ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" квітня 2017 р.справа № 916/221/17

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Петренко Н.Д.

за участю секретаря Бобошко А.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 916/221/17

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю «WEST 16 STREET. LLC » (ВЕСТ 16 СТРІТ. ЛЛК)

до відповідача: Одеської обласної організації Національної Спілки художників України

про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 28.11.2016 у матеріалах справи (а.с. 18);

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 01-02/38 від 06.02.2017 у матеріалах справи (а.с. 33).

СУТЬ СПОРУ: позивачем товариством з обмеженою відповідальністю «WEST 16 STREET. LLC » (ВЕСТ 16 СТРІТ. ЛЛК) 27.01.2017 заявлені вимоги до відповідача - Одеської обласної організації Національної Спілки художників України про усунення перешкоди у користуванні шляхом виселення відповідача з займаного нежитлового приміщення площею 90,1 кв.м. у будинку № 18 по вул. Катерининській у м. Одесі.

У відзиві на позов відповідач по справі проти позову заперечував, вказуючи на його необґрунтованість. Зазначав, що займає оспорюване приміщення правомірно на підставі договору № 2 безстрокового безоплатного користування нежитловими приміщеннями від 04.02.2000, укладеного між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (власником) та Одеською обласною організацією Спілки художників України (користувач). Зауважував, що незважаючи на неодноразову зміну власника, правомірність знаходження відповідача в будинку № 18 по вул. Катерининській у місті Одесі встановлена постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.10.2007 по справі № 16/249-07-6325 (якою було скасовано рішення господарського суду Одеської області від 08.08.2007 по справі № 16/249-07-6325) та постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2008. Вказані постанови, на думку, відповідача містять преюдиціальні факти в розумінні положень ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, які повинні бути враховані під час даного судового розгляду.

Клопотання відповідача по справі про залишення позову без розгляду в порядку п. 2 ч.1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (а.с. 32), усні клопотання про залучення до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Одеської міської ради та приватного підприємства «Мерф» залишені судом без задоволення у звязку з відсутністю процесуально-правових підстав для їх задоволення.

Також судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження по справі № 916/221/17 та надіслання матеріалів до слідчого органу в порядку п.2 ч.2 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України через порушення кримінального провадження № 0000587 та внесення досудового розслідування фабули за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України у звязку з його безпідставністю.

28.03.2017 Одеською обласною організацією Національної спілки художників України через канцелярію суду (вх. № 2-1715/17) надано заяву про застосування позовної давності в порядку ст. 267 Цивільного кодексу України.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 31.03.2017 о 15:00, 03.04.2017 о 10:30.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Посилаючись на укладений 22.03.2013 з приватним підприємством «Мерф» договір купівлі-продажу, згідно умов якого приватне підприємство «Мерф» (продавець) передало у власність, а товариство з обмеженою відповідальністю «WEST 16 STREET. LLC » (ВЕСТ 16 СТРІТ. ЛЛК) (покупець) прийняло у власність нежиле приміщення у будинку № 18 по вул. Катеринінській в м. Одесі, загальною площею 90,2 кв.м., продавець звернувся до суду з позовом до Одеської обласної організації Національної спілки художників України про усунення перешкоди у користуванні шляхом виселення з займаного приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 18, загальною площею 90,1 кв.м., яке займає вказане приміщення на підставі договору безстрокового безоплатного користування від 04.02.2000, укладеного між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (власником) та Одеською обласною організацією Спілки художників України (користувач).

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05.07.2013 визнано частково припиненим та частково скасоване рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 355 від 29.08.2012 «Про реєстрацію обєктів комунальної власності м. Одеси» в частині пункту 2.5. даного рішення; визнано протиправним та скасовано свідоцтво про право власності серії САЄ798531, видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради від 24.09.2012 на обєкт нежитлові приміщення загальною площею 151,8 кв.м., основною площею 136,9 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 18.

Вказує, що на підставі зазначеного рішення скасовано державну реєстрацію права власності на обєкт: нежитлові приміщення 1-го поверху та підвалу № 810, загальною площею 151,8 кв.м., основною площею 136,9 кв.м., які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 18, у реєстровій книзі комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості», номер запису 1580, в книзі 13ог-13б, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності 08.10.2012 та в Єдиному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Викладене, на думку позивача, свідчить про відсутність будь-якого правового звязку між позивачем та відповідачем; також за твердженням позивача не існує правової норми, яка зобовязує нового власника продовжувати надавати у користування або постійне користування свою власність, що вказує на безпідставність знаходження відповідача у спірному приміщенні та його використання.

З посиланням на положення ст.ст. 316, 317, 318, 319, 321, 323, 328, 386, 391, 770 Цивільного кодексу України просить задовольнити заявлені позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні шляхом виселення відповідача з нежитлового приміщення у будинку № 18 по вул. Катериниській у м. Одесі загальною площею 90,1 кв.м.

Одеська обласна організація Національної Спілки художників України проти позову заперечувала. У відзиві вказувала, що правомірно користується оспорюваним приміщенням на підставі договору № 2 безстрокового безоплатного користування нежитловими приміщеннями, який був укладений 04.02.2000 між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (власником) та Одеською обласною організацією спілки художників України (користувач), згідно умов п. 1.1. якого власник передав, а користувач прийняв у безстрокове безоплатне користування 173 нежитлових приміщення загальною площею 9523,5 кв.м. з метою розміщення творчих майстерень.

Умови передачі та повернення приміщень визначені у розділі 2 вищеозначеного договору безстрокового безоплатного користування, а саме: вступ користувача у користування приміщеннями настає одночасно з підписанням сторонами договору безоплатного користування нежитловими приміщеннями та акту прийому-передачі вказаних приміщень (п. 2.1.), передача приміщень в безоплатне користування не спричиняє передачу користувачу права власності на ці приміщення (п. 2.2.).

Іншими положеннями договору сторони погодили обовязки (розділ 3) та права (розділ 4) користувача, обовязки (розділ 5) та права (розділ 6) власника, відповідальність сторін (розділ 7), умови його зміни та розірвання (розділ 8).

Зокрема у п. 8.1. сторони дійшли згоди, що умови договору зберігають силу у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище користувача; що зміна або розірвання договору можуть мати місце за погодженням сторін (п. 8.2.); що договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням арбітражного суду у випадках, передбачених чинним законодавством (п. 8.3.); що реорганізація власника не є підставою для зміни умов або припинення цього договору (п. 8.4.).

04.02.2000 підписаний акт прийому-передачі 173 нежитлового приміщення загальною площею 9523,5 кв.м., серед яких п. 40 зазначено приміщення 1-го поверху площею 87,3 кв.м. та підвалу площею 61,6 кв.м. у буд. 18 по вул. Катерининській у м. Одесі.

Положеннями п. 1.1. статуту Одеської обласної організації Національної Спілки художників України визначено, що Одеська обласна організація Національної Спілки художників України є правонаступником Одеської обласної організації Спілки художників України.

Відповідач вказує, що правомірність знаходження Одеської обласної організації Спілки художників України у спірному приміщенні підтверджена постановою Одеського апеляційного господарського суду від 04.10.2007 по справі № 16/249-07-6325, якою було скасовано рішення господарського суду Одеської області від 08.08.2007 по справі № 16/249-07-6325 про визнання договору № 2 безстрокового безоплатного користування нежитловим приміщенням від 04.02.2000, укладеним між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради та Одеською організацією Спілки художників України в частині нежитлових приміщень першого поверху, загальною площею 90,2 кв.м. розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 18 припиненим та виселено Одеську організацію Спілки художників України з означеного приміщення.

В постанові Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2007 по справі № 16/249-07-6325 встановлено, зокрема, що між Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (Власник) та Одеською організацією спілки художників України (Користувач) було укладено договір за №2 безстрокового безоплатного користування нежитловими приміщеннями від 04.02.2000р., відповідно до умов розділу 1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у безстрокове безоплатне користування 173 нежитлових приміщень згідно додатку, загальною площею 9523,5 кв.м. з метою розміщення творчих майстерень. Як вбачається з акту прийому-передачі від 04.02.2000р. нежитлові приміщення, розташовані по вул. Катерининській 18 у м. Одесі увійшли до переліку приміщень, переданих Одеській організації спілки художників України у безстрокове безоплатне користування.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна, або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Підставами зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін можуть бути істотні порушення договору другою стороною, або в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що як позовна заява так і інші матеріали справи не містять підстав істотного порушення Одеською організацією Спілки художників України безстрокового безоплатного користування спірним приміщенням. Позивачем не наведено інших випадків встановлених договором або законом, які дають право на припинення дії договору, а судом першої інстанції помилково надана правова оцінка припинення дії договору користування нежитловими приміщеннями.

"Із договору купівлі-продажу від 07.06.2007р. за яким позивач купив у ПП Аркадія-2000 спірне приміщення вбачається, що продавець скрив від покупця існування договору безстрокового безоплатного користування спірним приміщенням оскільки у п.4 договору, засвідченого нотаріусом гарантував, що внаслідок продажу нежитлового приміщення не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, а також будь-яких прав у третіх осіб, нежитлове приміщення не надано в користування орендарям.

Справа була розглянута у відсутність відповідача, що призвело до прийняття неправильного рішення оскільки спірне приміщення знаходиться у постійному їх користуванні на протязі багатьох десятиліть, останнім часом у відповідності з договором від 04.02.2000р. про безстрокове безоплатне користування. Умови даного договору передбачають збереження його сили навіть у випадках коли після його укладення законодавством будуть встановлені правила які будуть погіршувати становище користувача, а зміна або розірвання можуть мати місце за погодженням сторін тобто Одеської міської ради і Одеської організації спілки художників України, або за рішенням арбітражного суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази та доводи сторін, судова колегія апеляційного суду дійшла висновку, що прийняте судом першої інстанції рішення по даній справі підлягає скасуванню та відмові у задоволені позовних вимог".

Постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2008 по справі № 16/249-07-6325 залишено без змін постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2007.

За правилами ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин. Вона полягає у припущенні, що особа, вчиняючи правочин, діє правомірно.

Своїм підґрунтям встановлення презумпції правомірності правочину має визначальний принцип приватного права «Дозволено все, що прямо не заборонено законом», а також такі засади цивільного права, як свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства. Згідно з цими засадами припускається, що особа може, реалізуючи своє право свободи договору, вчиняти з метою створення, зміни, припинення тощо цивільних прав і обовязків будь-які правомірні дії. При цьому не вимагається прямої вказівки на правомірність дій в акті цивільного законодавства: достатньо, що закон не визначає ці дії як заборонені.

Судом встановлено, що відповідач правомірно користується спірним приміщенням на підставі договору №2 безстрокового безоплатного користування нежитловими приміщеннями від 04.02.2000р., відповідно до умов розділу 1 якого орендодавець передає, а орендар приймає у безстрокове безоплатне користування 173 нежитлових приміщень згідно додатку, загальною площею 9523,5 кв.м. з метою розміщення творчих майстерень. З акту прийому-передачі від 04.02.2000р. слідує, що нежитлові приміщення, розташовані по вул. Катерининській 18 у м. Одесі, увійшли до переліку приміщень, переданих Одеській організації спілки художників України у безстрокове безоплатне користування.

Договір №2 безстрокового безоплатного користування нежитловими приміщеннями від 04.02.2000р. є чинним, він не є нікчемним правочином, його не розірвано, не визнано недійсним у судовому порядку, а тому суд не вбачає підстав для виселення відповідача з нежитлового приміщення, розташованого по вул. Катерининській 18 у м. Одесі і відмовляє у задоволенні позову.

При цьому суд виходить з того, що зміна власника приміщення у даних правовідносинах не впливає на чинність договору №2 безстрокового безоплатного користування нежитловими приміщеннями від 04.02.2000 та на правомірність користування Одеською організацією Національної Спілки художників України спірним приміщенням. Такого ж по суті правового висновку дійшов і Вищий господарський суд України у постанові від 11.02.2008 по справі № 16/249-07-6325, залишаючи без змін постанову Одеського апеляційного господарського суду від 04.07.2007.

Згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10 квітня 2017 р.

Суддя Н.Д. Петренко