донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

11.04.2017 справа №908/3195/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: суддіОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 довіреність №747 від 12.12.2016р. Не зявився Управління соціального захисту населення Токмацької міської ради, м. Токмак Запорізької області
на рішення господарського суду Запорізької області
від12 січня 2017р. (повний текст складено та підписано 18.01.2017р.)
у справі№ 908/3195/16 (суддя Носівець В.В.)
за позовомПублічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Запорізької філії ПАТ Укртелеком, м. Запоріжжя
доУправління соціального захисту населення Токмацької міської ради, м. Токмак Запорізької області
простягнення 17 826,98 грн.
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.01.2017р. у справі №908/3195/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Укртелеком в особі Запорізької філії ПАТ Укртелеком, м. Запоріжжя до Управління соціального захисту населення Токмацької міської ради, м. Токмак Запорізької області про стягнення заборгованості у розмірі 17 826,98 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог № 12/12 від 11.01.2017р.) задоволені у повному обсязі.

Управлінням соціального захисту населення Токмацької міської ради, м. Токмак Запорізької області подана апеляційна скарга, відповідно до якої останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що як головний розпорядник коштів міського бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення виконує свої повноваження, визначені Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 256, Бюджетним кодексом України і не може встановлювати інший порядок та механізм фінансування державних програм соціального захисту населення, а також діяти всупереч вимогам чинного законодавства.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, про що також зазначив у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача наданими йому правом не скористався, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України - справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство Укртелеком в особі Запорізької філії ПАТ Укртелеком, м. Запоріжжя звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Управління соціального захисту населення Токмацької міської ради, м. Токмак Запорізької області про стягнення заборгованості у розмірі 17 826,98 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог № 12/12 від 11.01.2017р.). Судом першої інстанції розглянуто позовні вимоги з урахуванням вказаної заяви.

За твердженням позивача, ПАТ "Укртелеком" в особі Запорізької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" протягом грудня 2015 року надавало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам м. Токмак Запорізької області, які мають право на пільги та на яких поширювалась дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " Закону України "Про жертви нацистських переслідувань" Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Вартість наданих відповідачу послуг, склала 17 826,98грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту неналежного виконання відповідачем його зобов'язань відповідно до вимог законодаства та за договором №13/2015 від 05.01.2015р. щодо своєчасної оплати вартості наданих телекомунікаційних послуг у грудні 2015 р. в розмірі 17 826,98 грн. у встановленому законом та договором порядку.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду є законним та обґрунтованим з наступних підстав.

Так, пунктами 1, 6 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Статтею 19 вказаного Закону встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для ряду категорій громадян встановлено такими Законами України: «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 р. № 3551-XII; «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000 р. № 1584-ІІІ; «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ; «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 р. № 203/98-ВР; «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII.

Одночасно, як вбачається з матеріалів справи, 05.01.2015р. між Публічним акціонерним товариством Укртелеком в особі Запорізької філії ПАТ Укртелеком (постачальник) та Управлінням соціального захисту населення Токмацької міської ради (замовник) укладено договір № 13/2015 (надалі - договір), за умовами якого постачальник надає громадянам м. Токмак Запорізької області послуги звязку, які, відповідно до чинного законодавства України, мають встановлені пільги щодо оплати послуг звязку. Замовник здійснює фінансування пільг, повязаних з використанням вищезазначених послуг. (пункт 1.1. договору)

Пунктом 2.1 договору встановлено, що оплата за надання послуг звязку в частині пільг здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника після складання сторонами актів звіряння та документального підтвердження встановлених тарифів на послуги населенню у відповідності до встановлених норм згідно Порядку фінансування виплат місцевих бюджетів на здійснення заходів по виконанню державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ № 20 від 11.01.2005 р.

Звірка розрахунків здійснюється сторонами на підставі розрахунків витрат на відшкодування збитків, повязаних з наданням пільг постачальником. Вказана звірка оформляється актом звірки, який є підставою для виконання зобовязань замовника по погашенню постачальнику відповідної заборгованості (п. 2.2 договору).

Предметом цього договору є відносини сторін щодо відшкодування пільг, пов'язаних з надання послуг зв'язку населенню, яке має право на ці пільги згідно з діючим законодавством України.

Згідно з розділом 7 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє в частині послуг до 31 грудня 2013р., в частині проведення розрахунків до повного їх виконання(п. 9.7.). В разі відсутності заяви однієї із сторін про припиненя або зміну умов договору за місяць до закінчення терміну його дії, договір вважається пролонгованим на наступний рік на тих же умовах.

Доказів припинення або розірвання договору у встановленому законодавством порядку сторонами не надано. Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин договір № 13/2015 від 05.01.2015 є чинним.

Також, наявність укладеного договору сторонами не заперечується.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації» та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ № 295 від 11.04.2012, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з підпункту «б» п. 4 ч. 1 ст.ст. 89, 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (надалі - Постанова № 256) затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі Порядок), якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Зокрема, п. 2 Постанови № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Згідно п. 3 Порядку, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання соціального захисту населення.

Відтак, головним розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг в м. Токмак є Управління соціального захисту населення Токмацької міської ради, м. Токмак Запорізької області, тобто відповідач. Таким чином, саме на відповідача згідно положень Порядку та Постанови № 256 покладено обов'язок щодо здійснення розрахунків з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікацій, за послуги, надані особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до ч. 1 п. 8 Порядку отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому, головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п. 8 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, у грудні 2015 року позивачем надавалися послуги споживачам телекомунікаційних послуг, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 та мають право на відповідні пільги. Позивачем понесені витрати на надання послуг звязку означеним категоріям пільговиків на загальну суму 17 826,98 грн., в підтвердження чого останнім надано розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг у грудні 2015 року (форми № 2-пільга), який в подальшому відкориговано. Поіменні списки абонентів за формою "2-пільга" надсилались позивачем на електронну адресу відповідача.

Листом № 32/2-3-457 від 15.11.2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про погашення існуючої заборгованості за грудень 2015 року, докази надсилання якого наявні в матеріалах справи (а.с. 12).

В свою чергу, відповідач листами №174/05-58 від 26.01.2016р., №277-1/05-58 від 05.02.2016р., №937/05-58 від 15.04.2016р., №1154-1/05-58 від 23.05.2016р. повідомляв позивача про відсутність грошових коштів для компенсації за надані населенню телекомунікаційні послуги.

Одночасно, відповідачем до матеріалів справи надано копію реєстру бюджетних фінансових зобовязань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів № 40893 від 23.12.2015р., відповідно до якого вбачається, що заборгованість в сумі 17 826,98грн, зареєстрована в Токмацькому УДКСУ Запорізької області (а.с. 58).

Також, сторонами справи на виконання п. 2.2. договору та згідно норм чинного законодавства підписано акт звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги станом на 01.01.2016 р., відповідно до якого узгоджена сума заборгованості становить 17826,98 грн. (а.с. 61)

Отже, спір щодо розміру заявленої до стягнення заборгованості між сторонами відсутній.

Проте, доказів погашення суми основної заборгованості з витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян, відповідачем не надано.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Зобов'язанням, у свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Виходячи з наведеного, оскільки відповідачем не надано доказів сплати заборгованості на суму 17 826,98грн., Управлінням соціального захисту населення Токмацької міської ради, м. Токмак Запорізької області допущено порушення вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України щодо належного виконання договірних зобов'язань.

У звязку із зазначеним, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 17 826,98грн. судом першої інстанції задоволені обґрунтовано.

При цьому, доводи відповідача щодо неналежного бюджетного фінансування не приймаються колегією суддів з огляду на наступне.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

Одночасно, приписи ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з пунктом 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013р. відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі «ОСОБА_2 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 та у справі «Бакалов проти України» від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446, від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12 та від 22.03.2017 у справі № 905/2358/16.

За таких обставин, Управління соціального захисту населення Токмацької міської ради, м. Токмак Запорізької області відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону та умов договору і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Крім того, згідно з ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

ОСОБА_5 фінансів України від 30.06.2011 № 31-07310-10-24/16584, роз'яснено що «...деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів)».

Тобто, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відповідно до статтей 33, 34 Господасрького процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що місцевим господарським судом в порядку ст.43 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та спростовані вищевикладеними висновками судової колегії.

Враховуючи наведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 12.01.2017р. у справі №908/3195/16 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу за наведеними в ній мотивами - без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Токмацької міської ради, м. Токмак Запорізької області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 12 січня 2017 р. у справі № 908/3195/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Колядко Т.М.

ОСОБА_3