ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2017 року Справа № 904/10685/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Дон О.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: адвокат Келембет І.М., довіреність № б/н від 03.01.2017 року, договір № б/н від 03.01.2017 року

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об'єднання фермерів "Привільне" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2017 року у справі № 904/10685/16

за позовом Об'єднання фермерів "Привільне", с. Захарівка Мангушського району Донецької області

до

відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера", м. Дніпро

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД", м. Дніпро

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Об'єднання фермерів "Привільне" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера", відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги № 53 від 08.10.2015 року, укладеного між відповідачами.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2017 року у справі № 904/10685/16 (суддя Ніколенко М.О.) припинено провадження у справі за позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера"; в позові відмовлено; стягнуто з Об'єднання фермерів "Привільне" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, у розмірі 500, 00 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд зазначив, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому, заміна кредитора у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. Посилання у Договорі відступлення права вимоги на те, що зміст зобов'язання, яке виникло із Договору купівлі-продажу та передається новому кредитору, складає, в тому числі, право вимагати від боржника оплати суми боргу, яке підтверджено рішеннями судів та визначає залишок нестягнутої суми за вказаними рішеннями, лише конкретизує підстави утворення грошової вимоги, що передається новому кредитору, та не свідчить, що шляхом укладення зазначеної цивільно-правової угоди відбулась уступка права вимоги за рішеннями судів, а не за Договором купівлі-продажу. Провадження у справі щодо відповідача-1 припинено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з припиненням 05.04.2016 року діяльності цього суб'єкта господарювання. Розмір витрат на оплату послуг адвоката, пов'язаних з розглядом даної справи, який відповідач-2 просить стягнути з позивача, судом зменшено до суми 500, 00 грн. з тих підстав, що саме таку суму суд визнав співрозмірною з заявленими у справі вимогами.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, Об'єднання фермерів "Привільне" подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті рішення у справі норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, позивач просить скасувати це рішення та прийняти нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на ті обставини, що умовами Договору відступлення права вимоги №53 від 08.10.2015 року передбачено право вимоги за рішенням господарського суду по справі № 904/927/15 про стягнення з Об'єднання фермерів "Привільне" 1 453 971, 50 грн. проіндексованої суми вартості товару, 682 360, 13 грн. процентів за користування товарним кредитом, 59 424, 92 грн. пені, 43 915, 13 грн. витрат по сплаті судового збору. Залишок нестягнутої суми за наказами у вищевказаній справі складає 2 097 483, 26 грн. За доводами позивача, зміст Договору відступлення права вимоги №53 від 08.10.2015 року суперечить діючому законодавству України, оскільки відповідно до умов цього Договору фактично відбулась заміна стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена. Окрім цього, позивач вважає, що відповідач-2 не є правонаступником відповідача-1. Оскільки Договір відступлення права вимоги укладено з грубим порушенням норм законодавства, наведене, на думку позивача, є підставою для визнання його недійсним, а судом порушено вимоги ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", статей 203, 215, 512-519 Цивільного кодексу України.

Відповідач-1 відзив на апеляційну скаргу не надав, у судові засідання, призначені для розгляду справи, явку свого повноважного представника не забезпечив. Відповідачу-1 направлялися відповідні ухвали апеляційного господарського суду (а.с. 163, 180, т. 1). За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як на час розгляду справи місцевим господарським судом, так і на час перегляду оскаржуваного рішення у справі в апеляційному порядку, юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера" припинено.

Відповідач-2 у судові засідання, призначені для розгляду апеляційної скарги, явку свого повноважного представника не забезпечив; про дату, час та місце проведення судових засідань апеляційним господарським судом у даній справі відповідач-2 повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення цій особі поштових відправлень, якими їй в копії направлені відповідні ухвали апеляційного господарського суду (а.с. 164, 181 т. 1).

Відповідно до письмового відзиву на апеляційну скаргу відповідач-2 проти задоволення апеляційної скарги заперечує. Відповідач-2 зазначає, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові, що відступається на підставі укладеного між ними правочину. При цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом всього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Відтак, за доводами відповідача-2, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників правовідносин і не впливає на правомірність цесії. Між сторонами було укладено цивільно-правову угоду, метою якої була заміна кредитора у зобов'язанні - Договорі купівлі-продажу № 13067 від 24.02.2014 року, а в подальшому, на виконання такої угоди, відповідач-2 звернувся до господарського суду із заявою про заміну відповідача-1 - стягувача у виконавчому провадженні, на його правонаступника - відповідача-2, про що судом винесено відповідну ухвалу. Висновок позивача про те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена, на думку відповідача-2, є помилковим та надуманим, оскільки ані в тексті спірного договору, ані попередні судові рішення, ані діюче законодавство України не містять такого поняття, як уступка права стягувача за рішенням суду; мова може йти про відступлення права вимоги шляхом укладення цивільно-правової угоди, а в подальшому про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 року апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження та призначено до розгляду у судове засідання на 07.03.2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 07.03.2017 року розгляд апеляційної скарги відкладено у судове засідання на 28.03.2017 року.

У судовому засіданні 28.03.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (продавець) та Об'єднання фермерів "Привільне" (покупець) уклали Договір купівлі - продажу №13067 від 24.02.2014 року (а.с. 14-18, т. 1).

Відповідно до пункту 1.1. Договору купівлі - продажу продавець зобов'язується передати, а покупець зобов'язується прийняти та сплатити вартість засобів захисту рослин, мікродобрив, іменованих у подальшому товар, відповідно до умов даного Договору (додаткових угод та специфікацій до нього).

Згідно з пунктом 4.1. Договору купівлі - продажу умови оплати товару, порядок та строки здійснення платежів зазначаються у специфікаціях до Договору.

Пунктом 7.2. Договору купівлі-продажу передбачено, що якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, на прострочену суму нараховуються 35 процентів річних за користування товарним кредитом від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений, та протягом 10 - ти календарних днів, тобто до моменту, коли починає діяти інша процентна ставка, визначена у пункті 7.3. цього Договору.

Відповідно до пункту 7.3. Договору купівлі - продажу, якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, через 10 календарних днів від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати, на прострочену суму нараховуються 350 процентів річних за користування товарним кредитом.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2015 року у справі № 904/927/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" до відповідача-1: Об'єднання фермерів "Привільне" та до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Поліс" про стягнення 2 195 756, 55 грн. позов задоволено; стягнуто солідарно з Об'єднання фермерів "Привільне" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Поліс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" 1 453 971, 50 грн. проіндексованої суми вартості товару, 682 360, 13 грн. процентів за користування товарним кредитом, 59 424, 92 грн. пені; стягнуто з Об'єднання фермерів "Привільне" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" 43 915, 13 грн. витрат по сплаті судового збору (а.с. 19-24, т. 1).

Зазначене рішення господарського суду Дніпропетровської області не було оскаржене в апеляційному та касаційному порядку, відповідно, набрало законної сили.

Предметом спору у справі № 904/927/15 є стягнення з відповідачів заборгованості за Договором купівлі-продажу № 13067 від 24.02.2014 року.

Постановами державного виконавця відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції від 19.05.2015 року за заявами Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" відкриті виконавчі провадження:

- № 47576965 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2015 року у справі № 904/927/15 про стягнення з Об'єднання фермерів "Привільне", як солідарного боржника, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" 1 453 971, 50 грн. проіндексованої суми вартості товару, 682 360, 13 грн. процентів за користування товарним кредитом, 59 424, 92 грн. пені;

- № 47577855 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2015 року у справі № 904/927/15 про стягнення з Об'єднання фермерів "Привільне" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" 43 915, 13 грн. витрат по сплаті судового збору (вказані обставини встановлені ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2015 року у справі № 904/927/15 - а.с. 87-89, т. 1).

08.10.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (первісний кредитор) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" (новий кредитор) уклали Договір відступлення права вимоги № 53 (а.с. 25-26, т. 1).

Пунктом 1.1. Договору відступлення права вимоги передбачено, що первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги за Договором купівлі-продажу № 13067 від 24.02.2014 року, який укладений між первісним кредитором і продавцем по Договору купівлі-продажу та Об'єднанням фермерів "Привільне" - боржником і покупцем по Договору купівлі-продажу.

Згідно з пунктом 1.2. Договору відступлення права вимоги до нового кредитора переходять усі права (як майнового так і немайнового характеру) первісного кредитора, передбачені Договором купівлі-продажу, в обсязі і на умовах, що існували станом на 08.10.2015 року - дату переходу цих прав, а також переходять права, які виникнуть у майбутньому після моменту переходу прав і будуть існувати у часі аж до повного виконання (задоволення) боржником вимог нового кредитора, право на які, передбачені умовами Договору купівлі-продажу.

Відповідно до пункту 1.3. Договору відступлення права вимоги моментом переходу усіх прав від первісного кредитора до нового кредитора є 08 жовтня 2015 року. З цієї дати новий кредитор стає кредитором у зобов'язанні - Договорі купівлі - продажу і має усі права кредитора (продавця) у Договорі купівлі-продажу. На момент переходу усіх прав у нового кредитора існує, зокрема, але не виключно:

право вимоги, що виникло на підставі Договору купівлі - продажу, втілене в рішенні господарського суду Дніпропетровської області, ухваленому 16.04.2015 року по справі № 904/927/15, на виконання якого 06.05.2015 року видано накази про стягнення з боржника - 1 453 971, 50 грн. - проіндексована сума вартості товару, 682 360, 13 грн. - сума процентів за користування товарним кредитом та 59 424, 92 грн. - пені, 43 915, 13 грн. - витрати по сплаті судового збору. Залишок не стягнутої суми за вказаними наказами складає - 2 097 483, 26 грн.

Згідно з п. 4.2. Договору відступлення права вимоги цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє протягом 5 років.

Позивач в обґрунтування підстав для визнання недійсним спірного Договору відступлення права вимоги посилається на ті обставини, що зміст договору суперечить діючому законодавству України, оскільки відповідно до умов Договору відступлення фактично відбулась заміна стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена.

Переглядаючи оскаржуване рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, зокрема, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частинами першою, третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Умови Договору купівлі-продажу № 13067 від 24.02.2014 року не містять заборони щодо заміни кредитора у зобов'язанні.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. При цьому, заміна кредитора у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 514 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Як встановлено вище, відповідно до пунктів 1.1. та 1.2. Договору відступлення права вимоги первісний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера" передало, а новий кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД" прийняло на себе право вимоги по зобов'язанням, передбаченим Договором купівлі-продажу №13067 від 24.02.2014 року.

При цьому, у пункті 1.3 Договору відступлення права вимоги було констатовано той факт, що на момент переходу права вимоги до нового кредитора було прийнято судове рішення про стягнення з Об'єднання фермерів "Привільне" заборгованості, що виникла на підставі Договору купівлі-продажу № 13067 від 24.02.2014 року.

Посилання у Договорі відступлення права вимоги на те, що зміст зобов'язання, яке виникло із Договору купівлі-продажу та передається новому кредитору, складає, в тому числі, право вимагати від боржника оплати суми боргу, яка підтверджена рішенням суду, що судове рішення визначає залишок нестягнутої суми за цим рішенням, лише конкретизує підстави утворення грошової вимоги, що передається новому кредитору, та не свідчить, що шляхом укладення зазначеної цивільно-правової угоди відбулась уступка права вимоги за рішенням суду, а не за Договором купівлі-продажу.

Відповідно до частини першої статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Оскільки виконання рішення суду є невід'ємною стадією господарського процесу, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватись не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини першої статті 25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 25 ГПК України передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення (пункт 1.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Частиною п'ятою статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на дату виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При цьому, питання заміни сторони її правонаступником, у тому числі і в разі заміни кредитора у зобов'язанні, вирішуються виключно судом у порядку, передбаченому статтею 25 ГПК України.

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, про що зазначено у постанові Верховного Суду України від 20.11.2013 року у справі № 6-122цс13. Правова позиція Верховного Суду України обґрунтована тим, що згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2015 року у справі № 904/927/15 (а.с. 87-89, т. 1) замінено сторону виконавчого провадження стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросфера" новим кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросфера ЛТД".

Відтак, спочатку між сторонами було укладено цивільно-правову угоду, метою якої була заміна кредитора у зобов'язанні, а в подальшому на виконання такої угоди новий кредитор звернувся до суду із вимогою про заміну сторони та стягувача у виконавчому провадженні на відповідного правонаступника.

За викладеного місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору відступлення права вимоги №53 від 08.10.2015 року, укладеного між відповідачами, та відмовив в задоволенні позову щодо відповідача-2.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено діяльність суб'єкта господарювання, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність припинення провадження у справі за позовними вимогами до відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера", оскільки за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" припинено з 05.04.2016 року (а.с. 107-112, т. 1).

Доказів наявності правонаступника усіх прав і обов'язків вказаної юридичної особи матеріали справи не містять.

Апеляційний господарський суд погоджується з оскаржуваним рішенням місцевого господарського суду і в частині стягнення з позивача на користь відповідача-2 понесених останнім судових витрат на оплату послуг адвоката у сумі 500, 00 грн. (судом зменшена сума витрат, враховуючи принцип співрозмірності, до суми 500, 00 грн.).

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що місцевий господарський суд правомірно відмовив позивачу у задоволенні його клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, врахувавши відсутність для цього підстав, передбачених статтею 66 ГПК України.

Висновки місцевого господарського суду про відсутність підстав для зупинення провадження у даній справі до перегляду апеляційним господарським судом ухвали суду першої інстанції у справі № 904/927/15 про заміну сторони у виконавчому провадженні також відповідають вимогами чинного законодавства.

За наведеного вище, апеляційний господарський суд не вбачає підстав, передбачених статтею 104 ГПК України, для зміни або скасування рішення суду першої інстанції та, відповідно, підстав для задоволення апеляційної скарги.

З огляду на встановлені обставини справи, зазначені приписи законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи позивача, наведені в обґрунтування вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об'єднання фермерів "Привільне" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2017 року у справі № 904/10685/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.01.2017 року у справі № 904/10685/16 залишити без змін.

Повна постанова складена 03.04.2017 року

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Суддя А.Є. Чередко