його до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості в порядку передбаченому Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», беручи до уваги, що рішення господарського суду Львівської області від 04.11.2015 р. у справі №914/2796/15, на підставі якого було видано наказ від 28.12.2015р. про стягнення з ЛМКП «Львівтеплоенерго» на користь ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 676 512,73 грн пені, 919 768,70 грн інфляційних втрат, 318 535,95 грн 3% річних набрало законної сили, у суду відсутні підстави для визнання наказу господарського суду Львівської області від 28.12.2015р. в частині в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно ч. 1 ст. 33, ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись ст. ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, - суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства «Енергія-Новояворівськ» про визнання наказу господарського суду Львівської області від 28.12.2015 р. таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 676 512,73 грн пені, 318 535,95 грн 3% річних, 919 768,70 грн інфляційних втрат відмовити.

Суддя Синчук М.М.