КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"10" квітня 2017 р. Справа №910/2543/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Сотнікова С.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Сервісний центр Трейдінг" на постанову господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року

у справі № 910/2543/16 (суддя Чеберяк П.П.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвестор-3"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року ТОВ „Інвестор-3" визнано банкрутом, відкрито його ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено Яновського С.С.

Не погоджуючись із зазначеною постановою місцевого господарського суду ТОВ „Сервісний центр Трейдінг" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 року колегією суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Мартюк А.І., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.03.2017 року, апеляційну скаргу ТОВ „Сервісний центр Трейдінг" на постанову господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року у справі № 910/2543/16 з доданими до неї документами повернуто скаржнику без розгляду по суті на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

29.03.2017 року апеляційна скарга ТОВ „Сервісний центр Трейдінг" надійшла до Київського апеляційного господарського суду повторно.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів вказану апеляційну скаргу у справі № 910/2543/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Остапенка О.М., суддів: Верховця А.А., Сотнікова С.В.

Розглянувши вказану апеляційну скаргу, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду і має бути повернута скаржнику без розгляду з огляду на наступне.

Приймаючи ухвалу від 22.12.2016 року, колегією суддів зазначено, що останнім днем подання апеляційної скарги на постанову господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року є 05.05.2016 року.

Проте, скаржник звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на вищевказану постанову місцевого господарського суду лише 08.12.2016 року, що підтверджується штампом господарського суду міста Києва про одержання апеляційної скарги із зазначенням дати та вхідного номера, тобто з пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження без відповідного клопотання про його поновлення, що в свою чергу стало підставою для повернення первісно поданої апеляційної скарги.

Усуваючи вказаний недолік та звертаючись до суду в другий раз, скаржником заявлено клопотання про відновлення строку на апеляційне оскарження постанови господарського суду від 24.04.2016 року.

Розглянувши клопотання ТОВ „Сервісний центр Трейдінг" про відновлення пропущеного строку для подання апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що дане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно частини 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України», статтею 93 ГПК встановлено, що апеляційна скарга, яка подана після закінчення строків, установлених цією статтею, повертається, якщо апеляційний господарський суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Відповідну заяву (клопотання) може бути викладено в апеляційній скарзі чи в окремому документі, і в останньому випадку її має бути подано одночасно з апеляційною скаргою. Заява розглядається, якщо вона надійшла до винесення ухвали про повернення апеляційної скарги.

Заява про поновлення строку розглядається одноособово одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений у встановленому законом порядку.

Наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами частини першої статті 53 ГПК.

Про поновлення або про відмову у поновленні пропущеного строку може зазначатися в ухвалі як окремому документі (за підписом судді, який розглядав відповідне питання у порядку частини другої статті 93 ГПК) або в ухвалах (за підписами суддів) про повернення апеляційної скарги (частина друга статті 93, пункт 4 частини першої статті 97 ГПК) чи про прийняття її до провадження (стаття 98 ГПК).

Відповідно до статті 53 ГПК України відновлення пропущеного строку здійснюється господарським судом за наявності поважної причини його пропуску. Виходячи зі змісту статті 53 ГПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно із п. 8 ч. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Отже, наведені норми пов'язують можливість відновлення процесуального строку з обов'язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Це стосується й тих випадків, коли таке відновлення здійснюється з ініціативи господарського суду, що має зазначити відповідну причину (причини) в судовому рішенні, в якому йдеться про відновлення строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюються за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК."

Як вбачається з матеріалів справи оскаржувану постанову прийнято судом першої інстанції 25.04.2016 року.

Відповідне оголошення про визнання ТОВ „Інвестор-3" банкрутом та відкриття відносно нього ліквідаційної процедури опубліковано на офіційному сайті Вищого господарського суду України 27.04.2016 року за № 30942.

Особливості та порядок заявлення кредиторами вимог до боржника, що ліквідується в порядку ст. 95 Закону, визначені положеннями ч.3 ст.95 Закону, які передбачають, що кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

27.05.2016 року засобами поштового зв'язку ТОВ „Сервісний центр Трейдінг" направило до суду першої інстанції заяву про визнання його кредитором боржника на суму 9 700 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.08.2016 року скаржника визнано кредитором боржника четвертої черги на заявлену вище суму.

Таким чином, обізнаний про прийняття оскаржуваної постанови ще принаймні 27.05.2016 року, апелянт оскаржив її вперше лише 08.12.2016 року, тобто через більш ніж півроку після її прийняття, не навівши при цьому жодних поважних та об'єктивних причин, жодних непереборних обставин, які б унеможливили вчинення ним процесуальних дій упродовж цього терміну, а відтак можливість подання апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу в найкоротші строки з часу, коли йому стало відомо про неї та про її зміст, залежала виключно від волевиявлення скаржника, тобто мала суб'єктивний характер.

При цьому, судова колегія враховує, що після повернення первісно поданої апеляційної скарги ухвалою від 22.12.2016 року, апелянт в найкоротші терміни не усунув визначені у ній недоліки, а звернувся до суду касаційної інстанції.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що для вирішення господарським судом питання про відновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони чи прокурора, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього за загальними правилами розділу V ГПК (п.1 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.07 № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році").

Слід також зазначити, що лише факт подання апелянтом клопотання про відновлення строку не кореспондується з автоматичним обов'язком суду відновити цей строк, оскільки таке клопотання з огляду на приписи ч.1 ст. 53 Господарського процесуального кодексу повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку.

Суд апеляційної інстанції враховує позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 13.07.2016 року у справі № Б29/162-10, відповідно до якої одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі „Рябих проти Росії").

У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі „Пономарьов проти України").

Разом з тим, скаржником взагалі не наведено суду поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції в розумінні ст. 53 ГПК України, як і належних та допустимих доказів на їх підтвердження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 93 ГПК України апеляційний господарський суд постановляє ухвалу про повернення апеляційної скарги у випадках, якщо вона подана після закінчення строків, установлених цією статтею, і суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, та незалежно від поважності причини пропуску цього строку - у разі, якщо апеляційна скарга подана прокурором, органом державної влади, органом місцевого самоврядування після спливу одного року з дня оголошення оскаржуваного судового рішення. Розгляд заяви особи про поновлення строку на подання апеляційної скарги здійснюється одним із суддів колегії суддів апеляційного господарського суду, склад якої визначений при реєстрації справи відповідно до положень частини четвертої статті 91 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 53, 86, 91, 93 та п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю „Сервісний центр Трейдінг" про поновлення строку на подання апеляційної скарги на постанову господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року у справі № 910/2543/16 відхилити.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Сервісний центр Трейдінг" на постанову господарського суду міста Києва від 25.04.2016 року у справі № 910/2543/16 повернути скаржнику без розгляду по суті.

3. Матеріали справи повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

С.В. Сотніков