РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"10" квітня 2017 р. Справа № 903/70/17

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Дужич С.П. ,

судді Саврій В.А.

розглянувши апеляційну скаргу позивача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Волинської області від 20 березня 2017 року у справі № 903/70/17

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "Волинське обласне підприємство автобусних станцій"

про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 20 березня 2017 року у справі №903/70/17 в позові фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 20 березня 2017 року у справі №903/70/17 та прийняти нове рішення, яким визнати недійсним договір про тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу від 09 вересня 2011 року, який укладений між приватним підприємцем ОСОБА_1 та Відділом майнових і земельних ресурсів виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради та застосувати наслідки недійсності правочину, а саме зобов'язати Виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради повернути кошти, які сплачено на їх користь підприємцем ОСОБА_1 відповідно до договору тимчасового користування місцем розташування рекламного засобу в розмірі 44424,17 грн.

Відповідно до частини 3 статті 94 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Порядок сплати судового збору, повернення і звільнення від сплати, розміри судового збору визначені Законом України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року, з подальшими змінами та доповненнями.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 03 вересня 2015 року № 670-VIII, судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З матеріалів апеляційної скарги колегією суддів встановлено, що в якості доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги заявник надав не завірену копію квитанції №0.0.736447195.1 від 30 березня 2017 року про сплату судового збору в розмірі 3520 грн.

Згідно з пунктом 2.21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

За допомогою програмного забезпечення автоматизованої системи документообігу суду КП "Д-3" та КП "ДСС" забезпечується централізоване отримання виписок з Державної казначейської служби України (ДКСУ) в електронному вигляді, автоматичне поєднання відомостей про сплачений судовий збір при реєстрації платіжного документа в суді за наявності виписки з ДКСУ або автоматичне приєднання таких відомостей при надходженні відомостей від ДКСУ про зарахування судового збору, що надійшли після реєстрації платіжного документа в АСДС.

Проте, підтвердити зарахування коштів, сплачених скаржником до спеціального фонду Державного бюджету України, за допомогою КП "Діловодство спеціалізованого суду" Рівненського апеляційного господарського суду станом на день винесення ухвали не можливо, оскільки система не містить відповідних відомостей про їх надходження.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що надана скаржником ні ким не засвідчена копія квитанції №0.0.736447195.1 від 30 березня 2017 року про сплату судового збору в розмірі 3520 грн. не може бути прийнята в якості належного доказу сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Волинської області від 20 березня 2017 року у даній справі.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 95 ГПК України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у сторони відсутні.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17 травня 2011 року "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" належним доказом надсилання іншій стороні у справі копії апеляційної скарги і доданих до неї документів може вважатися розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), а також реєстр поштових відправлень, поданий в оригіналі або в належній чином засвідченій копії.

Відповідно до пункту 2 Правил поштового зв'язку розрахунковий документ - документ встановленої, відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

Додані до апеляційної скарги не засвідчені копії касових чеків про надання послуг зв'язку не є належними доказами отримання копії апеляційної скарги в розумінні частини 3 статті 94 ГПК України відповідачем та третьою особою.

З урахуванням зазначеного, апеляційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не приймається до розгляду та підлягає поверненню.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано доказів надсилання її копії іншій стороні та документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до частини 4 статті 97 ГПК України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно.

При повторному зверненні, у разі пропуску строку, встановленого для подання апеляційної скарги, апелянт зобов'язаний подати разом з апеляційною скаргою заяву (клопотання) про відновлення строку.

Керуючись статтею 86, пунктами 2, 3 частини 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Не приймати до розгляду та повернути апеляційну скаргу позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 30 березня 2017 року з додатками, всього на 9 аркушах, в тому числі конверт.

Справу №903/70/17 повернути господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.