Господарський суд
Житомирської області
___________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Від "13" квітня 2017 р. Справа № 19/57-Б

За заявою: Андрушівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (м.Андрушівка Житомирської області)

до: Відкритого акціонерного товариства "Андрушівське автотранспортне підприємство 11838" (м.Андрушівка Житомирської області)

про визнання банкрутом

Суддя Гансецький В.П.

Присутні:

від ініціюючого кредитора: не з'явився

від кредиторів: не з'явились

від банкрута: Довжаниця О.С. - ліквідатор

від відповідача - ТОВ "Бебікар": Кузьмін Д.Л., дов. від 15.03.17р. № 15/3/17-3

від третьої особи - ТОВ "АТП 11838": не з'явився

прокурор: Рудченко М.М. - посвідчення № 038664 від 11.01.16р.

В провадженні господарського суду Житомирської області знаходиться справа №19/57-Б про визнання банкрутом Відкритого акціонерного товариства "Андрушівське автотранспортне підприємство 11838" (м.Андрушівка Житомирської області).

Постановою господарського суду Житомирської області від 09.12.14р. у справі №19/57-Б визнано боржника банкрутом, у зв'язку з чим при розгляді судом даної справи застосовуються положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.92р. за № 2343-XII із змінами та доповненнями, в редакції, яка чинна з 19.01.13р. (згідно п.1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2343-XII).

Судом розглядається позовна заява ліквідатора Довжаниці О.С. від 30.11.16р. про визнання права власності за Відкритим акціонерним товариством "Андрушівське автотранспортне підприємство 11838" на приміщення побутового корпусу, загальною площею 635,6 кв.м., цегла, літ."Б-2"; приміщення парокотельні, загальною площею 118,8 кв.м., цегла, літ."М-1", що знаходяться за адресою: м.Андрушівка, Житомирська область, вул.Зозулінського 38, а також про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Бебікар" вказаних приміщень та зобов'язання ТОВ "Бебікар" передати вказане майно Відкритому акціонерному товариству "Андрушівське автотранспортне підприємство 11838" разом з технічною документацією (т.12 а.с.70,71).

Ліквідатор Довжаниця О.С. в судовому засіданні підтримав вказані позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Зокрема, зазначив, що, оскільки директором ВАТ "Андрушівське АТП 11838" на момент укладення договору купівлі-продажу від 02.02.10р. було перевищено повноваження, визначені статутом даного Товариства в частині безоплатної передачі у власність третій особі - ТОВ "АТП 11838" об'єкта продажу та, у зв'язку з тим, що ухвала господарського суду Житомирської області від 23.06.16р. у справі № 19/57-Б є чинною, власником об'єкта продажу на дату по дання даного позову є відповідач - ТОВ "Бебікар". Тому власник майна до 02.02.10р. - ВАТ "Андрушівське АТП 11838" згідно ч.3 ст.388 ЦК України набув право витребувати об'єкт продажу у всіх випадках.

Крім того, ліквідатор також заперечив щодо відзиву відповідача на позовну заяву з підстав, викладених у письмових "запереченнях" від 15.03.17р. № 38/108 (т.12 а.с.210). Зокрема, зазначив, що майно, яке є предметом позовних вимог, вибуло не з волі власника - ВАТ "Андрушівське АТП 11838", оскільки згідно ухвали господарського суду Житомирської області від 23.06.16р. у справі № 19/57-Б факту проведення оплати по договору купівлі-продажу від 02.02.10р., укладеному між позивачем та третьою особою, доведено не було; директором ВАТ "Андрушівське АТП 11838" на момент укладення договору від 02.02.10р. перевищено повноваження, визначені статутом даного ВАТ в частині безоплатної передачі спірного майна у власність третій особі - ТОВ "АТП 11838".

Представник відповідача - ТОВ "Бебікар" в судовому засіданні проти заявленого ліквідатором Довжаницею О.С. позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві від 15.03.17р. на позовну заяву (т.12 а.с.214-217). Зокрема, зазначив, що незважаючи на те, що господарським судом 23.06.16р. визнано договір купівлі-продажу спірного майна від 02.02.10р. недійсним у зв'язку з його безоплатністю, характер правовідносин між позивачем та третьою особою свідчить про наявність волі ВАТ "Андрушівське автотранспортне підприємство 11838" на відчуження майна, тому єдиною можливою підставою для витребування майна у власника, яким є ТОВ "Бебікар" може бути лише факт його недобросовісності, або безоплатність отримання у власність спірного майна. Також представник відповідача зазначив, що позивачем було пропущено загальний строк позовної давності встановлений ст.257 ЦК України, оскільки спірне майно вибуло з власності ВАТ "Андрушівське автотранспортне підприємство 11838" 02.02.10р., ТОВ "Бебікар" набуло його у власність 01.09.11р., а з позовом ліквідатор звернувся лише 30.11.16р., тобто майже через сім років після того, як майно вибуло з власності ВАТ "Андрушівське автотранспортне підприємство 11838" та через п'ять років, як його власником стало ТОВ "Бебікар".

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що позовна заява ліквідатора є обґрунтованою та має бути задоволена судом з підстав, зазначених у письмових поясненнях від 14.03.17р. № 05/2-170 вих-17 (т.12 а.с.207-209). Зокрема, посилаючись на ст.330, 388 ЦК України зазначив, що власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними; витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Листом від 12.04.17р. № 995/06 ініціюючий кредитор - Андрушівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області підтримав позовні вимоги ліквідатора (т.13 а.с.57); свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Третя особа - ТОВ "АТП 11838" та інші учасники справи про банкрутство не виконали вимоги ухвал суду від 01.12.16р., від 07.12.16р., від 11.01.17р., від 15.03.17р., від 28.03.17р. та від 05.04.17р. щодо подання письмових відзивів на позовну заяву ліквідатора ВАТ "Андрушівське автотранспортне підприємство 11838" від 30.11.16р.; своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Розглянувши в межах справи про банкрутство ВАТ "Андрушівське АТП 11838" позовну заяву ліквідатора Довжаниці О.С., господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.02.10р. між ВАТ "Андрушівське АТП 11838" та ТОВ "АТП 11838" укладено договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна: приміщення побутового корпусу, загальною площею 635,6 кв.м., цегла, літ."Б-2"; приміщення парокотельні, загальною площею 118,8 кв.м., цегла, літ."М-1", що знаходяться за адресою: м.Андрушівка, Житомирська область, вул.Зозулінського 38 (т.12 а.с.218,219). Договір посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б., реєстраційний номер 139.

Ухвалою суду від 23.06.16р. у справі № 19/57-Б визнано недійсним договір купівлі-продажу від 02.02.10р., укладений між ВАТ "Андрушівське АТП 11838" та ТОВ "АТП 11838", посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б. за реєстраційним номером 139 (т.11 а.с.231-234).

Станом на день розгляду позовної заяви ліквідатора зазначена ухвала суду набрала законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

01.09.11р. між ТОВ "АТП 11838" (третьою особою/продавцем) та ТОВ "Бебікар" (відповідачем/покупцем) укладено договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна, зокрема, приміщення побутового корпусу, загальною площею 635,6 кв.м., цегла, літ."Б-2"; приміщення парокотельні, загальною площею 118,8 кв.м., цегла, літ."М-1", що знаходяться за адресою: м.Андрушівка, Житомирська область, вул.Зозулінського 38 (т.12 а.с.223-228).

Ліквідатор Довжаниця О.С., обґрунтовуючи заявлений позов, зокрема, зазначив, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.11.16р. № 73806861 власником об'єкта продажу з 02.12.11р. є ТОВ "Бебікар" на підставі дубліката договору купівлі-продажу серії ВРО № 71, р. № 998, 01.09.11р., виданий 16.11.11р. р. № 1320 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Силіним С.В. (т.12 а.с.86).

На думку ліквідатора, так як директором ВАТ "Андрушівське АТП 11838" на момент укладення договору купівлі-продажу від 02.02.10р. було перевищено повноваження, визначені статутом даного Товариства в частині безоплатної передачі у власність третій особі - ТОВ "АТП 11838" об'єкта продажу та, у зв'язку з тим, що ухвала господарського суду Житомирської області від 23.06.16р. у справі № 19/57-Б є чинною, власником об'єкта продажу на дату подання даного позову є відповідач - ТОВ "Бебікар". Тому власник майна до 02.02.10р. - ВАТ "Андрушівське АТП 11838" згідно ч.3 ст.388 ЦК України набув право витребувати об'єкт продажу у всіх випадках.

Ліквідатор вважає, що діюче законодавство не пов'язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договором, яким у справі, що розглядається, є дублікат договору купівлі-продажу від 01.09.11р. серії ВРО №71, р. № 998, права відчужувати це майно (т.12 а.с.210).

На думку ліквідатора, витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів (ВАТ "Андрушівське АТП 11838"), а тому наявність у діях власника майна волі на передачу цього майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

При цьому ліквідатор зауважив, що майно, яке є предметом позовних вимог, вибуло не з волі власника - ВАТ "Андрушівське АТП 11838", оскільки згідно ухвали господарського суду Житомирської області від 23.06.16р. у справі № 19/57-Б факту проведення оплати по договору купівлі-продажу від 02.02.10р., укладеному між позивачем та третьою особою, доведено не було; директором ВАТ "Андрушівське АТП 11838" на момент укладення договору від 02.02.10р. перевищено повноваження, визначені статутом даного ВАТ в частині безоплатної передачі спірного майна у власність третій особі - ТОВ "АТП 11838".

Ліквідатор Довжаниця О.С. також зазначив, що в ліквідаційній процедурі банкрута відсутні будь-які бухгалтерські документи щодо вартості майна (приміщення побутового корпусу, загальною площею 635,6 кв.м., цегла, літ."Б-2"; приміщення парокотельні, загальною площею 118,8 кв.м., цегла, літ."М-1", що знаходяться за адресою: м.Андрушівка, Житомирська область, вул.Зозулінського 38) та, що вказані документи не передано колишніми посадовими особами ВАТ "Андрушівське автотранспортне підприємство 11838" в установленому законодавством порядку ліквідатору банкрута.

Крім того, зазначив, що доступ ліквідатора банкрута до вказаних об'єктів нерухомого майна для проведення його незалежної оцінки обмежено третіми особами, які володіють ним та, що єдиним доказом, підтверджуючим вартість витребовуваного майна є договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна від 02.02.10р., в якому зазначено суму реалізації цього майна - 83376,92 грн. (т.12 а.с.92).

Господарський суд вважає, що заявлені позовні вимоги ліквідатора задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 388 ЦК України передбачено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно ч.3 ст.388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Верховний Суд України у постанові від 16.09.15р. у справі № 6-1203цс15 зазначив, що за змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власників у силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема чи з їхньої волі вибуло це майно з їх володіння.

Верховний Суд України у постанові від 02.03.16р. у справі № 6-3090цс15 зазначив, що відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Норма статті 388 ЦК України може застосовуватись як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

Матеріали справи свідчать, що 02.02.10р. між ВАТ "Андрушівське АТП 11838" та ТОВ "АТП 11838" укладено договір купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна: приміщення побутового корпусу, загальною площею 635,6 кв.м., цегла, літ."Б-2"; приміщення парокотельні, загальною площею 118,8 кв.м., цегла, літ."М-1", що знаходяться за адресою: м.Андрушівка, Житомирська область, вул.Зозулінського 38, при цьому від імені продавця - ВАТ "Андрушівське АТП 11838" діяв Крошко Олександр Герасимович на підставі Статуту даного підприємства та згідно протоколу засідання наглядової ради від 01.02.10р. (т.12 а.с.218-222).

Отже, не дивлячись на те, що ухвалою суду від 23.06.16р. у даній справі судом визнано недійсним договір купівлі-продажу від 02.02.10р., зокрема, у зв'язку з його безоплатністю, характер правовідносин між ВАТ "Андрушівське АТП 11838" та ТОВ "АТП 11838" свідчить про наявність волі ВАТ "Андрушівське АТП 11838" на відчуження вищезазначеного майна.

Таким чином, єдиною можливою підставою для витребування майна у власника, яким є відповідач - ТОВ "Бебікар" може бути лише факт його недобросовісності, або безоплатність отримання у власність спірного майна.

При цьому, як вбачається з договору купівлі-продажу від 01.09.11р., укладеного між ТОВ "АТП 11838" (третьою особою/продавцем) та ТОВ "Бебікар" (відповідачем/покупцем), покупець отримав спірне нерухоме майно за суму 184261,00 грн., що свідчить про відплатний характер цього договору (т.12 а.с.223-228).

У ч.1 ст.388 ЦК України визначено поняття добросовісний набувач - це набувач, який за відплатним договором придбав в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати.

Ліквідатором в ході розгляду судом його позовної заяви не було доведено, що відповідач знав, або міг знати, що третя особа - ТОВ "АТП 11838" не мала права відчужувати спірне майно.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що відповідач є добросовісним набувачем спірного майна згідно договору купівлі-продажу від 01.09.11р.

При цьому, судом враховується той факт, що договір купівлі-продажу від 02.02.10р. був визнаний недійсним за спеціальною процедурою, в межах господарської справи про банкрутство ВАТ "Андрушівське АТП 11838", тому відповідач не знав та не міг знати, що ним було набуте спірне майно згідно договору купівлі-продажу від 02.02.10р., який буде визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Господарський суд вважає, що ліквідатором як позивачем не подано належних та допустимих доказів про відсутність наявності волі ВАТ "Андрушівське АТП 11838" на відчуження майна згідно договору купівлі-продажу від 02.02.10р. та факту недобросовісності відповідача при набутті ним спірного майна згідно договору купівлі-продажу від 01.09.11р.

У зв'язку з цим, господарський суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, а тому в їх задоволенні відмовляє.

Крім того, господарський суд вважає, що є всі підстави для відмови у позові ліквідатора і у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Представник відповідача, заперечуючи проти заявленого ліквідатором позову у відзиві від 15.03.17р. на позовну заяву також, зокрема, зазначив, що позивачем було пропущено загальний строк позовної давності встановлений ст.257 ЦК України, оскільки спірне майно вибуло з власності ВАТ "Андрушівське автотранспортне підприємство 11838" 02.02.10р., ТОВ "Бебікар" набуло його у власність 01.09.11р., а з позовом ліквідатор звернувся лише 30.11.16р., тобто майже через сім років після того, як майно вибуло з власності ВАТ "Андрушівське автотранспортне підприємство 11838" та через п'ять років, як його власником стало ТОВ "Бебікар" (т.12 а.с.214-217).

Згідно абз.3 пп.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.13р. № 10, якщо порушення права мало місце до призначення ліквідаційної комісії, а позов подається у процесі ліквідації юридичної особи, перебіг позовної давності починається з моменту, коли про порушене право чи про особу, що його порушила, стало відомо чи мало стати відомо правовласникові, а не ліквідаційній комісії.

ВАТ "Андрушівське АТП 11838" довідалось та могло довідатись про порушення свого права власності в момент коли відчужувало спірне майно, а саме 02.02.10р. згідно договору купівлі-продажу від 02.02.10р.

Згідно ст.92 ЦК України, дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Тому, для юридичної особи як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається з днем, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 13.01.16р. у справі № 922/5094/14 (т.12 а.с.237-245).

Ухвалою суду від 01.12.16р. при прийнятті позовної заяви ліквідатора частково оплаченої судовим збором було відстрочено ліквідатору ВАТ "Андрушівське автотранспортне підприємство 11838" сплату судового збору за подання вказаної позовної заяви від 30.11.16р. в частині заявлення позовної вимоги щодо витребування майна з чужого незаконного володіння до прийняття судового рішення за цією позовною заявою.

У зв'язку з цим, господарський суд стягує з банкрута в доход державного бюджету України недоплачену частину судового збору.

Керуючись ст.ст.35, 86 ГПК України, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовної заяви ліквідатора Довжаниці О.С. від 30.11.16р. відмовити.

2. Стягнути з банкрута - ВАТ "Андрушівське автотранспортне підприємство 11838" в доход державного бюджету України 1600,00 грн. судового збору.

3. Призначити наступне судове засідання на "14" червня 2017 р. о 14:30 у приміщенні господарського суду Житомирської області в залі судових засідань № 401.

4. Зобов'язати ліквідатора Довжаницю О.С.: у разі прийняття Житомирським окружним адміністративним судом рішення у справі № 806/928/17 та набрання ним законної сили - подати суду відповідні докази з цього приводу. А також виконувати вимоги попередньої ухвали суду від 05.04.17р.

В судове засідання викликати уповноважених представників учасників провадження у справі про банкрутство та ліквідатора Довжаницю О.С.

Суддя Гансецький В.П.

Друк.: 12 прим.:

1 - у справу,

2 - ВАТ "Андрушівське АТП 11838" (м.Андрушівка, вул.Зозулінського,38)(рек. з повід. про вруч.),

3 - Андрушівському об'єднаному УПФУ в Житомирській області (13401, м.Андрушівка, вул.Вобяна 15)(рек. з повід. про вруч.),

4 - Андрушівське відділення Бердичівської Андрушівська ОДПІ ГУ ДФС в Житомирській обл. (13401, Житомирська обл.,

м.Андрушівка, вул.Воб'яна, 26)(рек. з повід. про вруч.),

5 - прокуратурі Житомирської області,

6 - Андрушівський районний центр зайнятості (13400, м.Андрушівка, Житомирська обл., вул.Воб'яна, 4)(рек. з повід. про вруч.),

7 - ФОП ОСОБА_6 (АДРЕСА_1)(рек. з повід. про вруч.),

8 - ОСОБА_7 (АДРЕСА_2)(рек. з повід. про вруч.),

9 - арбітражному керуючому Довжаниці О.С. (АДРЕСА_3)(рек. з повід. про вруч.),

10 - ТОВ "Бебікар" (10020, м.Житомир, провулок 1-й Винокурний 48) (рек. з повід. про вруч.),

11 - ТОВ "АТП 11838" (10020, м.Житомир, провулок 1-й Винокурний 48-б)(рек. з повід. про вруч.),

12 - Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області Бердичівської ОДПІ

(13113, м.Бердичів Житомирської області, вул.Б.Хмельницького 24-а)(рек. з повід. про вруч.).