донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

11.04.2017 справа №905/3425/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: суддіОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Не зявився Не зявився Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь
на рішення господарського суду Донецької області
від25 січня 2017 р. (повний текст складено та підписано 25.01.2017р.)
у справі№ 905/3425/16 (суддя Бойко І.А.)
за позовомПублічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м. Запоріжжя
доПриватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь
простягнення 3% річних у розмірі 73434,20 грн., інфляційних витрат у розмірі 11172,81 грн., пені у розмірі 747064,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.01.2017р. у справі №905/3425/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м. Запоріжжя до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, Донецька область, м. Маріуполь про стягнення 3% річних у розмірі 73434,20 грн., інфляційних витрат у розмірі 11172,81 грн., пені у розмірі 747064,55 грн. задоволені частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 73434,20 грн., інфляційних витрат у розмірі 11172,81 грн., пені у розмірі 373532,28 грн. та витрати зі сплати судового збору.

Приватним акціонерним товариством Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь подана апеляційна скарга, відповідно до якої останнє просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У випадку задоволення позовних вимог, апелянт просив задовольнити клопотання про відстрочення виконання судового рішення до 30.04.2017р. та зменшити розмір пені на 80%, у звязку з цим змінити рішення господарського суду. Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки господарський суд при розгляді клопотання про зменшення розміру пені та відстрочення виконання рішення не прийняв до уваги майновий стан відповідача, незначний період прострочення основного зобовязання, що на думку останнього призвело до прийняття судом необгрунтованого рішення про часткове задоволення вищевказаного клопотання про зменшення розміру пені та відмову у задоволенні клопотання про відстрочення виконання рішення суду. Одночасно, апелянтом зазначено, що суд першої інстанції не прийняв до уваги наявність арифметичних помилок у розрахунках позивача та не застосував п.3.2 Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань щодо стягнення інфляційних втрат.

Представники сторін наданими правом не скористались, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. Про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України - справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів, м. Запоріжжя, звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, Донецька область, м. Маріуполь про стягнення 3% річних у розмірі 73434,20 грн., інфляційних витрат у розмірі 11 172,81 грн., пені у розмірі 747064,55 грн.

Позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м. Маріуполь обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №11-16/18 від 17.11.2015р. в частині своєчасної оплати поставленого товару.

Як зазначає позивач, за наведеним договором останній поставив відповідачу продукцію у період 09.01.2016р. по 12.09.2016р., що підтверджує наявними у матеріалах справи залізничними накладними, рахунками на оплату поставленого товару та специфікаціями. При цьому, відповідачем порушено строки оплати товару, у звязку з чим позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні витрати.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту неналежного виконання відповідачем його зобов'язань за договором поставки №11-16/18 від 17.11.2015р. щодо своєчасної оплати поставленої позивачем продукції. При цьому, господарський суд дійшов висновку про можливість зменшення пені на 50%.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи заявника апеляційної скарги, повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду підлягає частковому скасуванню з наступних підстав.

Так, 17.11.2015р. між сторонами укладено договір поставки №11-16/18, за умовами якого Публічне акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів, м. Запоріжжя (постачальник) зобовязався поставити та передати у власність Публічного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (покупця), а відповідач прийняти та оплатити згідно п.3.4 договору феросплави, протягом строку з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. на умовах, у кількості та строки, вказані у специфікаціях до договору, які є його невідємними частинами. (пункт 1.1 договору).

В свою чергу, згідно копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 06.05.2016р. №21917522 найменування відповідача - Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь", у звязку з чим належне найменування відповідача Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь через зміну організаційно правової форми останнього.

Додатковою угодою №1 від 06.05.2016р. до договору поставки №11-16/18 від 17.11.2015р. сторонами внесено зміни до договору в частині організаційно правової форми відповідача та погоджено у тексті договору поставки №11-16/18 від 17.11.2015р. читати Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь.

Таким чином, сторонами за спірним договором є Публічне акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів та Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь.

Оцінивши зміст спірного договору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що останній за правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно п.2.1 договору поставка товару здійснюється на умовах СРТ, залізнична станція Сартана Донецької залізниці. Можливе постачання товару на умовах ФСА, склад вантажовідправника, автотранспортом покупця. Партією поставки товару за цим договором є кількість товару, відвантаженого для перевезення за однією залізничною накладною.

Відповідно до п.2.3 договору №11-16/18 від 17.11.2015р. датою поставки товару, при постачанні залізничним транспортом, вважається дата штемпеля на залізничній накладній станції Вантажовідправника згідно пункту 2.1. Постачальник приймає на себе зобовязання з організації та оплаті транспортування та супроводу товару на шляху його слідування. Постачальник несе ризик випадкової втрати та/або пошкодження товару до моменту прибуття товару на залізничну станцію Сартана Донецької залізниці, що підтверджується штемпелем залізничної станції на залізничній накладній.

Усі умови, не обумовлені текстом даного договору, будуть розумітися у відповідності до умов Інкотермс-2000 (пункт 2.4 договору).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що поставка товару здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, зазначені в специфікаціях та включають у себе усі збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати постачальника, повязані з поставкою товару. Ціна на товар може бути змінена тільки за взаємною згодою сторін шляхом внесення змін до договору.

Формування ціни на товар, що підлягає поставці у відповідності до умов специфікації, проводиться на підставі даних міжнародного журналу CRU Bulk Ferroalloy Monitor. Підставою для формування ціни є spot ціна в доларах США на світових ринках феросплавів (WE spot, доларів за метричну тону) за місяць, що передує відвантаженню, на умовах СРТ з/д станція покупця, фракція 10-50мм; без пакування навалом. Ціна на товар формується за формулою, передбаченою пунктами 3.1.1, 3.1.2 договору.

Загальна вартість за договором визначається вартістю всіх Специфікацій (Додатків) до договору (пункт 3.10 договору).

Строк дії договору встановлено з 01.01.2016р. до 31.12.2016р., закінчення строку дії договору не звільняє сторін від виконання взятих на себе зобовязань за договором (п.8.6 Договору).

Договір поставки №11-16/18 від 17.11.2015р. підписаний сторонами без заперечень та скріплений печатками підприємств.

Специфікаціями №1 від 25.12.2015р., №2 від 29.01.2016р., №3 від 29.01.2016р., №4 від 18.02.2016р., №5 від 29.02.2016р., №6 від 29.02.2016р., №7 від 23.03.2016р., №8 від 23.03.2016р., №9 від 30.03.2016р., №10 від 30.03.2016р., №11 від 12.04.2016р., №12 від 18.04.2016р., №13 від 29.04.2016р., №14 від 29.04.2016р., № 15 від 31.05.2016р., №16 від 31.05.2016р., №17 від 04.07.2016р., №18 від 04.07.2016р., №19 від 02.08.2016р., №20 від 02.08.2016р., №21 від 06.09.2016р. сторонами узгоджено найменування товару, його якість, кількість, ціну реалізації, строки поставки, загальну суму по специфікації, тощо.

Як встановлено господарським судом, позивачем поставлено відповідачу залізничними накладними: №45172368, №45172343, №45172335, 09.01.2016р. товар на суму 3681715,20 грн.; залізничними накладними: №45881752, №45881711 позивачем поставлено відповідачу 02.02.2016р. товар на суму 2563730,93 грн.; залізничною накладною №46102083 позивачем поставлено відповідачу 09.02.2016р. товар на суму 1719397,68 грн.; залізничними накладними: №46102091, №46102067, №46102075 позивачем поставлено відповідачу 09.02.2016р. товар на суму 4028923,30 грн.; залізничною накладною №46979191 позивачем поставлено відповідачу 05.03.2016р. товар на суму 1349476,92 грн.; залізничними накладними: №46979209, №46979183 позивачем поставлено відповідачу 05.03.2016р. товар на суму 3522104,59 грн.; залізничними накладними: №47303482, №47303508 позивачем поставлено відповідачу 16.03.2016р. товар на суму 3560748,71 грн.; залізничними накладними: №47303490, №47303458 позивачем поставлено відповідачу 16.03.2016р. товар на суму 2810063,62 грн.; залізничною накладною №47764063 позивачем поставлено відповідачу 31.03.2016р. товар на суму 1761349,57 грн.; залізничною накладною №45658838 позивачем поставлено відповідачу 24.04.2016р. товар на суму 4080083,72 грн.; залізничними накладними: №45658853, №45658812 позивачем поставлено відповідачу 24.04.2016р. товар на суму 2624163,95 грн.; залізничними накладними: №45658820, №45658804 позивачем поставлено відповідачу 24.04.2016р. товар на суму 3311229,11 грн.; залізничними накладними: №45955085, №45955101 позивачем поставлено відповідачу 30.04.2016р. товар на суму 8039540,38 грн.; залізничними накладними: №46284592, №46284600 позивачем поставлено відповідачу 10.05.2016р. товар на суму 2820171,50 грн.; залізничними накладними: №46284618, №46284568 позивачем поставлено відповідачу 10.05.2016р. товар на суму 3269295,55 грн.; залізничними накладними: №46284576, №46284584 позивачем поставлено відповідачу 10.05.2016р. товар на суму 7246848,96 грн.; залізничними накладними: №46569570, №46569463 позивачем поставлено відповідачу 17.05.2016р. товар на суму 2846174,47 грн.; залізничною накладною №46569497 позивачем поставлено відповідачу 17.05.2016р. товар на суму 1625096,09 грн.; залізничними накладними: №46990545, №46990586, №46990560 позивачем поставлено відповідачу 28.05.2016р. товар на суму 4867392,00 грн.; залізничними накладними: №47082870, №47082888 позивачем поставлено відповідачу 31.05.2016р. товар на суму 8453360,06 грн.; залізничною накладною №47552625 позивачем поставлено відповідачу 11.06.2016р. товар на суму 1607904,14 грн.; залізничними накладними: №47552443, №47552435 позивачем поставлено відповідачу 11.06.2016р. товар на суму 2796010,27 грн.; залізничними накладними: №45564929, №45564937 позивачем поставлено відповідачу 08.07.2016р. товар на суму 3038250,00 грн.; залізничною накладною №45564911 позивачем поставлено відповідачу 08.07.2016р. товар на суму 1721257,75 грн.; залізничною накладною №45911724 позивачем поставлено відповідачу 18.07.2016р. товар на суму 1720729,55 грн.; залізничною накладною №45911740 позивачем поставлено відповідачу 18.07.2016р. товар на суму 1518658,09 грн.; залізничними накладними: №46147534, №46147476 позивачем поставлено відповідачу 24.07.2016р. товар на суму 3442698,58 грн.; залізничною накладною: №46353579 позивачем поставлено відповідачу 28.07.2016р. товар на суму 1389776,12 грн.; залізничними накладними: №47067186, №47067194 позивачем поставлено відповідачу 18.08.2016р. товар на суму 3468191,47 грн.; залізничною накладною №47953799 позивачем поставлено відповідачу 12.09.2016р. товар на суму 1792070,65 грн.

Позивачем для сплати вартості поставленого товару виставлено відповідачу наступні рахунки: №489293 від 09.01.2016р., №489605 від 02.02.2016р., №489665 від 09.02.2016р., №489666 від 09.02.2016р., №490016 від 05.03.2016р., №490017 від 05.03.2016р., №490121 від 16.03.2016р., №490122 від 16.03.2016р., №490355 від 31.03.2016р., №490636 від 24.04.2016р., №490637 від 24.04.2016р., №490638 від 24.04.2016р., №490811 від 30.04.2016р., №490926 від 10.05.2016р., №490927 від 10.05.2016р., №490929 від 10.05.2016р., №491001 від 17.05.2016р., №491002 від 17.05.2016р., №491180 від 28.05.2016р., №491251 від 31.05.2016р., №491412 від 11.06.2016р., №491413 від 11.06.2016р., №491881 від 08.07.2016р., №491882 від 08.07.2016р., №492002 від 18.07.2016р., №492003 від 18.07.2016р., №492171 від 24.07.2016р., №492247 від 28.07.2016р., №492550 від 18.08.2016р., №492945 від 12.09.2016р.

Факт отримання товару та рахунків за договором поставки №11-16/18 від 17.11.2015р. відповідачем не спростовано.

Відповідно до пункту 3.4. договору покупець здійснює оплату поставленого товару шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30-ти (тридцяти) банківських днів з дати поставки товару. Згідно із пунктом 3.7 договору датою платежу вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками господарського суду щодо визначення строків оплати за товар, який поставлений відповідачу 09.01.2016р. в строк до 18.02.2016р. (рахунок №489293 від 09.01.2016р.); 02.02.2016р. в строк до 16.03.2016р. (рахунок №489605 від 02.02.2016р.); 09.02.2016р. в строк до 23.03.2016р. (рахунки №489665 від 09.02.2016р., №489666 від 09.02.2016р.,); 05.03.2016р. в строк до 18.04.2016р. (рахунки №490016 від 05.03.2016р., №490017 від 05.03.2016р.); 16.03.2016р. в строк до 27.04.2016р. (рахунки №490121 від 16.03.2016р., №490122 від 16.03.2016р.); 31.03.2016р. в строк до 18.05.2016р. (рахунок №490355 від 31.03.2016р.); 24.04.2016р. в строк до 08.06.2016р. (рахунки №490636 від 24.04.2016р., №490637 від 24.04.2016р., №490638 від 24.04.2016р.); 30.04.2016р. в строк до 15.06.2016р. (рахунок №490811 від 30.04.2016р.); 10.05.2016р. в строк до 22.06.2016р. (рахунки №490926 від 10.05.2016р., №490927 від 10.05.2016р., №490929 від 10.05.2016р.); 17.05.2016р. в строк до 01.07.2016р. (рахунки №491001 від 17.05.2016р., №491002 від 17.05.2016р.); 28.05.2016р. в строк до 13.07.2016р. (рахунок №491180 від 28.05.2016р.); 31.05.2016р. в строк до 15.07.2016р. (рахунок №491251 від 31.05.2016р.); 11.06.2016р. в строк до 27.07.2016р. (рахунки №491412 від 11.06.2016р., №491413 від 11.06.2016р.); 08.07.2016р. в строк до 19.08.2016р.(рахунки №492002 від 18.07.2016р., №492003 від 18.07.2016р.); 24.07.2016р. в строк до 05.09.2016р.( №492171 від 24.07.2016р.); 28.07.2016р. в строк до 09.09.2016р.(рахунок №492247 від 28.07.2016р.); 18.08.2016р. в строк до 30.09.2016р. (рахунок №492550 від 18.08.2016р.); 12.09.2016р. в строк до 25.10.2016р. (рахунок №492945 від 12.09.2016р.)

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на поточний рахунок №9045 ПАТ Запорізький завод феросплавів здійснено наступні оплати: 22.02.2016р. на суму 3681715,20 грн. (оплата за рахунком №489293 від 09.01.2016р. прострочення виконання зобовязання складає 3 дні); 25.03.2016р. на суму 2563730,93грн. (оплата за рахунком №489605 від 02.02.2016р. прострочення виконання зобовязання складає 8днів); 28.03.2016р. на суму 1719397,68 грн.; (оплата за рахунком №489665 від 09.02.2016р. прострочення виконання зобовязання складає 4 дні); 25.03.2016р. на суму 960923,30грн., 28.03.2016р. на суму 568 000,00грн., 08.04.2016р. на суму 2 500 000,00грн. (оплати за рахунком №489666 від 09.02.2016р., загальний строк прострочення складає 15днів, нарахування 3%, пені та інфляції здійснюється на зменшену суму з урахуванням часткових оплат), 21.04.2016р. на суму 1115744,33 грн. (оплата за рахунком №490016 від 05.03.2016р., який відкориговано, прострочення виконання зобовязання складає 2 дні); 21.04.2016р. на суму 3440776,65грн. (оплата за рахунком №490017 від 05.03.2016р., який відкориговано, прострочення виконання зобовязання складає 2 дні), 29.04.2016р. на суму 3 452 955,45 грн. (оплата за рахунком №490121 від 16.03.2016р., який відкориговано, прострочення виконання зобовязання складає 1 день), 12.05.2016р. на суму 2 768 763,99 грн. (оплата за рахунком №490122 від 16.03.2016р., який відкориговано, прострочення виконання зобовязання складає 14 днів); 19.05.2016р. на суму 1001969,01грн. та 534375,52грн. (оплати за рахунком №490355 від 31.03.2016р., який відкориговано, прострочення виконання зобовязання складає 4 дні); 16.06.2016р. на суму 4080083,72 грн. (оплата за рахунком №490636 від 24.04.2016р. прострочення виконання зобовязання складає 7днів); 14.06.2016р. на суму 2220000,50 грн. (оплата за рахунком №490637 від 24.04.2016р., який відкориговано, прострочення виконання зобовязання складає 5 днів); 14.06.2016р. на суму 1132398,01грн., 16.06.2016р. на суму 1 999 756,75грн., 05.07.2016р. на суму 243,25грн.(оплати за рахунком №490638 від 24.04.2016р., який відкориговано, загальний строк прострочення складає 15днів, нарахування 3%, пені та інфляції здійснюється на зменшену суму з урахуванням часткових оплат); 29.06.2016р. на суму 8 039540,38грн. (оплата за рахунком №490811 від 30.04.2016р. прострочення виконання зобовязання складає 13 днів), 29.06.2016р. на суму 2820171,50грн. (оплата за рахунком №490926 від 10.05.2016р. прострочення виконання зобовязання складає 6 днів), 30.06.2016р. на суму 3 269 295,55грн. (оплата за рахунком №490927 від 10.05.2016р. прострочення виконання зобовязання складає 7 днів), 30.06.2016р. на суму 7 246 848,96грн. (оплата за рахунком №490929 від 10.05.2016р. прострочення виконання зобовязання складає 7 днів), 08.07.2016р. на суму 2 740 960,41грн. (оплата за рахунком №491001 від 17.05.2016р., який відкориговано, прострочення виконання зобовязання складає 6 днів); 08.07.2016р. на суму 1 470100,25грн. (оплата за рахунком №491002 від 17.05.2016р., який відкориговано, прострочення виконання зобовязання складає 6 днів); 15.07.2016р. на суму 2 773 380,91грн. та 19.07.2016р. 2 094 011,09грн. (оплати за рахунком №491180 від 28.05.2016р., загальний строк прострочення складає 5днів, нарахування 3%, пені здійснюється на зменшену суму з урахуванням часткових оплат); 15.07.2016р. на суму 5 000 000,00грн. та від 19.07.2016р. на суму 3 186 477,28грн. (оплати за рахунком №491251 від 31.05.2016р., який відкориговано, прострочення виконання зобовязання складає 3 дні); 02.08.2016р. на суму 1 607 904,14грн. (оплата за рахунком №491412 від 11.06.2016р., загальний строк прострочення складає 5 днів); 02.08.2016р. на суму 2796010,27грн. (оплата за рахунком №491413 від 11.06.2016р., загальний строк прострочення складає 5 днів); 23.08.2016р. на суму 3 000 246,68грн. (оплата за рахунком №491881 від 08.07.2016р., який відкориговано, прострочення виконання зобовязання складає 3 дні); 23.08.2016р. на суму 1699284,49грн. (оплата за рахунком №491882 від 08.07.2016р., який відкориговано, прострочення виконання зобовязання складає 3 дні);16.09.2016р. на суму 1 720 729,55грн. (оплата за рахунком №492002 від 18.07.2016р., прострочення виконання зобовязання складає 16 днів); 16.09.2016р. на суму 1518658,09грн. (оплата за рахунком №492003 від 18.07.2016р., прострочення виконання зобовязання складає 16 днів); 16.09.2016р. на суму 3 442 698,58грн. (оплата за рахунком №492171 від 24.07.2016р., прострочення виконання зобовязання складає 10 днів) 16.09.2016р. на суму 1389776,12грн. (оплата за рахунком №492247 від 28.07.2016р., прострочення виконання зобовязання складає 6 днів); 06.10.2016р. на суму 3468191,47грн. (оплата за рахунком №492550 від 18.08.2016р., прострочення виконання зобовязання складає 5днів); 27.10.2016р. на суму 1 792 070,65грн. (оплата за рахунком №492945 від 12.09.2016р., прострочення виконання зобовязання складає 1день).

Означене підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками, копії яких наявні в матеріалах справи.

При цьому, не приймаються колегією суддів до уваги надані позивачем платіжні доручення від 25.03.2016р. на суму 175557,60 грн. рахунок №489781; 30.03.2016р. на суму 300000,00 грн. рахунок №489781; 08.04.2016р. на суму 80974,08 грн. рахунок №490230; 08.04.2016р на суму 1807998,24грн. рахунок №489815, 13.04.2016р. на суму 58348,08грн. рахунок №490229, 23.05.2016р. на суму 2717208,05грн. рахунок 490409 від 06.04.2016р. 305.2016р. на суму 3325560,44грн. рахунок № 490528 від 14.04.2016р., 16.06.2016р. на суму 2 604810,85грн. рахунок № 490810 від 30.04.2016р. 16.09.2016р. на суму 84498,88грн. рахунки № 492614,492613, 12.10.2016р. на суму 367 914,38грн. 12.10.2016р. на суму 85677,36 грн. рахунок №493027 27.10.2016р. на суму 111927,28 грн.; рахунок №493352 від 06.10.2016р. 21.10.2016р. на суму 1 903 081,75грн. рахунок № 492885 від 08.09.2016р., оскільки у призначенні платежу зазначені номера рахунків, які не стосуються предмету спору. Письмових пояснень з цього приводу суду апеляційної інстанції не надано.

Одночасно, умовами договору поставки №11-16/18 від 17.11.2015р. не передбачено можливість зарахування оплат в рахунок попередніх або майбутніх платежів.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Зобов'язанням, у свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів за поставлений товар всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України виконав з простроченням.

У звязку з порушенням відповідачем строків оплати товару, позивачем нараховано суму пені в розмірі 747064,55 грн.(нарахування здійснено окремо за кожним рахунком).

Згідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ст.611 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановлених законом або договором мір відповідальності.

Відповідно до ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

За приписом ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.7.6 договору поставки №11-16/18 від 17.11.2015р. сторонами узгоджено, що у випадку порушення відповідачем строків оплати за поставлений товар, останній сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у відповідний період, за кожен день прострочення оплати.

Перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення пені в розмірі 747 064,55грн., приймаючи до уваги зазначені вище часткові оплати відповідача, апеляційна інстанція вважає його арифметично невірним та зазначає, що належною сумою для стягнення є 558 015,03грн.

Одночасно, при прийнятті рішення, судом першої інстанції частково задоволено клопотання відповідача про зменшення пені та зменшено її розмір на 50%.

З доводів апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь вбачається, що підставою для скасування рішення господарського суду Донецької області апелянт зазначає порушення господарським судом норм процесуального права, оскільки господарський суд при розгляді клопотання про зменшення розміру пені не прийняв до уваги майновий стан відповідача, незначний період прострочення основного зобовязання, що на думку останнього призвело до прийняття судом необгрунтованого рішення про часткове задоволення його клопотання про зменшення розміру пені на 50%. З огляду на вищевказане, просив суд задовольнити зазначене клопотання, зменшивши розмір пені на 80 %.

Розглянувши вимоги апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначено вище, за приписами статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Відповідно до приписів статті 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України унормовано, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з приписами пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Водночас, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку, змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.13 № 7-рп/2013. Як вбачається зі змісту судового рішення, суд першої інстанції, зменшуючи розмір заявленої до стягнення пені, на підставі розгляду усіх обставин справи та оцінки зібраних у справі доказів, встановив наявність тих виняткових обставин, з якими законодавство пов'язує можливість зменшення розміру неустойки.

При розгляді наданого клопотання, судом першої інстанції враховано обєктивні обставини складної ситуації у державі та економічного її становища, період, за який виник борг, (2016рік). Враховано судом і ступінь виконання боржником зобов`язань за договором: повне погашення суми основного боргу, у тому числі за рахунок проведених попередніх оплат та незначний час прострочення строків виконання зобовязання.

Виходячи з того, що можливість використання судом права на зменшення розміру штрафних санкцій, як і визначення розміру, до якого вони підлягають зменшенню, законодавством віднесено на розсуд суду, та враховуючи встановлені господарським судом обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для зменшення пені на 50% та погоджується, що зменшення пені на 80 % є надмірним. Однак, у звязку з тим, що належним розміром пені, який підлягає стягненню є 558 015,03грн., розмір пені з урахуванням зменшення на 50% становить 279 007,52грн.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача три відсотки річних у розмірі 73434,20грн. за період з 19.02.2016р. по 13.10.2016р.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок позивача щодо стягнення 3% річних на загальну суму 73434,20грн. за зазначений вище період, апеляційна інстанція вважає його арифметично невірним та приймає до уваги контррозрахунок відповідача, оскільки позивачем при нарахуванні 3% річних допущено арифметичні помилки в частині визначення сум заборгованості, на які здійснювалось нарахування.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3% річних у розмірі 47 960,92 грн.

Також, суд першої інстанції у своєму рішенні визнав правомірним нарахування інфляційних втрат та дійшов висновку про задоволення вимог у цій частині в розмірі 11172,81 грн.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції неможливо, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 524 ЦК зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта індексації не підлягає, а тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні.

Відповідно до позиції Вищого господарського суду України, викладеної у п. 10 оглядового листа №01-06/767/2013 від 29.04.2013р., вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов'язаних із знеціненням валюти боргу. При цьому роз'яснено, що офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Тобто, вимоги ст. 625 ЦК України щодо інфляційних нарахувань можуть бути застосовані лише у випадку прострочення грошового зобов'язання у гривні і не можуть бути застосовані до ціни у гривні, визначеної з урахуванням курсу іноземної валюти на час укладення угоди та на день оплати товару.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 27.01.2016р. у справі № 6-771цс15 та п. 8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р.

Оскільки відповідно до п. 3.1. договору та умов специфікацій ціна товару підлягала коригуванню на курс долара США, а іноземна валюта індексації не підлягає, то господарський суд дійшов хибного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат.

Відтак, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають з огляду на коригування суми боргу з урахуванням різниці у курсі іноземної валюти, у звязку з чим у задоволенні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 11172,81 грн. слід відмовити.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду щодо необгрунтованості заявленого відповідачем клопотання про відстрочку виконання рішення до 30.04.2017р., оскільки, як вірно зазначено у рішенні суду, обставини, наведені відповідачем, не є винятковими у розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Донецької області скасуванню в частині стягнення інфляційних втрат, а також визначення розміру 3% річних та пені.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягають розподілу між сторонами пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, м.Маріуполь задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 25 січня 2017 р. у справі № 905/3425/16 скасувати частково, виклавши абзаци 2, 3 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд. 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11; ) 3% річних у розмірі 47 960,92 грн., суму пені у розмірі 279007,52 грн., судовий збір у розмірі 9088,64 грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 25 січня 2017 р. у справі № 905/3425/16 залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 11; ) на користь Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Лепорського, буд. 1, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3723,87грн.

Господарському суду Донецької області видати накази у відповідності до вимог, які встановлені до виконавчого документу Законом України Про виконавче провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Попков Д.О.

ОСОБА_3