КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р. справа№ 910/22400/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Андрієнка В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Киричук Р.П.

відповідача - Лавринович В.О.

третьої особи - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк"

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 15.02.2017 р.

у справі № 910/22400/16 (суддя - Усатенко І.В.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк"

про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 11.11.2016 р. у третейській справі № 58/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

до Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк"

третя особа Приватне акціонерне товариство "АВК"

про звернення стягнення на предмет застави

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 11.11.2016 р. у справі № 58/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк", третя особа - Приватне акціонерне товариство "АВК" про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2017 р. у справі № 910/22400/16 було відмовлено у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк" про скасування рішення від 11.11.2016 р. Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" у справі № 58/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк" про звернення стягнення на предмет застави.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та задовольнити заяву Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 11.11.2016 р. у справі № 58/16.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права.

Так, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що дана справа не підвідомча третейському суду; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою та вирішено питання, які виходять за межі третейської угоди; третейською угодою було передбачено інший порядок розгляду справи; склад третейського суду не відповідав вимогам закону; зміст і форма третейського застереження не відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про третейські суди".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.03.2017 р.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду № 09-53/1013/17 від 20.03.2017 р. у зв'язку з відрядженням судді Шапрана В.В., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), для роботи до Вищої ради правосуддя призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/22400/16, відповідно до якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 р. було прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 15.02.2017 р. у справі № 910/22400/16 до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.03.2017 р. було відкладено розгляд справи до 06.04.2017 р.

У засідання суду, призначене на 06.04.2017 р., представник третьої особи вдругє не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що з огляду на приписи ст. 102 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження. Таким чином, враховуючи обмеження строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду досить коротким терміном та відсутність в матеріалах справи будь-яких заяв чи клопотань про продовження строку такого розгляду відповідно до ч. 3 ст. 69 ГПК України, дана постанова приймається за відсутності представника третьої особи, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання, а також за наявними в матеріалах даної справи документами. До того ж, подальше відкладення розгляду скарги може призвести до порушення процесуальних строків розгляду такої скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській організації "Союз інвесторів України" у складі Третейського судді Пошелюзного С.В. від 11.11.2016 р. було задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк", третя особа - Приватне акціонерне товариство "АВК" та звернено стягнення на предмет застави за договором застави від 27.09.2011 р., зареєстрованим у реєстрі за № 3313, та договором застави від 14.09.2012 р., зареєстрованим в реєстрі за № 2780.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк" оскаржило його до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до ст. 122-5 ГПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: 1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі. Скасування господарським судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених законом.

15.10.2009 р. між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Сбербанк", та Закритим акціонерним товариством "АВК", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "АВК", було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 04-В/09/22/ЮО.

Додатковим договором № 8 від 27.09.2011 р. сторони виклали договір про відкриття кредитної лінії № 04-В/09/22/ЮО в новій редакції.

27.09.2011 р. з метою забезпечення виконання Приватним акціонерним товариством "АВК" зобов'язань за кредитним договором, між Акціонерним товариством "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трухіною І.Г. за реєстровим номером 3313.

Також, 14.09.2012 р. з метою забезпечення виконання Приватним акціонерним товариством "АВК" зобов'язань за кредитним договором, між Акціонерним товариством "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трухіною І.Г. за реєстровим номером 2780, у п. 9.3 якого зазначили, що будь-які зміни або доповнення до цього договору є дійсними за умови, що вони здійснені в письмовій формі і посвідчені нотаріально.

24.10.2013 р. між Публічним акціонерним товариством "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк", що є майновим поручителем Приватного акціонерного товариства "АВК", та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" було укладено договори про внесення змін до договорів застави, які посвідчені приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Трухіною І.Г. та зареєстровані за номером 3313 та номером 2780, згідно із п. 3 яких внесено зміни до договорів застави, а саме: викладено п. 9.5 договорів застави в наступній редакції: " 9.5 Усі спори, розбіжності, або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання неукладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 15.03.2013р., видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду htpp://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду htpp://arbitrate.com.ua/. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" є остаточними і обов'язковими з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього договору".

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Спір може бути переданий на вирішення третейського суду до прийняття компетентним судом рішення у спорі між тими ж сторонами, з того ж предмета і з тих самих підстав.

Статтею 14 вказаного Закону передбачено, що сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. За домовленістю сторін вони можуть доручити третій особі (юридичній або фізичній) призначення чи обрання третейського суду чи суддів. Для призначення чи обрання третейських суддів у кожній справі необхідна їхня згода. У постійно діючих третейських судах призначення чи обрання третейських суддів здійснюється із затвердженого відповідно до статті 8 цього Закону списку третейських суддів, який за регламентом цього постійно діючого третейського суду може мати обов'язковий чи рекомендаційний характер.

Як передбачено ст. 16 вищевказаного Закону, склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду. У третейському суді для вирішення конкретного спору сторони на свій розсуд можуть домовитися про кількісний і персональний склад третейського суду. За всіх умов третейський суд може розглядати справи в будь-якій непарній кількості третейських суддів. Якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський розгляд здійснюється у складі трьох суддів.

Згідно із ст. 6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Стосовно доводів скаржника про те, що даний спір містить елементи публічних відносин, оскільки проведення розрахунку за договором кредиту здійснюється в іноземній валюті, тому такі спори не можна віднести до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами, колегія зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 198 ГК України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях; грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті, відповідно до законодавства; виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Таким чином, відносини у сфері кредитування суб'єктів господарювання, в тому числі в іноземній валюті, врегульовано нормами Господарського кодексу України та іншими актами законодавства.

Отже у даному випадку спір між сторонами являється виключно приватним, та не містить будь-яких елементів публічних відносин.

Доводи скаржника про те, що укладеним договором застави не передбачено розгляд спорів про звернення стягнення на предмет застави у третейському суді, судова колегія вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 9.5 договорів застави усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання неукладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України".

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору. У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною. Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Третейське застереження, викладене у п. 9.5 договорів застави передбачає розгляд третейським судом спорів щодо виконання та порушення умов договору, а тому відсутні підстави зазначати, що вона стосується лише спорів, які існували (не існували) не момент підписання договору застави в редакції, що містила третейське застереження.

Судом встановлено, що між сторонами справи існував спір на момент розгляду справи третейським судом і він був розглянутий в рамках, передбачених третейським застереженням, а умов, що свідчать про недійсність третейського застереження, п. 9.5 договорів застави не містить.

Таким чином, вищевказані доводи скаржника не відповідають умовам третейського застереження.

Щодо доводів скаржника про те, що склад третейського суду не відповідав вимогам закону у зв'язку з тим, що заява ПАТ "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк" про відвід третейського судді Пошелюзного С.В., не була розглянута, суд зазначає про недостовірність таких доводів, оскільки у матеріалах третейської справи № 58/16 міститься ухвала від 28.10.2016 р., від 11.11.2016 р. про відмову у відводі судді Пошелюзному С.В.

Крім того, відомості про розгляд заяв про відвід третейського судді Пошелюзного С.В. та про відмову у задоволення таких заяв містяться і в рішенні третейського суду від 11.11.2016 р.

31.10.2016 р. Публічним акціонерним товариством "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк" було направлено на адресу третейського суду заяву про відвід судді Пошелюзного С.В., який здійснював розгляд справи № 58/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк" за участю третьої особи - Приватного підприємства "АВК" про звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Регламенту третейського суду письмова мотивована заява про відвід третейського судді повинна бути подана одночасно з належними та допустимими доказами наявності підстав для відводу стороною протягом трьох днів після того, як цій стороні стали відомі обставини, які є підставою для відводу третейського судді відповідно до цього Регламенту, але завжди до моменту початку розгляду справи по суті. У разі пропуску встановленого строку питання про прийняття заяви про відвід третейського судді вирішується Головою третейського суду залежно від причин пропуску строку.

Відповідач направив заяву про відвід третейського судді 31.10.2016 р. на адресу Голови Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України". Заява обґрунтована зацікавленістю судді у розгляді справи, яка виявляється у розподілі аналогічних справ на одного суддю - голову третейського суду.

Враховуючи те, що розгляд справи по суті розпочато 28.10.2016 р., строк для подання заяви про відвід третейського судді заявником пропущено.

Таким чином, згідно із ч. 3 ст. 16 Регламенту третейського суду питання про прийняття заяви про відвід третейського судді вирішується Головою третейського суду залежно від причин пропуску строку.

У відводі від 31.10.2016 р. заявником не було обумовлено причини пропуску строку звернення з відводом та чи були підстави для прийняття вказаного відводу до розгляду відповідно до регламенту третейського суду. Крім того, 11.11.2016 р. заявник вкотре заявив відвід, в задоволенні якого було відмовлено.

Крім того, статтею 20 Закону України "Про третейські суди" передбачено загальний порядок відводу чи самовідводу третейського судді з уточненням щодо особливостей його застосування у постійно діючих третейських судах. Так, за наявності підстав, зазначених у ст. 19 цього Закону, сторона може заявити про відвід обраного нею третейського судді лише у разі, якщо обставини, які є підставою для відводу призначеного чи обраного нею третейського судді, стали відомі цій стороні після його призначення чи обрання. Процедура відводу третейського судді у постійно діючому третейському суді визначається регламентом третейського суду з додержанням вимог цього Закону. Разом із тим за змістом ч. 9 зазначеної статті незалежно від заперечень сторони третейський суддя третейського суду для вирішення конкретного спору (суду ad hoc), якому заявлений відвід, не може брати участі у справі.

З аналізу наведених норм вбачається, що законодавець, розмежовуючи поняття постійно діючих третейських судів та третейських судів для вирішення конкретного спору (суди ad hoc), встановлює особливості застосування норм Закону, зокрема щодо відводу судді залежно від виду третейського суду: у постійно діючому третейському суді процедура відводу визначається регламентом третейського суду з додержанням вимог цього Закону, а у третейському суді для вирішення конкретного спору лише факт заявлення відводу судді є безумовною підставою для неучасті цього судді у розгляді справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 № 920/1570/15/3-430гс16.

Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" не є третейським судом для вирішення конкретного спору (судом ad hoc), а положення ч. 9 ст. 20 Закону України "Про третейські суди" підлягають застосуванню виключно щодо третейського судді третейського суду для вирішення конкретного спору (суди ad hoc).

Доводи скаржника про те, що сумісний розгляд позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави за двома договорами застави від 27.09.2011 р. та від 14.09.2012 р. суперечить третейським застереженням, викладеним у даних договорах, судова колегія також вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Пунктом 9.5 договорів застави передбачено, що розгляду у третейському суді підлягають спори, що виникли з договору застави. Третейським судом спір так і було розглянуто, щодо кожної позовної вимоги в рамках третейського застереження по кожному договору. У третейських угодах відсутні заборони щодо об'єднання в одне провадження позовних вимог, що виникають з окремих договорів застави, кожний з яких містить застереження про третейський розгляд і є забезпеченням одного правочину - кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 51 Регламенту третейського суду третейський суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Тобто Регламентом третейського суду передбачена можливість об'єднання позовних вимог в одній позовній заяві, якщо сумісний розгляд цих вимог не перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та не утруднить вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській організації "Союз інвесторів України" у третейській справі №58/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк", третя особа: Приватне акціонерне товариство "АВК", про звернення стягнення на предмет застави, є недоведеними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані та такі, що не підкріплені належними та допустимими доказами.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду м. Києва від 15.02.2017 р. у справі № 910/22400/16.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 89, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Донецьк" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду м. Києва від 15.02.2017 р. у справі № 910/22400/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/22400/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам та третій особі.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді Є.Ю. Пономаренко

В.В. Андрієнко