ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р. Справа № 922/6608/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І. В., суддя Шевель О. В.

за участю секретаря судового засідання Марченко В.О.

за участю представників сторін:

ПАТ "ОТП Банк" - Дубровської Г.В. (довіреність б/н від 19.08.2016),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "ОТП Банк" (вх. №600 Х/2) на постанову Господарського суду Харківської області від 03.02.2016 у справі № 922/6608/15

за заявою Фізичної особи ОСОБА_2, с.Новопокровка, Харківська область,

до Фізичної особи ОСОБА_2, с.Новопокровка, Харківська область,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Господарського суду Харківської області від 03.02.2016 (суддя Казарцева В.В.) 1. Визнано фізичну особу ОСОБА_2 банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

2. Постановлено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання фізичної особи банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

- строки виконання зобов'язань банкрута вважаються такими, що настали;

- у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

- припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), відсотків та інших фінансових (економічних) санкцій за всіма зобов'язаннями банкрута, крім зобов'язань, не пов'язаних із здійсненням такою особою підприємницької діяльності;

- припиняється стягнення з банкрута за всіма виконавчими документами, за винятком виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів, а також за вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, та за вимогами, не пов'язаними із здійсненням такою особою підприємницької діяльності;

- скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;

- втрачає силу державна реєстрація банкрута - фізичної особи як приватного підприємця, а також анулюються видані йому ліцензії на здійснення окремих видів підприємницької діяльності;

- продажу підлягає все майно фізичної особи-підприємця, за винятком майна, що не включається до складу ліквідаційної маси, якщо інше не передбачено цим Законом. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення здійснюється в порядку передбаченому Законом "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

3. Встановлено строк для пред'явлення кредиторами вимог до банкрута два місяця з дня оприлюднення на офіційному веб - сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

4. Призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Бондаренка Василя Анатолійовича (свідоцтво №147 від 06.02.2013, адреса: 61045, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1).

5. Постановлено здійснити офіційне оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання фізичної особи ОСОБА_2 банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

6. Зобов'язано ліквідатора закрити всі рахунки банкрута в установах банку і відкрити спеціальний банківський рахунок, на який зараховуються кошти, отримані від продажу майна банкрута, та здійснюються розрахунки з кредиторами банкрута.

7. Зобов'язано ліквідатора в строк до 03.02.2017 виконати ліквідаційну процедуру, надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, всі докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури, у тому числі, відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси, акти оцінки майна, відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна; звіт про виплачені кредиторам кошти; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів; докази, що свідчать про стягнення дебіторської заборгованості або докази, що свідчать про неможливість стягнення дебіторської заборгованості, довідку архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню; копії повідомлень органу державної податкової служби, пенсійного фонду, центру зайнятості про закінчення ліквідаційної процедури.

8. Зобов'язано арбітражного керуючого Бондаренка В.А. надати до господарського суду за п'ять днів до закінчення процедури ліквідації звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого за підсумком процедури ліквідації.

ПАТ "ОТП Банк" з постановою місцевого господарського суду не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та припинити провадження у справі.

Скарга обґрунтована тим, що постанова суду не містить посилань ані на судове рішення про стягнення боргу з боржника, ані на факт відкриття виконавчого провадження за цими зобов'язаннями. Також відсутня така підстава для порушення справи про банкрутство як безспірність вимоги кредитора.

АТ «ОТП Банк» має сумніви щодо того, що ОСОБА_2 був зареєстрований як фізична особа-підприємець на момент визнання його банкрутом, оскільки відповідно до даних ЄДР інформація за пошуковими запитами за кодом платника податків не дала результатів. За критерієм реєстраційного номеру облікової картки платника податків отримано витяг, згідно якого такого суб'єкта господарювання в ЄДР записів не знайдено.

Крім того, як зазначає апелянт, з оскаржуваної постанови не вбачається, що боржника взято на облік до ДПІ, чи він має відкриті рахунки, а здійснення ним видів діяльності згідно КВЕД потребувало отримання інформаційних (консультаційних) послуг, визначених у договорі від 16.01.2014. Тож, на думку скаржника, судом не здійснено належної перевірки пов'язаності зобов'язань, що покладені в основу неплатоспроможності із підприємницькою діяльністю боржника.

06.04.2017 до суду від арбітражного керуючого Бондаренка В.А. надійшли заперечення на апеляційну скаргу (вх.№3808), в яких арбітражний керуючий проти апеляційної скарги заперечував та просив постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також просив розглянути апеляційну скаргу без його участі.

06.04.2017 до суду від апелянта надійшли додаткові письмові пояснення (вх.№3818).

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Інші учасники провадження у справі у судове засідання не з'явились, про причини не з'явлення суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання ухвалою суду від 22.02.2017.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши наявні докази по справі, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

В грудні 2015 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою про порушення справи про банкрутство на підставі ст.ст. 90-92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Заява обґрунтована неможливістю виконання грошових вимог перед кредитором після настання встановленого строку для їх сплати, а саме перед ФОП ОСОБА_4 на підставі договору на надання інформаційних (консультаційних) послуг від 16.01.2014 у розмірі 440000,00 грн. Протягом 2015 року боржник не мав можливості виконати грошові зобов'язання перед кредитором за рахунок доходів від підприємницької діяльності.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.12.2015 прийнято заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про порушення справи про банкрутство до розгляду, підготовче засідання суду призначено на 12.01.2016. Автоматизованою системою визначено кандидатуру арбітражного керуючого Рибаченка Миколу Петровича для призначення ліквідатором.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.01.2016 порушено провадження у справі про банкрутство фізичної особи ОСОБА_2, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначено судове засідання, на якому буде вирішено питання щодо подальшої процедури банкрутства боржника на 25.01.2016.

03.02.2016 Господарським судом Харківської області прийнято оскаржувану постанову.

Відповідно до ч.1 ст.91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Щодо права ПАТ «ОТП Банк» на оскарження постанови Господарського суду Харківської області від 03.02.2016 у справі №922/6608/15, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.41 ГПК України справи про банкрутство розглядаються господарськими судами в порядку провадження, передбаченому ГПК, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ".

У поданій апеляційній скарзі ПАТ «ОТП Банк» посилається, зокрема, на те, що 03.06.2008 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ ЮФ «Захист» укладено кредитний договір №СМ-SME702/84/2008, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» було надано ТОВ ЮФ «Захист» кредитні кошти у сумі 755400,00 грн.

У забезпечення виконання кредитних зобов'язань 03.06.2008 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ ЮФ «Захист» укладено іпотечний договір №РМ-SМЕ 702/84/2008, предметом іпотеки за яким є нежитлова будівля літ. А-2, загальною площею 283,8 кв.м. за адресою АДРЕСА_2.

Постановою Господарського суду Харківської області від 14.10.2013 у справі № 922/3670/13, ТОВ ЮФ «Захист» визнано банкрутом, відкрита ліквідаційна процедура, ліквідатором призначено голову ліквідаційної комісії Беляєву О.В.

У ході ліквідаційної процедури у справі № 922/3670/13, предмет іпотеки - нежитлова будівля літ. А-2, загальною площею 283,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 був реалізований ліквідаторам Беляєвою О.В. Покупцем вказаного майна став ОСОБА_2

Так, 15.11.2013 ліквідатором Беляєвою О.В. проведено аукціон із продажу предмету іпотеки, за результатом якого визначено переможцем ОСОБА_2 Результати аукціону оформлено протоколом №6 про проведення відкритих торгів у формі аукціону від 15.11.2013.

Цього ж дня між ОСОБА_2 та ліквідатором Беляєвою О.В, складено акт про передання права власності на куплене нерухоме майно, який подано приватному нотаріусу ХМНО Макушевій Н.В. для оформлення свідоцтва про придбання нерухомого майна на аукціоні.

22.11.2013 приватним нотаріусом ХМНО Макушевою Н.В. видано свідоцтво за реєстровим номером 1270, згідно якого посвідчено факт придбання ОСОБА_2 предмету іпотеки на оспорюваному аукціоні за 92 990,70 грн.

Постанова про визнання банкрутом ТОВ ЮФ «Захист» була оскаржена АТ «ОТП Банк» в апеляційному порядку. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.01.2014 постанову Господарського суду Харківської області від 14.10.2013 у справі № 922/3670/13 скасовано, провадження у справі №922/3670/13 припинено, як таке, що порушено безпідставно.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 15.04.2015 у справі №922/1786/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.09.2015, визнано недійсними результати аукціону, проведеного 15.11.2013 товарною біржею "Ресурс- Інформ", оформлені протоколом №6 про проведення відкритих торгів у формі аукціону, актом про передання права власності на куплене нерухоме майно від 15.11.2013, свідоцтвом про придбання нерухомого майна на аукціоні, виданим приватним нотаріусом Харківської МНО Макушевою Н.В. від 22.11.2013.

У лютому 2015 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося до Московського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №РМ-SМЕ 702/84/2008 - нежитлову будівлю літ. А-2, загальною площею 283,8 кв.м., за адресою АДРЕСА_2 для задоволення вимог АТ «ОТП Банк» за кредитним договором №СМ-SМЕ702/84/2008 у сумі 1 147 319 грн 73 коп.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова у справі №643/2335/15-ц від 09 червня 2015 року позов задоволено. Звернено примусове стягнення на належне ОСОБА_2 нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. А-2, загальною площею 283,8 кв.м., розташовану в АДРЕСА_2 для задоволення вимог АТ «ОТП Банк» за кредитним договором № СМ-SМЕ702/84/2008 від 03 червня 2008 року у розмірі 1 147 319 грн 73 коп., встановлено спосіб реалізації шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу, визначеною на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 9 червня 2015 року скасовано та відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року рішення апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Мотивуючи свою ухвалу від 14.12.2016 у справі №643/2335/15-ц за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2, третя особа ТОВ «Юридична фірма «Захист» про звернення стягнення на предмет іпотеки, Вищій спеціалізований суд України зазначив про помилковість висновку апеляційного суду про те, що до спірних правовідносин не застосовується ст. 23 Закону України «Про іпотеку», не зберігається обтяження майна іпотекою внаслідок скасування рішення суду про виключення з Єдиного реєстру заборон запису про обтяження цього майна іпотекою та не поширення на відповідача, відповідно до цієї норми, статусу іпотекодавця за іпотечним договором з огляду на те, що до нього перейшло право власності на предмети іпотеки - нежитлову будівлю літ. А-2, загальною площею 283,8 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3.

Як зазначає апелянт та підтверджується матеріалами справи №922/6608/15, оскаржувана постанова суду про визнання фізичної особи ОСОБА_2 банкрутом містить посилання на те, що боржнику належить наступне нерухоме майно: нежитлова будівля літ. «А-2», загальною площею 283,8 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22.11.2013 (скасованого рішенням суду у справі № 922/1786/14, про що достовірно відомо боржнику). Тож, на думку апелянта, вказані судові рішення у сукупності свідчать про те, що до ліквідаційної маси ФОП ОСОБА_2, який визнаний банкрутом згідно оскаржуваної постанови, включено нерухоме майно, що є предметом іпотеки ПАТ «ОТПЇ Банк» за іпотечним договором №РМ-SМЕ 702/84/2008.

Відповідно до п.5.2 постанови Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі. Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Матеріалами справи, а саме заявою ФОП ОСОБА_2 та змістом постанови Господарського суду Харківської області від 03.02.2016 підтверджується, що ОСОБА_2 вважає себе власником майна нежитлової будівлі літ. «А-2», загальною площею 283,8 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яке перебуває в іпотеці ПАТ «ОТП Банк».

З огляду на викладене, матеріалами справи доведено наявність правового зв'язку між апелянтом та боржником- фізичною особою ОСОБА_2

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 128 ГК України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Згідно з абз.2 ч.7 ст.128 ГК України громадянин-підприємець може бути визнаний судом банкрутом відповідно до вимог цього Кодексу та інших законів.

Відповідно до ст.53 ЦК України фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов'язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» боржник - юридична особа - суб'єкт підприємницької діяльності або фізична особа за зобов'язаннями, які виникли у фізичної особи у зв'язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, неспроможний виконати протягом трьох місяців свої грошові зобов'язання після настання встановленого строку їх виконання, які підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, та постановою про відкриття виконавчого провадження, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом" боржник зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство у разі виникнення таких обставин, зокрема, задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов'язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності).

Відповідно до ч.1 ст.90 Закону про банкрутство правила, передбачені цією статтею, застосовуються до відносин, пов'язаних з визнанням банкрутом фізичної особи за боргами, які виникли у неї у зв'язку зі здійсненням підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.90 Закону про банкрутство підставою для визнання фізичної особи банкрутом є його нездатність задовольнити вимоги кредиторів за грошовими зобов'язаннями та/або виконати обов'язок із сплати обов'язкових платежів.

Згідно з ч.4 ст.91 Закону про банкрутство якщо у встановлений частиною другою цієї статті строк фізичною особою не подано доказів задоволення вимог кредиторів і в зазначений строк не укладено мирової угоди, господарський суд визнає фізичну особу банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), місце проживання: АДРЕСА_3, звертаючись до Господарського суду Харківської області з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство на підставі ст. ст. 90-92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зазначив, що він має заборгованість перед ФОП ОСОБА_4 у розмірі 440000,00 грн., яка виникла на підставі договору на надання інформаційних (консультаційних) послуг від 16.01.2014, яка визнається боржником у повному обсязі. Боржник має повністю визнані ним зобов'язання перед кредиторами, які пов'язані з підприємницькою діяльністю боржника та строк сплати яких сплив більше трьох місяців тому. Протягом 2015 року не мав можливості виконати грошові зобов'язання перед кредитором за рахунок доходів від підприємницької діяльності. Боржнику належить наступне нерухоме майно: нежитлова будівля літ "А-2", загальною площею 283,8 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2. Іншого майна, яке б не було предметом іпотеки або застави боржник не має, в зв'язку з чим просив визнати фізичну особу-підприємця ОСОБА_8 банкрутом та відкрити ліквідаційну процедуру.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.12.2015 прийнято заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про порушення справи про банкрутство до розгляду, підготовче засідання суду призначено на 12.01.2016 та зобов'язано, зокрема, боржника надати суду: докази сплати судового збору у повному обсязі; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (від державного реєстратора) станом на момент розгляду справи; перелік кредиторів боржника, вимоги яких визнаються боржником, із зазначенням загальної суми грошових вимог усіх кредиторів, а також щодо кожного кредитора - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов'язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов'язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; перелік майна боржника із зазначенням його балансової вартості та місцезнаходження, а також загальної балансової вартості майна; перелік майна, що перебуває у заставі або є обтяженим у інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кредиторів, на користь яких вчинено обтяження майна боржника, їх ім'я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційні коди юридичних осіб або реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності), суми їх грошових вимог, підстави виникнення зобов'язань, а також строки їх виконання згідно із законом або договором; перелік осіб, що мають невиконані зобов'язання перед боржником, із зазначенням вартості таких зобов'язань, терміну виконання та підстав виникнення; відомості про всі рахунки боржника, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, їх реквізити та залишок коштів; відомості про всі рахунки, на яких обліковуються цінні папери, що належать боржнику, їх реквізити; інші документи, які підтверджують неплатоспроможність боржника; план погашення боргів.

12.01.2016 до суду від боржника, на виконання вимог ухвали суду, надано додаткові документи, зокрема, виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якої вбачається, що 25.12.2015 до ЄДР був внесений запис про взяття ОСОБА_2 на облік, зокрема, і до Чугуївської ОДПІ ГУ Міндоходів у Харківській області як платника единого внеску (а.с.58-59 т.1).

Відповідно до листа реєстраційної служби відділу Державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Харківського міського управління юстиції від 22.01.2016 №207/04-18 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, легалізації громадських формувань Харківського МУЮ встановлено відсутність відомостей про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_2 за вказаним в ухвалі Господарського суду Харківської області ідентифікаційним кодом НОМЕР_2 (а.с.111 т.1).

Апелянт в обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформація за пошуковими запитами за кодом платника податків не дала результатів. За ПІБ- ОСОБА_2 знайдено лише одного суб'єкта господарювання, але місце реєстрації та номер запису у ЄДР не відповідає тим, що зазначені в оскаржуваній постанові.

Судом апеляційної інстанції 06.04.2017 було зроблено декілька запитів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримано Витяги, згідно з якими за реєстраційним номером боржника в ЄДР записів не знайдено.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що місцевий господарський суд після надходження листа з відділу Державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Харківського міського управління юстиції від 22.01.2016 №207/04-18 про відсутність відомостей про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_2 не переконався чи є достовірною інформація, надана боржником на підтвердження його включення до Єдиного державного реєстру, та зазначив в оскаржуваній постанові неперевірену інформацію, що боржник- ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) зареєстрований як підприємець Виконавчим комітетом Харківської міської ради (реєстраційний номер в ЄДР 0179731), місце проживання: АДРЕСА_3.

ОСОБА_2 звертаючись до суду з заявою обґрунтовував її наявністю заборгованості перед ФОП ОСОБА_4 у розмірі 440000,00 грн., яка виникла на підставі договору на надання інформаційних (консультаційних) послуг від 16.01.2014, які пов'язані з підприємницькою діяльністю боржника.

Як вбачається з договору на надання інформаційних послуг від 16.01.2014, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4, виконавцем, та ОСОБА_2, замовником, виконавець інформує (консультує) замовника з наступних питань: вивчення процесу управління компанією; надання усних або письмових рекомендацій по вдосконаленню цього процесу; контроль за результатами впровадження рекомендацій по вдосконаленню; консультації з питань комерційної діяльності, надає консультації та поради, як в письмовій, так і в усній формі (за бажанням замовника) з питань тактики та стратегії розвитку підприємства замовника (п.2.1. договору).

Відповідно до п.5.1. договору замовник виплачує виконавцю щомісячну винагороду в розмірі 110 000,00 грн.

На підтвердження виконаних послуг, боржником додано копії актів здачі-приймання послуг: від 16.02.2014, 16.03.2014, 16.04.2014, 16.05.2014, 16.06.2014 та копію претензії щодо сплати заборгованості за договором на надання інформаційних (консультаційних) послуг від 16.01.2014, згідно з якою ОСОБА_4 просив здійснити розрахунок за укладеним договором в розмірі 440 000,00 грн.

Як вбачається зі змісту договору на надання інформаційних (консультаційних) послуг від 16.01.2014 та актів здачі-приймання послуг, консультації виконавця стосуються саме діяльності компанії та підприємства замовника, в той час як доказів існування у нього компанії або підприємства, як у суб'єкта підприємницької діяльності, в матеріалах справи відсутні. Так само як відсутні і докази реєстрації ОСОБА_2 як суб'єкта підприємницької діяльності.

Також, колегія суддів зазначає, що договір на надання інформаційних послуг укладено між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_2 16.01.2014, а з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданої боржником, вбачається, що запис про взяття ОСОБА_2 на облік до ЄДР було здійснено 25.12.2015.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону від 22.12.2011 р. № 4212-VI зі змінами та доповненнями) справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Саме з цього моменту грошові вимоги переходять в категорію безспірних.

Загальні положення про банкрутство фізичної особи встановлені статтями 90-92 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

За приписами ст. 90 наведеного Закону правила, передбачені цією статтею, застосовуються до відносин, пов'язаних з визнанням банкрутом фізичної особи за боргами, які виникли у неї у зв'язку зі здійсненням підприємницької діяльності.

Підставою для визнання фізичної особи банкрутом є його нездатність задовольнити вимоги кредиторів за грошовими зобов'язаннями та/або виконати обов'язок із сплати обов'язкових платежів. Заява про порушення справи про банкрутство фізичної особи може бути подана в господарський суд фізичною особою, який є боржником, або його кредиторами.

Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до заяви про порушення справи про банкрутство додаються: докази сплати судового збору, крім випадків, коли згідно із законом він не підлягає сплаті; довіреність чи інший документ, що засвідчує повноваження представника, якщо заяву підписано представником; докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Відповідно до абз.3 ч.3 ст.11 Закону про банкрутство до заяви про порушення справи про банкрутство додається перелік кредиторів боржника, вимоги яких визнаються боржником, із зазначенням загальної суми грошових вимог усіх кредиторів, а також щодо кожного кредитора - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків (за наявності), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов'язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов'язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором;

Відповідно до ч.5 ст.11 Закону про банкрутство боржник зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство у разі виникнення таких обставин: задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов'язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності); під час ліквідації боржника не у зв'язку з процедурою банкрутства встановлено неможливість боржника задовольнити вимоги кредиторів у повному обсязі; в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 205 Господарського кодексу України суб'єкт господарювання може бути оголошений банкрутом за рішенням суду у разі неспроможності суб'єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів.

Виходячи з аналізу названих норм, обов'язковим є дотримання загальних умов при зверненні із заявою про порушення справи про банкрутство, визначених нормами ч. 2 ст. 11 Закону про банкрутство: щодо безспірності кредиторських вимог, подання рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили та відповідної постанови органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредиторів.

Тобто, дотримання вказаних умов (як спеціальних, так і загальних) є обов'язковим, відповідно до Закону про банкрутство, при зверненні із заявою про порушення справи про банкрутство фізичної особи на підставі ст. ст. 90-92 Закону про банкрутство.

Таким чином, без порушеного щодо боржника виконавчого провадження та без доказів невиконання боржником своїх зобов'язань щодо безспірних вимог протягом трьох місяців з моменту порушення такого провадження відсутні ознаки його неплатоспроможності.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що наявність загрози неплатоспроможності боржника, тобто коли задоволення вимог одного або декількох вимог кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов'язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (ч. 5 ст. 11 Закону про банкрутство), може мати місце лише у випадку конкуренції грошових вимог кредиторів у виконавчому провадженні. Отже, про загрозу неплатоспроможності боржника, яка є підставою для ініціювання справи про банкрутство, свідчить неможливість задоволення вимог кредиторів виключно у виконавчому провадженні.

Колегія суддів зазначає, що боржником не зазначено про наявність у нього інших ніж ФОП ОСОБА_4 кредиторів, неможливість виконання грошових зобов'язань перед якими призведе до неможливості виконання грошових зобов'язань боржника в повному обсязі перед ФОП ОСОБА_4, тобто відсутня конкуренція грошових вимог кредиторів.

Таким чином, в будь-якому випадку на момент подачі заяви про порушення провадження у справі про банкрутство боржником повинні бути надані документи, які підтверджують наявність ознак неплатоспроможності або її загрози. Інакше таке банкрутство має ознаки фіктивного, тобто ініційованого з метою невиконання зобов'язань.

Між тим, до матеріалів заяви фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не додано судових рішень та постанов органів державної виконавчої служби про стягнення з нього кредитором зазначеної заборгованості, тобто відсутні докази того, що кредиторські вимоги в сумі 440 000,00 грн мають безспірний характер.

З урахуванням наведеного в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, визначених абз.3 ч.1 ст.1 та ч.1 ст.90 Закону про банкрутство щодо наявності у фізичної особи ОСОБА_2 зобов'язань, які виникли у нього у зв'язку зі здійсненням підприємницької діяльності. Також фізичною особою ОСОБА_2, відповідно до положень ст.11 Закону про банкрутство, не доведено обставини коли задоволення вимог одного або декількох вимог кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов'язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами.

Однак, всім наведеним вище обставинам місцевий господарський суд оцінки не надав та прийняв оскаржувану постанову, в зв'язку з чим постанова місцевого господарського суду підлягає скасуванню, а провадження у справі припиненню як безпідставно порушене.

Відповідно до приписів ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов'язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору, на основі вичерпних та достеменно підтверджених висновків.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, в зв'язку з чим постанова Господарського суду Харківської області від 03.02.2016 у справі № 922/6608/15 підлягає скасуванню, а провадження у справі припиненню.

Керуючись статтями 91, 99, 101, 102, п.3 статті 103, п.4 ч.1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «ОТП Банк» задовольнити.

Постанову Господарського суду Харківської області від 03.02.2016 у справі № 922/6608/15 скасувати.

Провадження у справі №922/6608/15 припинити.

Повний текст постанови складено 11.04.2017

Головуючий суддя Білоусова Я.О.

Суддя Тарасова І. В.

Суддя Шевель О. В.