ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" квітня 2017 р.Справа № 924/146/17

Господарський суд Хмельницької області у складі cудді Гладія С.В., розглянувши матеріали за позовом публічного акціонерного товариства "Мегабанк" м. Харків

до відділу Урядового фельд'єгерського зв'язку державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в м. Хмельницькому м. Хмельницький

про стягнення 34 253,87 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за довіреністю №13-828/16д від 20.12.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2 посвідчення №002863 від 24.11.2016р.

ОСОБА_3 за довіреністю №63/32/02-105 від 27.03.2017р.

В судовому засіданні, відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи :

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача 34253,87 грн. заборгованості відповідно до договору №138/09ц від 27.11.2009р.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем укладено договір від 27.11.2009р. №138/09ц за яким відповідач зобов'язувався організовувати і забезпечувати доставку цінних відправлень позивача. Позивачем надано відповідачеві для доставки цінну посилку з оголошеною цінністю 34253,87 грн. за місцем призначення - м. Харків, вул. Алчевських, 30. Однак, зазначену посилку не було доставлено за місцем призначення у звязку з надзвичайною подією.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 21.02.2017р. порушено провадження у справі № 924/146/17 та призначено її до розгляду на 14.03.2017р.

Відповідач в судовому засіданні 28.03.2017р. надав клопотання про зупинення провадження у справі та направлення матеріалів справи до Слідчого управління ГУ НП України в Харківській області, яким відкрито кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0004201.

У судовому засіданні 28.03.2017р. представник позивача проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі заперечував.

Судом оголошено перерву до 03.04.2017р.

У судовому засіданні 03.04.2017р. представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Представники відповідача в судове засідання подали клопотання в якому просять клопотання про зупинення провадження у справі не приймати до розгляду.

Дане клопотання судом розглянуто та приймається.

У відзиві на позов відповідач просить в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що що відповідно до п. 3.4 Договору, пересилці не підлягають відправлення ..., а також: предмети та речовини, заборонені для пересилки відповідно до законодавства України, зокрема Правилами надання послуг поштового зв'язку. Так, відповідно до п. 32 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку» ... забороняється пересилати національну валюту (крім нумізматичних монет та їх колекцій), іноземну валюту. Відповідач при отриманні відправлення не знає та не може знати, про те, що Позивач пересилає, оскільки воно відповідним чином без його участі запаковується. Іншими словами, Позивач, передаючи відправлення із вмістом (валюти) самостійно, в першу чергу порушує умови Договору.

Крім того, відповідно до п. 7.1.1 Виконавець несе цивільно-правову відповідальність за прийняті від Замовника відправлення тільки у межах оголошеної цінності за рішенням суду, за умови оформленого відповідно до чинного законодавства документального підтвердження вмісту вкладеного та суми нестачі.

Однак Позивачем не надано належних та допустимих доказів підтвердження вмісту вкладеного відправлення на оцінену суму та доказів нестачі банку грошових коштів на вказану суму. Позивачем також; не надано доказів, які б свідчили про належне оформлення вказаного відправлення, як того вимагає п. 5.2.1 Договору.

На підставі викладеного просить в позові відмовити.

Суд, оцінивши подані сторонами по справі докази вважає за можливе прийняти рішення по суті.

ВСТАНОВИВ :

27.11.2009 між відділом Головним управлінням Державної фельд'єгерської служби України в м. Хмельницькому (далі - виконавець) та публічним акціонерним товариством „Мегабанк (далі - замовник) укладено договір №138/09-ц (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого сторони домовились, що виконавець організовує і забезпечує доставку цінних відправлень Замовника (надалі - відправлення) на умовах вказаних нижче. Конфіденційність і збереження доставки гарантується виконавцем.

Відповідно до п. 2.1., п. 2.2 договору, виконавець забезпечує доставку відправлень замовника на адресу юридичних осіб в обласних центрах України, м. Сімферополь, Севастополь та Ялта АР Крим. Приймання відправлень буде здійснюватись в приміщенні Замовника з 9.00 до 13.00 та з 14.00 до 17.00 в робочі дні тижня за замовленням зробленим напередодні, з виїздом офіцера фельдзв'язку автотранспортом Виконавця.

Згідно п. 2.3 договору, термін доставки відправлень по території України від Замовника до одержувача встановлюється в 2 доби та 1 доба - до м. Києва (не враховуючи день приймання відправлення Виконавцем, а також вихідні і святкові дні) .

Відповідно до р. 3 договору, упаковка відправлень повинна забезпечувати збереження вкладеного і виключати доступ до нього. На відправлення, які передаються Виконавцю, Замовник виписує два примірника реєстру встановленої форми. Перший та другий примірник реєстру подаються разом з відправленням Виконавцю, а третій, з підписом ї печаткою Виконавця, залишається у Замовника. При оформленні реєстру Замовник повинен обов'язково вказувати номер цього Договору. На упаковці відправлень Замовником вказується повна і точна адреса, а по можливості і номер телефону одержувача. Пересилці не підлягають: відправлення на адресу іноземних фірм і фізичних осіб, небезпечні матеріали (вибухівка, отрута, речовини які розплавляються, різного роду гази та інше), вибухові пристрої, речовини і матеріали, які можуть самозайматись, радіоактивні, інфекційні речовини, тварини, комахи, продукти харчування, холодна та вогнепальна зброя, наркотики та пристосування до їх використання, а також інші предмети і речовини заборонені для пересилки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року №1155 "Про затвердження правил надання послуг поштового зв'язку".

Згідно п. 4 договору, інформація, яка надійде до однієї із Сторін в результаті спільної діяльності і може спричинити шкоду другій Стороні, повинна зберігатися у таємниці. Виконавець і Замовник зобов'язуються вжити всіх заходів, які перешкодять розголошенню такої інформації.

Відповідно до п. 5.1. Договору, виконавець зобов'язався прийняти відправлення замовника відповідно до п. 2.2. та статті 3 цього Договору та доставити відправлення замовника до пункту призначення в строк, передбачений п. 2.3. цього Договору. Під час доставки відправлень замовника виконавець зобов'язаний забезпечити їх збереження та конфіденційність.

Згідно п. 5.2.1 договору, замовник зобовязаний оформити відправлення відповідно до п. 3.1.-3.4. цього Договору.

Відповідно до реєстру № 6 від 22.11.2016р. позивачем на доставку надано цінну посилку № б/н з оголошеною цінністю 34253,87 грн., місце призначення - м. Харків, вул. Алчевських, 30; одержувач ПАТ „Мегабанк (Відділ касових операцій). Дана посилка отримана відповідачем для пересилання 22.11.2016 о 15:00, що підтверджується відповідною відміткою відповідача, проставленою на реєстрі.

ПАТ «Мегабанк» зазначає, що цінність посилки визначена замовником виходячи із вартості вкладення у дану цінну посилку, а саме: грошових коштів у розмірі 85500 руб., що еквівалентно 34253,87 грн.

Вказані кошти, відповідно до прибутково-видаткового касового ордера № 1992 _11 від 22.11.2016 були видані для відправлення Головного банку в м. Харьків готівковими коштами Хмельницьким ЦРВ ПАТ „Мегабанк через Фельд'єгерську службу.

Листом вих. № 63/30-404 від 01.12.2016р. відділом урядового фельд'єгерського зв'язку Держспецзвязку в місті Харкові Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України було повідомлено позивача про те, що 24.11.2016 було здійснено груповий напад невідомих осіб на військовослужбовців відділу УФЗ Держспецзв'язку в м. Харкові, внаслідок чого викрадено цінності ПАТ «Мегабанк», які направлялись з м. Хмельницького в м. Харків за реєстром № 6 від 22.11.2016.

Зважаючи на те, що відповідачем не виконано належним чином умов Договору щодо збереження та доставки посилки одержувачу, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 34253,087 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правовідносини, які виникли між сторонами за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст. ст. 173, 174 ГК України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. ст. 202, 205 ЦКУ).

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором.

Згідно до ст. 909 Цивільного кодексу України та ст. 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 916 Цивільного кодексу України, за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 919 Цивільного кодексу України, перевізник зобов'язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором. Вантаж, не виданий одержувачеві на його вимогу протягом тридцяти днів після спливу строку його доставки вважається втраченим.

Відповідно до п. 1 ст. 313 Господарського кодексу України, якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Згідно ст. 924 Цивільного кодексу України, ст. 314 Господарського кодексу України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами, 27.11.2009р. укладено договір № 138/09-ц (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого сторони домовились, що виконавець організовує і забезпечує доставку цінних відправлень Замовника (надалі - відправлення) на умовах вказаних нижче. Конфіденційність і збереження доставки гарантується виконавцем.

Суд зазначає, що за правовою природою укладений між сторонами договір № 138/09-ц від 27.11.2009р. є договором про надання послуг поштового зв'язку.

Статтею 2 Закону України «Про поштовий зв'язок» визначено, що відносини у сфері надання послуг поштового зв'язку регулюються Конституцією України, цим та іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Діяльність у сфері надання послуг поштового зв'язку спеціального призначення (фельд'єгерського і спеціального зв'язку) провадиться відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про поштовий зв'язок» поштовий зв'язок спеціального призначення - складова частина поштового зв'язку України, призначена для надання послуг поштового зв'язку окремим категоріям користувачів.

Таким чином, фельд'єгерський зв'язок входить до системи поштового зв'язку України і регулюється нормами Закону України «Про поштовий зв'язок», а діяльність у сфері фельд'єгерського зв'язку провадиться відповідно до законодавства України.

За змістом ст. 13 Закону України «Про поштовий зв'язок» оператори надають користувачам послуги поштового зв'язку відповідно до законодавства України та провадять іншу підприємницьку діяльність в установленому законом порядку. Послуги поштового зв'язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв'язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.

Відповідно до п. 30 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 у внутрішніх поштових відправленнях пересилаються предмети, не заборонені для пересилання.

Згідно п. 32 Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 у внутрішніх поштових відправленнях забороняється пересилати, зокрема іноземну валюту.

Пунктом 57 зазначених Правил надання послуг поштового зв'язку сума оголошеної цінності внутрішнього поштового відправлення не повинна перевищувати фактичної вартості вкладення та можливих витрат на відновлення документів, що пересилалися, у разі їх втрати.

Отже, фельд'єгерським зв'язком, як зв'язком спеціального призначення, що входить до системи поштового зв'язку України, забороняється пересилати іноземну валюту, а сума оголошеної цінності поштового відправлення не повинна перевищувати фактичної вартості вкладення.

Відповідно, враховуючи п. 3.4 договору, а саме, що пересилці не підлягають: відправлення на адресу іноземних фірм і фізичних осіб, небезпечні матеріали (вибухівка, отрута, речовини які розплавляються, різного роду гази та інше), вибухові пристрої, речовини і матеріали, які можуть самозайматись, радіоактивні, інфекційні речовини, тварини, комахи, продукти харчування, холодна та вогнепальна зброя, наркотики та пристосування до їх використання, а також інші предмети і речовини заборонені для пересилки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2002 року № 1155 "Про затвердження правил надання послуг поштового зв'язку".

Відповідно до п. 3.1. договору, упаковка відправлень повинна забезпечувати збереження вкладеного і виключати доступ до нього.

Згідно з п. 5.3.3. договору, виконавець має право в присутності представника замовника і представника компетентних органів провести перевірку вкладеного відправлень у випадках, передбачених чинним законодавством.

Таким чином, з зазначених пунктів договору вбачається, що позивачем була надана цінна посилка запакованою і відповідач лише у окремих випадках міг перевіряти вміст відправлень.

Разом з тим, позивачем у супереч приписам ст. 32, 34 ГПК України доказів того, що кошти, видані за прибутково-видатковим касовим ордером № 1992_11 від 22.11.2016р. були вкладені у зазначену цінну посилку, призначену для пересилання фельд'єгерським зв'язком, а також доказів здійснення перевірки вмісту відправлення виконавцем послуг не надано.

01.12.2016р. відділом урядового фельд'єгерського зв'язку Держспецзвязку в м. Харкові Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України листом вих. № 63/30-404 повідомило позивача про те, що 24.11.2016р. було здійснено груповий напад невідомих осіб на військовослужбовців відділу УФЗ Держспецзв'язку в м. Харкові, внаслідок чого викрадено цінності ПАТ «Мегабанк», які направлялись з м. Хмельницького в м. Харків за реєстром № 6 від 22.11.2016р.

Судом встановлено, що у зв'язку з наведеними у листі обставинами, Холодногірським відділом Головного управління Національної поліції в Харківській області відкрито кримінальне провадження № 0004201, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.11.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.

В той же час, порядок вивезення (інкасації) валютних цінностей із філій банків передбачено Інструкцією з організації інкасації коштів та перевезення валютних цінностей у банківських установах в Україні (далі - Інструкція), затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.02.2007 року № 45 (в редакції, що діяла на час передачі позивачем відправлень службовій особі фельд'єгерського зв'язку).

Вказаною Інструкцією передбачений спеціальний порядок вивезення готівки, який визначає відповідні заходи щодо збереження вмісту мішків із готівкою та іншими цінностями та передбачає складання відповідних документів на різних етапах здійснення переміщення цінностей.

Відповідно до п. 3 Глави 1 Розділу ІІІ Інструкції перевезення валютних цінностей між банком і його територіально відокремленими підрозділами (філіями, відділеннями) та до пунктів обміну валют, банкоматів і у зворотному напрямку здійснюється з урахуванням вимог додатка 2 до цієї Інструкції власними силами банку або підрозділами інкасації інших банківських установ згідно з вимогами Положення з використанням визначених відповідно до цього порядку окремих документів, серед яких прибутково-видатковий касовий ордер, опис цінностей, доручення на перевезення валютних цінностей, супровідна відомість до сумки з готівкою (додаток 7), супровідний касовий ордер до сумки з валютними цінностями (додаток 8). Допускається додаткове використання інших документів, розроблених банком для виконання визначених у Положенні про підрозділ завдань щодо внутрішньобанківських перевезень цінностей.

Відповідно до Інструкції власні сили банку - бригада інкасації підрозділу інкасації банку або уповноважена особа банку в супроводі осіб, які здійснюють заходи щодо її особистої охорони та/або цінностей, що переміщуються цією особою; перевезення валютних цінностей - переміщення в установленому порядку транспортними засобами валютних цінностей, яке здійснюють інкасатори між банківськими установами, між Національним банком і банківськими установами та в структурі Національного банку; послуги з інкасації - це перелік послуг, до яких належать: вивезення надлишків та доставка підкріплень готівки між Національним банком та банківськими установами, між банківськими установами, їх філіями, відділеннями та від них до банкоматів, пунктів обміну валют і у зворотному напрямку.

Таким чином, порядок доставки готівки визначається Інструкцією, а доказом передачі валюти особам уповноваженим на її перевезення та факт дотримання позивачем вимог норм права, що регулюють порядок вивезення готівки із власних філій в іноземній валюті, може бути супровідна відомість (Додаток 7 до Інструкції).

Нормами Інструкції передбачено документи, які підтверджують видачу сумок з валютними цінностями інкасаторам та їх вміст - опис цінностей, примірник супровідної відомості до сумок з валютними цінностями, та доручення на перевезення валютних цінностей.

Однак, позивачем вказаних документів не надано.

Отже, позивачем не дотримано норм Інструкції з організації перевезення валютних цінностей та інкасації коштів в установах банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.02.2007 № 45 та порушено норми Правил надання послуг поштового зв'язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.

В силу п. 7.1.1. договору, виконавець несе матеріальну відповідальність за прийняті від замовника відправлення тільки в межах оголошеної цінності відправлень за умови оформленого відповідно до чинного законодавства документального підтвердження вмісту вкладеного та суми нестачі та за рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прибутково-видатковий касовий ордер № 1992_11 від 22.11.2016р., за якими було видано 85500 руб., що еквівалентно 34253,87 грн., не є належними доказами пересилання зазначених грошових коштів у цінній посилці № б/н з оголошеною цінністю 34253,87 грн., яку було передано відповідачеві для доставки згідно реєстру № 6 від 22.11.2016р. оскільки, по перше, відділом ГУ УФЗ Держспецзв'язку приймався від позивача пакет з оголошеною цінністю, а не валюта готівкою, а, по-друге, позивачем не надано доказів вкладення касиром цієї валюти до відправлення з оголошеною цінністю.

Отже, передавши відповідачу до пересилки іноземну валюту, позивач порушив вимоги чинного законодавства та умови укладеного з відповідачем договору.

Протиправна поведінка позивача, який порушив умови договору, не породжує у нього права вимагати від відповідача відшкодування грошових коштів.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно з нормами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 4-4, 4-5, 4-7, 12, 13, 33, 34 44, 49, 82-85, 87 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові публічного акціонерного товариства "Мегабанк" м. Харків до відділу Урядового фельд'єгерського зв'язку державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України в м. Хмельницькому м. Хмельницький про стягнення 34 253,87 грн. відмовити.

Повний текст складено 06.04.2017р.

Суддя С.В. Гладій

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, (61002, м. Харків, вул. Алчевських,30)

3 - відповідачу (м. Хмельницький, вул. Проскурівська,90)