ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2017 р.Справа № 905/182/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за позовом Служби автомобільних доріг у Донецькій області (Донецька обл., м. Покровськ)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Впроваджувальне підприємство Мост-1" (м. Харків)
про стягнення 599855,52 грн.,
за участю представників:

позивача - провідного юрисконсульта юридичного відділу ОСОБА_1 (довіреність №01.3-417 від 07.03.2017 р.),

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 р. позивач звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою №01.3-2619 від 27.12.2016 р., в якій просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором зворотньої фінансової допомоги №4-120фп від 06.09.2013 р. в сумі 550000,00 грн., штраф в сумі 5500,00 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 44355,52 грн., що загалом складає 599855,52 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по поверненню фінансової допомоги за договором зворотньої фінансової допомоги №4-120фп від 06.09.2013 р.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.01.2017 р. по справі №905/182/17 позовна заява Служби автомобільних доріг у Донецькій області була надіслана за підсудністю до господарського суду Харківської області.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.01.2017 р. була прийнята позовна заява до розгляду та порушено провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.03.2017 р., був продовжений строк розгляду спору, за заявою представника позивача, за межи строку, встановленого ст. 69 ГПК України, на 15 днів - до 05.04.2017 р., та розгляд справи був відкладений на 29.03.2017 р. о 12:30 год.

Представник позивача надав заяву про продовження строку розгляду даної справи на 15 днів, у зв'язку з необхідністю надання витребуваних судом документів.

Розглянувши цю заяву, суд вважає за необхідне відхилити її, оскільки строк розгляду спору вже був продовжений, за заявою представника позивача, за межи строку, встановленого ст. 69 ГПК України, на 15 днів, а у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу в розмірі 550000,00 грн., інфляційні витрати в розмірі 495500,00 грн., 3% річних в розмірі 48234,24 грн. та штраф у розмірі 6000,00 грн.

Розглянувши цю заяву, суд вважає за можливе прийняти її частково, в частині збільшення розміру позовних вимог 3% річних та штрафу, оскільки стаття 22 ГПК України не передбачає права позивача доповнювати існуючі позовні вимоги новими.

Також, позивач надав письмові пояснення щодо витребуваних судом документів.

Відповідач відзив на позов та витребувані документи суду не надав.

Представник відповідача у призначене судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

06.09.2013 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір зворотної фінансової допомоги №4-120фп (надалі договір), за яким позикодавець (позивач) зобов'язується надати позичальнику (відповідачу) зворотну фінансову допомогу (далі в тексті - "допомога"), а останній зобов'язується повернути її в порядку та у визначений даним договором строк.

Відповідно до п. 2.1 договору сума допомоги становить за даним договором 600000,00 грн.

Згідно з п. 2.2 даного договору допомога позичальнику надається на безвідсотковій (безоплатній) основі.

Пунктом 4.1 договору сторони визначили, що строк надання допомоги позичальнику починається з моменту здійснення першого, від дати підписання даного договору, переказу коштів позикодавця на розрахунковий рахунок позичальника і закінчується 31 грудня 2013 р.

Відповідно до п. 5.1 договору по закінченні строку, вказаного в п. 4.1 даного договору, позичальник зобов'язується протягом 5-ти банківських днів повернути суму допомоги. Сума допомоги може бути повернена позичальником або одноразово по закінченні строку, зазначеного у п. 4.1, або частинами достроково.

Згідно з п. 5.2 вказаного договору допомога повертається у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу коштів на розрахунковий рахунок позикодавця.

Пунктом 6.1 договору сторони узгодили, що даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і є дійсним до моменту його остаточного виконання, вказаного в п. 5.1.

Додатковою угодою від 31.12.2013 р. до договору сторони змінили п. 4.1 договору та визначили, що строк надання допомоги позичальнику починається з моменту здійснення першого, від дати підписання даного договору, переказу коштів позикодавця на розрахунковий рахунок позичальника і закінчується 01 березня 2014 р.

Додатковою угодою від 28.02.2014 р. до договору сторони змінили п. 4.1 договору та узгодили, що строк надання допомоги позичальнику починається з моменту здійснення першого, від дати підписання даного договору, переказу коштів позикодавця на розрахунковий рахунок позичальника і закінчується 30 червня 2014 р.

Позивач повністю виконав свої зобовязання за договором, надавши 09.09.2013 р. відповідачу зворотну фінансову допомогу на суму 600000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №247 від 09.09.2013 р. на суму 600000,00 грн. та банківською довідкою по особовому рахунку позивача за 09.09.2013 р.

16.06.2016 р. позивач надіслав відповідачу претензію №01.3-970 від 15.06.2016 р. з вимогою сплатити заборгованість по основному боргу за договором №4-120 від 06.09.2013 р. у семи денний строк з моменту отримання даної претензії в сумі 600000,00 грн., що підтверджується копією фіскального чеку №3290 від 16.06.2016 р.

Як свідчать матеріали справи 23.11.2016 р. відповідач частково здійснив повернення позивачу зворотну фінансову допомогу на суму 50000,00 грн., що підтверджується копією банківської виписки з особового рахунку позивача за 23.11.2016 р.

Таким чином, заборгованість відповідача за договором поставки зворотної фінансової допомоги №4-120фп від 06.09.2013 р. становить 550000,00 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як убачається із змісту договору зворотної фінансової допомоги №4-120фп від 06.09.2013 р., він за своєю правовою природою є договором позики.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України встановлює обовязковість договору для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не надав доказів сплати заборгованості за договором поставки зворотної фінансової допомоги №4-120фп від 06.09.2013 р. в сумі 550000,00 грн. або будь-які заперечення.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки зворотної фінансової допомоги №4-120фп від 06.09.2013 р. в сумі 550000,00 грн., суд вважає обґрунтованими та підлягаючими задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

Пунктом 7.2 договору сторони визначили, що при простроченні повернення допомоги (її частини) позичальник сплачує штраф у розмірі 1% від неповерненої суми допомоги.

На підставі вказаного позивач нарахував відповідачу штраф в сумі 6000,00 грн.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу в сумі 6000,00 грн., суд вважає обґрунтованими та підлягаючими задоволенню частково, в сумі 5500,00 грн., оскільки позивач безпідставно та всупереч п. 7.2 договору здійснив розрахунок штрафу виходячи із повної суми наданої ним відповідачу зворотної допомоги, але сума неповерненої допомоги становить 550000,00 грн., тому 1% від неповерненої суми становить 5500,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.3 договору сторони визначили, що при простроченні повернення допомоги (її частини) позичальник додатково до штрафу, передбаченого п. 7.2 договору, сплачує проценти в розмірі 3% річних від неповерненої суми за весь строк прострочення.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 08.07.2014 р. по 21.03.2017 р. в сумі 48234,24 грн.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за період з 08.07.2014 р. по 21.03.2017 р. в сумі 48234,24 грн., суд вважає обґрунтованими та підлягаючими задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за договором поставки зворотної фінансової допомоги №4-120фп від 06.09.2013 р. в сумі 550000,00 грн., штрафу в сумі 5500,00 грн. та 3% річних за період з 08.07.2014 р. по 21.03.2017 р. в сумі 48234,24 грн., або будь-які заперечення.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і підлягаючими задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 193, 230, 231 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 629, 1046 ЦК України, ст.ст. 33-35, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Впроваджувальне підприємство Мост-1" (61046, м. Харків, пр. Московський, буд. 273. Код ) на користь Служби автомобільних доріг у Донецькій області (84333, Донецька обл., м. Покровськ, вул. Уральська, буд. 12. Код ) заборгованість за договором поставки зворотної фінансової допомоги №4-120фп від 06.09.2013 р. в сумі 550000,00 грн., штраф в сумі 5500,00 грн., 3% річних за період з 08.07.2014 р. по 21.03.2017 р. в сумі 48234,24 грн. та судовий збір в сумі 9056,01 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили

Повне рішення складено 03.04.2017 р.

Суддя ОСОБА_2