ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017 р. Справа № 917/140/17

за позовом Заступника прокурора Полтавської області (вул. 1100 - річчя Полтави, буд.7, м. Полтава, 36000) в інтересах держави в особі

Кабінету Міністрів України (вул. Грушевського, буд.12/2, м. Київ, 01008);

Міністерства аграрної політики та продовольства України (вул. Хрещатик, буд.24, м. Київ, 01001)

до 1. Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області (вул. Ярослава Мудрого, буд.35, м. Гребінка, Полтавська область, 37400)

2. Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (вул. Саксаганського, буд.1, м. Київ, 01033)

про визнання недійсними та скасування рішення виконавчого комітету та свідоцтв про право власності, визнання права власності

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від прокуратури: Вороненко А. М.

від позивачів: 1) Кабінету Міністрів України - Черемес В. М.

Міністерства аграрної політики та продовольства України - не з'явився

від відповідачів: 1) Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області - не з'явився

2) ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" - Охріменко О. О.

Розглядається позовна заява 1) про визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Гребінківської міської ради №43 від 01.02.2012 "Про розгляд звернення філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Гребінківський елеватор"; 2) про визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САН №535440 від 21.02.2012 про право приватної власності на майновий комплекс - будівлі та споруди загальною площею 13168,2 кв.м., розташовані по пров. Пирятинський, 46 м. Гребінка, Полтавської області, видане виконкомом Гребінківської міської ради публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України"; 3) про визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САН №535441 від 21.02.2012 про право приватної власності на майновий комплекс - будівлі та споруди, загальною площею 5368,2 кв.м, розташовані по пров. Пирятинський, 7, м. Гребінка, Полтавської області, видане виконкомом Гребінківської міської ради публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України"; 4) про визнання за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України право власності на нерухоме майно - майнові комплекси, які розташовані: по провулку Пирятинський, 46, місто Гребінка Полтавської області, площею 13168,2 кв.м., по провулку Пирятинський, 7, місто Гребінка Полтавської області, площею 5368,2 кв.м.

Позивач - Кабінет Міністрів України - письмових пояснень по суті спору суду не надав; його представник в судовому засіданні усно вимоги прокурора підтримав.

Позивач - Міністерство аграрної політики та продовольства України - в письмових поясненнях повідомив, що згідно статуту Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" є правонаступником прав та обов'язків державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та власником майна, переданого йому засновником; за ст. 86 ГК України внесення майна державного підприємства, яке відповідно до закону не підлягає приватизації, як вклад до статутного капіталу забороняється; спірне майно не передавалося у власність ПАТ «ДПЗКУ», а лише надавалося йому для здійснення статутної діяльності; ПАТ «ДПЗКУ» належить до державного сектора економіки, здійснює свою діяльність на праві господарського відання, а спірне майно залишається об'єктом права державної власності (т.2 а.с.15-17).

Відповідач - Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі - ПАТ «ДПЗКУ») у відзиві проти позову заперечує посилаючись на те, що п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010р. №764 "Про заходи з утворення державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" визначено, що статутний капітал підприємства формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств ДАК "Хліб України", що ліквідуються. За актом приймання-передачі до статутного капіталу ДП "ДПЗКУ" передані цілісні майнові комплекси дочірніх підприємств компанії ДАК "Хліб України", в т.ч і ДП ДАК "Хліб України" "Гребінківський елеватор". За даною постановою держава в особі Кабінету Міністрів України набула право власності на 100 % акцій товариства, а ПАТ "ДПЗКУ" набула право власності на передане майно. Також, свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомості не можуть бути визнані недійсними у судовому порядку, оскільки вони не є актом чи правочином (т.1 а.с.139-147).

Відповідач - ПАТ «ДПЗКУ» - надав заяву про застосування наслідків спливу позовної давності. В заяві відповідач посилається на те, що за ст.256 ЦК України строк позовної давності становить три роки; державна реєстрація права власності є публічною, отже з 23.02.2012р. Кабінету Міністрів України могло бути відомо про реєстрацію права приватної власності на спірні об'єкти; повноваження з управління корпоративними правами ПАТ «ДПЗКУ» здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України; листом від 28.03.2012р. ПАТ «ДПЗКУ» повідомляло Міністерство аграрної політики та продовольства України про видачу свідоцтв на право приватної власності на спірні об'єкти; отже позовна заява прокурором подана після спливу позовної давності, що є підставою для відмови у позові (т.1 а.с.213-218).

Відповідач - Виконавчий комітет Гребінківської міської ради Полтавської області листом, повідомив, що проти задоволення позову не заперечує, прохає розгляд справи провести без виклику його представників (т.1 а.с.133).

В судовому засіданні 10.04.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Відповідно до свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 25.03.2010 року САЕ № 000056, від 25.03.2010 року САЕ № 000057, виданих виконавчим комітетом Гребінківскої міської ради, власником майнового комплексу нежитлових будівель та споруд, розташованих по пров. ІІирятинський, 46 та пров. ІІирятинський, 7, м. Гребінка, Полтавської області значиться держава в особі Кабінету Міністрів України в господарському управлінні Державної акціонерної компанії «Хліб України» в оперативному управлінні ДП «Гребінківський елеватор", форма власності - державна (т.1 а.с.98-101).

Постановою КМУ N 764 від 11.08.2010 року "Про заходи з утворення державного підприємства" утворено ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України" з віднесенням його до сфери управління Мінагрополітики. Відповідно до пункту 5 даної постанови статутний капітал державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств ДАК «Хліб України», що ліквідується, з подальшим утворенням на їх базі відокремлених підрозділів товариства, у тому числі і шляхом передачі цілісного майнового комплексу дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» «Гребінківський елеватор».

Згідно акту приймання - передачі цілісного майнового комплексу від 20.01.2011 р. №15 державному підприємству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» передано цілісний майновий комплекс ДП ДАК «Хліб України» «Гребінківський елеватор», складу якого входить комплекс нежитлових будівель та споруд, розташованих по пров. ІІирятинський, 46 та пров. ІІирятинський, 7, м. Гребінка, Полтавської області (т.1 а.с.60-79).

В п. 5.1 статуту ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України", затвердженого наказом Мінагрополітики від 08.09.2010 року N 549, було передбачено, що майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Постановою Кабінету Міністрів України № 593 від 06.06.2011 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 №764 «Про заходи з утворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» погоджено пропозицію Міністерства аграрної політики та продовольства України щодо перетворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у державне публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України», повноваження з управління корпоративними правами якого здійснює зазначене Міністерство.

Установлено, що 100 відсотків акцій державного публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо - зернова корпорація України», які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України; державне публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача у заставу тощо. Також постановлено Міністерству аграрної політики та продовольства України здійснити в установленому порядку заходи, пов'язані з перетворенням державного підприємства «Державна продовольчо - зернова корпорація України».

07.07.2011р. Міністерством аграрної політики та продовольства України прийнято наказ № 325, яким реорганізовано державне підприємство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» шляхом його перетворення у публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо - зернова корпорація України». Згідно вищевказаного наказу установлено, що статутний капітал товариства формується на базі майна державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (пункт 4 наказу).

Згідно пункту 4.3 статуту публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затвердженого наказом Мінагрополітики України № 634 від 17.11.2011р., товариство є власником майна (у тому числі коштів, матеріальних та нематеріальних активів), переданого йому засновником та акціонерами як вклади до статутного капіталу товариства, або в інший не заборонений чинним законодавством спосіб (т.1 а.с.41-59).

Пунктом 1.4 Статуту ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" визначено, що засновником товариства є держава, в особі Кабінету Міністрів України. Повноваження з управління корпоративними правами товариства відповідно до постанови КМУ від 06.06.2011 №593 "Про внесення зміни до постанови КМУ від 11.08.2010 №764 здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України.

Згідно з п. 1.6 Статуту ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" товариство є правонаступником всіх прав і обов'язків державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України.

Наказом голови правління ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" №180 від 18.11.2011 затверджено Положення про філію ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Гребінківський елеватор".

У результаті реорганізації державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до переліку необоротних активів, що передавались як вклад (внесок) до статутного капіталу публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» увійшли об'єкти нерухомого майна, що знаходяться за адресами: Полтавська область, м. Гребінка, пров. Пирятинський, 46 та пров. Пирятинський, 7.

Філія публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Гребінківський елеватор» звернулася до виконавчого комітету Гребінківської міської ради з заявою № 79 від 18.01.2012р. про оформлення права приватної власності на майновий комплекс будівель і споруд, що знаходяться за адресами: м. Гребінка, пров. Пирятинський, 46, та м. Гребінка, пров. Пирятинський, 7 (т.1 а.с.35-36).

Виконавчим комітетом Гребінківської міської ради прийнято рішення № 43 від 01.02.2012р. «Про розгляд звернення філії публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Гребінківський елеватор». Згідно вказаного рішення виконком міської ради вирішив видати публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» свідоцтво на право власності (із зазначенням форми власності - приватна) на вищезазначені нежитлові об'єкти (т.1 а.с.34).

На виконання вказаного рішення виконавчим комітетом Гребінківської міської ради 21.02.2012р. видано свідоцтва серії САН №535440, серії САН №535441 про право приватної власності на нерухоме майно, що розташовано по пров. Пирятинський, 46, м. Гребінка, Полтавської області та пров. Пирятинський, 7, м. Гребінка, Полтавської області (т.1 а.с.83-87).

Право приватної власності ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на вказані об'єкти нерухомого майна було зареєстровано в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується відповідними інформаційними довідками з цього Реєстру від 28.12.2016р. (т.1 а.с.88-97).

Прокурор у позові прохає визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Гребінківської міської ради №43 від 01.02.2012 "Про розгляд звернення філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Гребінківський елеватор"; визнати недійсними та скасувати свідоцтво серії САН №535440 від 21.02.2012 про право приватної власності на майновий комплекс по пров. Пирятинський, 46 м. Гребінка, свідоцтво серії САН №535441 від 21.02.2012 про право приватної власності на майновий комплекс по пров. Пирятинський, 7, м. Гребінка; визнати за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України право власності на майнові комплекси, які розташовані: по провулку Пирятинський, 46, місто Гребінка, площею 13168,2 кв.м., по провулку Пирятинський, 7, місто Гребінка Полтавської області, площею 5368,2 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що оспорювані рішення та свідоцтво про право власності видані за відсутності документів, що підтверджують зміну форми власності зазначеного майнового комплексу з державної на приватну форму власності. Відповідно до положень Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 07.07.1999 Гребінківський елеватор, який розташований в м.Гребінка Полтавської області, не підлягає приватизації, а у "Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані", зазначене підприємство відсутнє. Таким чином, майно вказаного підприємства не могло бути приватизоване або корпоратизоване, та не могло бути включене до статутного фонду.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною першою статті 141 Господарського кодексу України передбачено, що до державного майна у сфері господарювання належать цілісні майнові комплекси державних підприємств або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, інше окреме індивідуально визначене майно державних підприємству або їх структурних підрозділів, нерухоме майно, інше окреме індивідуально визначене майно державних підприємств, акції (частки, паї) держави у майні суб'єктів господарювання різних форм власності, а також майно, закріплене за державними установами і організаціями з метою здійснення необхідної господарської діяльності, та майно, передане в безоплатне користування самоврядним установам і організаціям або в оренду для використання його у господарській діяльності.

Види майна, що може перебувати виключно у державній власності, відчуження якого недержавним суб'єктам господарювання не допускається, а також додаткові обмеження щодо розпорядження окремими видами майна, яке належить до основних фондів державних підприємств, установ і організацій, визначаються законом.

Відповідно до статті 145 Господарського кодексу України зміна правового режиму майна суб'єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом.

Правовий режим майна суб'єкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закону або шляхом здачі цілісного майнового комплексу підприємства чи майнового комплексу його структурного підрозділу в оренду.

Статутом публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» передбачено, що засновником товариства с держава в особі Кабінету міністрів України (пункт 1.4); акціонерами товариства є, у тому числі, держава в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України - до прийняття в установленому порядку рішення про приватизацію акцій товариства (пункт 7.1).

Відповідно до Закону України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» Гребінківський елеватор входить в Перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації (додаток 1 Закону). В Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, вказаний об'єкт відсутній.

Частиною 2 статті 325 Цивільного кодексу України встановлено, що фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Зокрема, частиною 3 статті 86 Господарського кодексу України передбачено, що забороняється використовувати для формування статутного (складеного) капіталу товариства бюджетні кошти, кошти, одержані в кредит та під заставу, векселі, майно державних (комунальних) підприємств, яке відповідно до закону (рішення органу місцевого самоврядування) не підлягає приватизації, та майно, що перебуває в оперативному управлінні бюджетних установ, якщо інше не передбачено законом.

Отже, внесення майна державного підприємства, яке відповідно до закону не підлягає приватизації, як вклад до статутного (складеного) капіталу забороняється. І відповідно, юридичній особі не може належати не майно на праві приватної власності, якщо інше прямо не передбачено законом.

Відповідно до частини 2, частини 3 статті 1 Закону України «Про акціонерні товариства» діяльність державної керуючої холдингової компанії, державних холдингових компаній та державних акціонерних товариств, єдиним засновником та акціонером яких є держава в особі уповноважених державних органів, регулюється цим Законом, з урахуванням особливостей, передбачених спеціальними законами. Особливості створення акціонерних товариств у процесі приватизації та корпоратизації, їх правового статусу та діяльності у період до виконання плану приватизації (розміщення акцій) визначаються законодавством про приватизацію та корпоратизацію.

Ні Закон України «Про акціонерні товариства», ні чинне законодавство про приватизацію та корпоратизацію не передбачають, що заборона щодо внесення майна державного підприємства, яке відповідно до закону не підлягає приватизації, як вклад до статутного (складеного) капіталу товариства не розповсюджується на випадки перетворення державних унітарних комерційних підприємств в акціонерні товариства, 100 відсотків акцій яких належить державі.

У публічному акціонерному товаристві «Державна продовольчо-зернова корпорація України» державна частка у статутному капіталі становить сто відсотків, а отже відповідно до частини 2 статті 22 Господарського кодексу України останнє є суб'єктом господарювання державного сектора економіки. Частина 5 цієї статті визначає, що держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб'єктів господарювання, що належать до цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління. Отже, ПАТ «ДПЗКУ», як суб'єкт господарювання, що належить до державного сектора економіки, здійснює свою діяльність на основі права господарського відання, а спірне майно, до виключення його з переліку, що не підлягає приватизації, та завершення процедури приватизації в установленому законодавством порядку залишається об'єктом права державної власності.

Згідно до статті 182 Цивільного кодексу України державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Статтею 326 ЦК України передбачено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна.

Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.

Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

Згідно з ч. 1 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України, згідно з положеннями ст. 116 Конституції України, забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; здійснює управління об'єктами державної власності відповідно до закону.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 115 ЦК України передбачено, що господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Статутний капітал Державного підприємства формувався шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств Державної акціонерної компанії "Хліб України", що ліквідувалися, у тому числі цілісного майнового комплексу Дочірнього підприємства «Гребінківський елеватор».

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" створено шляхом перетворення державного підприємств "Державна продовольчо-зернова корпорація України", товариство є правонаступником всіх прав та обов'язків останнього.

Пунктом 1.4 Статуту ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" визначено, що засновником товариства є держава, в особі Кабінету Міністрів України. Повноваження з управління корпоративними правами товариства відповідно до постанови КМУ від 06.06.2011 №593 "Про внесення зміни до постанови КМУ від 11.08.2010 №764 здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Згідно з п. 1.6 Статуту ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" товариство є правонаступником всіх прав і обов'язків державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України.

Згідно вимог Закону України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" від 07.07.1999, Гребінківський елеватор не підлягає приватизації, а у "Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані", зазначене підприємство відсутнє. Таким чином, майно вказаного підприємства не могло бути приватизоване або корпоратизоване.

Нерухоме майно об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження (ч. 9 ст. 11 Закону України "Про управління об'єктами державної власності").

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 №593 "Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 №764" також встановлено, що державне публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача в заставу тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ГК України основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Згідно з ч. 1 ст. 136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Зміна правового режиму майна суб'єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом (ч. 2 ст. 145 ГК України).

Частиною 3 ст. 145 ГК України передбачено, що правовий режим майна суб'єкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закону.

Рішення про зміну режиму майна Кабінетом Міністрів України не приймалося. Доказів в спростування цього відповідачами суду не надано. У зв'язку з цим матеріалами справи не підтверджено зміну форми власності з державної на приватну.

Відповідно до статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За статті 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

На підставі викладеного суд встановив, що оспорюване рішення виконавчого комітету Гребінківської міської ради № 43 від 01.02.2012 "Про розгляд звернення філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Гребінківський елеватор", яким вирішено видати публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» свідоцтво на право власності (із зазначенням форми власності - приватна) на спірні нежитлові об'єкти, в розумінні норми ч. 1 ст. 393 ЦК України, порушує інтереси держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства аграрної політики та продовольства України, а тому підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Посилання ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на ст. 115 ЦК України та ст. 85 ГК України судом відхиляються, оскільки, як вже зазначалось, у цих статтях закріплена загальна норма про те, що господарське товариство є власником майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески. Це правило застосовується, якщо інше не передбачено законом. Зокрема, відповідно ч. 3 ст. 86 та ч. 5 ст. 22 ГК України та ч. 2 ст. 328 ЦК України у приватній власності суб'єкта господарювання державного сектора не можуть бути об'єкти державної власності, які не підлягають приватизації. Такі об'єкти, навіть якщо вони внесені до статутного капіталу державного акціонерного товариства, залишаються державною власністю, а у товариство щодо цього майна існує лише право господарського відання.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема такий спосіб як відновлення становища, яке існувало до порушення.

Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсними свідоцтв про право власності. Окрім того, свідоцтво про право власності є правовстановлюючим документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація права власності (п. 3 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"), а тому, як окремий спосіб захисту поновлення порушених прав у судовому порядку, може бути предметом розгляду в господарських судах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 у справі № 911/3396/14.

Оскільки судом визнано недійсним та скасовано оспорюване рішення виконавчого комітету Гребінківської міської ради № 43 від 01.02.2012 "Про розгляд звернення філії Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Гребінківський елеватор", суд дійшов висновку, що з метою відновлення становища, яке існувало до порушення, також підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САН №535440 від 21.02.2012 про право приватної власності на будівлі та споруди, розташовані по пров. Пирятинський, 46 м. Гребінка, Полтавської області, видане виконкомом Гребінківської міської ради публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України"; та про визнання недійсним та скасування свідоцтва серії САН №535441 від 21.02.2012 про право приватної власності на будівлі та споруди, розташовані по пров. Пирятинський, 7, м. Гребінка, Полтавської області, видане виконкомом Гребінківської міської ради публічному акціонерному товариству "Державна продовольчо-зернова корпорація України".

Аналогічну правову позицію висловив Вищий господарський суд України у справах № 922/2336/15 (постанова від 22.12.2015), № 922/2256/15 (постанова від 23.12.2015) та № 922/2751/15 (постанова від 02.11.2016), яка враховується судом задля єдності судової практики.

З огляду на викладене, суд вважає безпідставними твердження відповідача - ПАТ «ДПЗКУ», що свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомості не можуть бути визнано недійсними у судовому порядку.

Держава Україна відповідно до частини 2 статті 2 Цивільного кодексу України є учасником цивільних відносин та має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 Цивільного кодексу України;.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує: його право власності.

Відповідач - ПАТ «ДПЗКУ» неправомірно набув права власності на спірне нерухоме майно, наразі фактично не визнає та оспорює вказане право Держави, у зв'язку з чим виник даний спір.

Стаття 321 Цивільного кодексу України гарантує непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Після набуття чинності Законом України від 21.09.2006 «Про управління об'єктами державної власності» повноваження щодо управління державним майном відповідно до статей 4, 5 цього Закону здійснює Кабінет Міністрів України.

Незаконне оформлення права приватної власності на об'єкти нерухомого майна за відповідачем - ДП «ДПЗКУ» та вибуття цих об'єктів з державної власності порушує інтереси держави у сфері реалізації прав власника об'єкта державної власності, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням ним.

Виходячи із наведеного та положень статті 5 Закону України «Про управління об'єктами державної власності», Кабінет Міністрів України наділений правами власника на державне майно.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764 «Про заходи з утворення державного підприємства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» Міністерство аграрної політики та продовольства України здійснює повноваження з управління корпоративними правами держави щодо ДАК «Хліб України».

Отже, власником спірного нерухомого майна є держава в особі Кабінету Міністрів України, а органом, уповноваженим на управління корпоративними правами ДАК «Хліб України», є Міністерство аграрної політики та продовольства України, у зв'язку із чим спірне майно підлягає поверненню у власність держави в особі Кабінету Міністрів України.

Таким чином, позовні вимоги про визнання за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України права власності на нерухоме майно - майнові комплекси, які розташовані: по провулку Пирятинський, 46, місто Гребінка Полтавської області, площею 13168,2 кв.м., по провулку Пирятинський, 7, місто Гребінка Полтавської області, площею 5368,2 кв.м. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно статті 37 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема звертатися до суду, якщо це необхідно для здійснення його повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» визначено, що Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Разом з цим, ані Кабінетом Міністрів України, ані Міністерством аграрної політики та промисловості України на даний час не вжито заходів до усунення порушень законодавства, що призвели до вибуття з державної власності нежитлових об'єктів по пров. Пирятинський, 46 та пров. Пирятинський, 7, у місті Гребінка Полтавської області.

Отже, звернення прокурора з даним позовом в інтересах держави є обґрунтованим.

Заява відповідача - ДП «ДПЗКУ» про застосування наслідків спливу позовної давності судом відхиляється з наступних підстав.

Відповідно до пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9 перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої етапі 261 Цивільного кодексу України - від дня, коли особа довідалася або могла довідалися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Цивільним кодексом України встановлено винятки з цього правила щодо окремих вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними (частини друга, третя статті 261 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З огляду на положення статті 261 Цивільного кодексу України, статті 29 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України «Про прокуратуру» перебіг строку позовної давності починається не з дня виявлення прокурором порушень законодавства під час здійснення перевірки, а з моменту коли орган в інтересах якого звертається прокурор довідався або міг довідатися про порушення своїх прав.

Зокрема, оскільки вимоги прокурора с похідними від вимог органу, який, на думку прокурора, мав відповідні повноваження щодо спірного майна, то й перебіг позовної давності мав розпочатися з моменту, коли про порушення прав та інтересів держави дізнався саме відповідний орган, а не прокурор.

Така правова позиція наведена в постановах Верховного Суду України від 22.04.2015 у справі № 3-54гс15, від 17.02.2016 у справі № 6-2407цс15, від 13.04.2016 № 3-224гс16.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, відображеної у постанові від 01.07.2015 у справі № 6-178цс15, визначено, що перебіг строку позовної давності за позовами прокуратури, поданими в інтересах державних органів, органів місцевого самоврядування маг рахуватись з часу коли відповідний орган довідався чи міг довідатись про порушення його прав чи особу, що їх порушила, а не з часу отримання таких даних прокуратурою.

Отже, закон пов'язує початок перебігу позовної давності не з моментом поінформованості про вчинення певної дії чи прийняття рішення, а з моментом коли саме уповноваженому органу, право якого порушено внаслідок прийнятого незаконного рішення, стало відомо про таке порушення.

Саме така правова позиція щодо правильності застосування вказаної норми закону міститься в постановах Верховного Суду України від 26.10.2016 у справі № 6-2070цс16, від 20.08.2013 у справі № 3-18гс13.

Кабінету Міністрів України та Міністерству аграрної політики та продовольства України про вказані порушення раніше не було відомо, оскільки спірне рішення про видачу свідоцтва про право приватної власності приймалось без їх участі. Органами державного контролю своєчасно не виявлено вказані порушення у межах строку загальної позовної давності, передбаченої статтею 257 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим Кабінет Міністрів України та Міністерство аграрної політики та продовольства України на захист порушених прав держави до суду не звертались.

Про наявні порушення вимог закону та необхідність їх захисту в судовому порядку прокурору стало відомо лише у 2016 році за результатами опрацювання інформації різних органів державної влади, установ та організацій, а саме виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області від 17.03.2016, Міністерства аграрної політики та продовольства України від 31.05.2016, Кабінету Міністрів України від 26.08.2016, Комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 24.03.2016 та 12.01.2017, що є об'єктивними обставинами, пов'язаними зі складнощами своєчасного виявлення порушень законодавства у сфері державної власності та інтересів держави.

В обґрунтування поданої заяви про застосування наслідків спливу позовної давності відповідач-2 вважає, що, оскільки рішення виконавчого комітету Гребінківської міської ради №43 від 01.02.2012 - це публічна, загальнодоступна інформація, що підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа, інформацію про його прийняття можна було отримали раніше.

Відповідно до частини 2 етапі 2 Закону України «Про доступ до публічної інформації» цей Закон не поширюється на відносини щодо отримання інформації суб'єктами владних повноважень при здійсненні ними своїх функцій. У розумінні статті 12 даного Закону України суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації, зокрема, запитувачами інформації є фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень.

Прокурору про наявність спірного рішення стало відомо лише у 2016 році у ході опрацювання доручення Генеральної прокуратури України, викладеного в листі №05/1-733вих-78окв16 від 17.02.2016 (т.2 а.с.98-100).

Як вбачається з матеріалів справи позивачу-1 та позивачу-2 стало відомо про прийняття оскаржуваного рішення відповідачем-1 після звернення прокуратури Полтавської області із запитанням про обізнаність Кабінетом Міністрів України та Міністерством щодо зміни форми власності філією ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Гребінківський елеватор», що підтверджується листом Секретаріату Кабінету Міністрів України № 14723/0/2-16 від 20.09.2016 (т.1 а.с.105) та листом Міністерства аграрної політики та продовольства України №'37-27-3-15/7920 від 31.05.2016 (т.1 а.с.103), тому прокурором не був пропущений передбачений ст.257 Цивільного кодексу України строк, у межах якого він і звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

При подачі даного позову прокуратурою Полтавської області сплачено 157414,28 судового збору за платіжними дорученнями від 23.11.2016р. № 1657, від 28.12.2016р. № 2068, від 17.01.2017р. № 26 (а.с.29-31, 130-132).

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати, понесені прокурором на оплату судового збору, покладаються на відповідачів порівну тобто по 78707,14 грн. на кожного.

Суд роз'яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Гребінківської міської ради № 43 від 01.02.2012р. «Про розгляд звернення філії Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» «Гребінківський елеватор».

3.Визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ № 535440 від 21.02.2012р. про право приватної власності на майновий комплекс - будівлі та споруди загальною площею 13168,2 кв.м., розташовані по пров. Пирятинський, 46 м. Гребінка, Полтавської області, видане виконавчим комітетом Гребінківської міської ради публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

4.Визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії САЕ № 535441 від 21.02.2012р. про право приватної власності на майновий комплекс - будівлі та споруди, загальною площею 5368,2 кв.м, розташовані по пров. Пирятинський, 7, м. Гребінка, Полтавської області, видане виконавчим комітетом Гребінківської міської ради публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

5.Визнати за державою Україна в особі Кабінету Міністрів України право власності на нерухоме майно- майнові комплекси, які розташовані:

по провулку Пирятинський, 46, місто Гребінка Полтавської області, площею 13168,2 кв.м., а саме: силкорпус №2, А-8, загальною площею 2642,2 кв.м; силкорпус №1, А1-5, загальною площею 1162,3 кв.м; силкорпус №3, А2-5, загальною площею 1240,3 кв.м; силкорпус №5, А3-5, загальною площею 1195 кв.м; силкорпус №4, А4-5, загальною площею 1173,2 кв.м; силкорпус №6, А5-5, загальною площею 2414,9 кв.м; приймальна-лабораторія, Б-2, загальною площею 117,4 кв.м; магазин з підвалом, В-1, загальною площею 66,8 кв.м; альтанка (2 шт.). Г,г; будівля ПРУ, Д-1, загальною площею 151,8 кв.м; автомобільна вагова, Е-1, загальною площею 150,4 кв.м; автомобільна вагова, Є-1, загальною площею 152,9 кв.м; пождепо з насосною, майстерня, Ж-1, загальною площею 289,4 кв.м; підвал, З; приймальна установка автотранспорта, І-1, загальною площею 153,3 кв.м; сушарка, Й-2, загальною площею 149,1 кв.м; електро щитова, К-1, загальною площею 23,9 кв.м; сушарка, Л-2, загальною площею 149,9 кв.м; електроцех, М-1, загальною площею 49,6 кв.м; вбиральня, Н; навіс, О; адміністративний корпус, П-2, загальною площею 821,6 кв.м; вагонна вагова, Р-1; гараж, С-1; загальною площею 195,7 кв.м; гараж для автотракторного парку, С1-1, загальною площею 193,2 кв.м; свинарник, Т-1, загальною площею 530,0 кв.м; склад рідкого палива, У-1, загальною площею 58,3 кв.м; депо тепловоза, Ф-1, загальною площею 87,0 кв.м; вбиральня, X; сарай, Ч-1; асфальтоплощадка, №1; асфальтоплощадка, №2; асфальтоплощадка, №3; асфальтоплощадка, №4; асфальтоплощадка, №5; асфальтоплощадка, №6; асфальтоплощадка, №7; робоча башня, №8; резервуар води, мех. дільниця, №9; резервуар води, №10; огорожа, №11; пож. водопровід, №12; водопровід пож. мех.дільниця, №13; резервуар води, №14; насосна станція, №15; арт скважина, №16; водонапірна башня, №17; цистерна, №№18-21; цистерна, №22; під'їзна залізнична колія, №23; стрілочний перевод, №24; мережа каналізації, №25; мережа водопостачання, №26; газифікація, №27; водопровід, №28;

по провулку Пирятинський, 7, місто Гребінка Полтавської області, площею 5368,2 кв.м, а саме: лабораторія №2, А-1, а, загальною площею 80,7 кв.м; прохідна, Б-1, б, загальною площею 9,7 кв.м; вагова, В-1, в, загальною площею 89,0 кв.м; приймально - очисна башня, Г-3, г; загальною площею 175,1 кв.м; зерносклад №1, Д-1, загальною площею 891,4 кв.м; зерносклад №2, Е-1, загальною площею 1011,9 кв.м; зерносклад №3, Є-1, є, загальною площею 903,2 кв.м; зерносклад №4, Ж-1, загальною площею 959,4 кв.м; зерносклад №6, З-1, загальною площею 1226,7 кв.м; вбиральня, І; склад мішкотари, К-1, загальною площею 21,1 кв.м; площадка №1, №1; площадка №2, №2; площадка №3, №3; покриття двору, №4; мех. резервна площадка, №5; ворота прохідної, №6; ворота, №7; огорожа, №8; огорожа, №9; водогін, №10; під'їзна залізнична колія, №11.

6. Стягнути з Виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області (вул. Ярослава Мудрого, буд.35, м. Гребінка, Полтавська область, 37400; ідентифікаційний код04057406) на користь Прокуратури Полтавської області (вул. 1100 - річчя Полтави, буд.7, м. Полтава, 36000; ідентифікаційний код 02910060) 78707 грн. 14 коп. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

7. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (вул. Саксаганського, буд.1, м. Київ, 01033; ідентифікаційний код 37243279) на користь Прокуратури Полтавської області (вул. 1100 - річчя Полтави, буд.7, м. Полтава, 36000; ідентифікаційний код 02910060) 78707 грн. 14 коп. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано: 12.04.2017р.

Суддя Безрук Т.М.