ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 квітня 2017 року Справа № 922/1805/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіШвеця В.О.,
суддівДанилової М.В., Корсака В.А.
перевіривши матеріали касаційної скаргиЖовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 15.02.2017
у справі№922/1805/15 Господарського суду Харківської області
за позовомПрокурора Жовтневого району міста Харкова в інтересах держави в особі: 1.Управління освіти адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради; 2. Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради
до1. Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №54 Харківської міської ради; 2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
провизнання недійсним договору

Касаційна скарга Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно із частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Проте, в порушення зазначених норм скаржником до касаційної скарги не додано доказів на підтвердження сплати судового збору в установлених законодавством порядку і розмірі. Натомість, останнім заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. У розумінні приписів наведеної норми єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. Отже, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду і може мати місце за наявності виключних обставин на підтвердження того, що майновий стан унеможливлює сплату судового збору. При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то сама по собі несплата та заявлене скаржником клопотання про відстрочення оплати судового збору не можуть бути підставою для її відстрочення.

Скаржником в обґрунтування заявленого клопотання вказано про те, що Державна виконавча служба України є бюджетною установою, фінансування якої здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, але останнім не надано жодного доказу на підтвердження того, що його майновий стан дійсно перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення заявленого клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Зазначене є підставою для повернення касаційної скарги на підставі пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, яким встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що за приписами частини 3 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, сторона має право повторно подати касаційну скаргу з додержанням стислих строків для виправлення, а також враховуючи вимоги статті 53 зазначеного Кодексу.

Керуючись статтями 86, 111, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Жовтневому відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі №922/1805/15 Господарського суду Харківської області.

Касаційну скаргу Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі №922/1805/15 Господарського суду Харківської області та додані до неї документи повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя В.Швець

Судді М.Данилова

В.Корсак