УХВАЛА

15.03.2017Справа № 910/29302/15

За заявою Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

про видачу дублікату наказу

у справі №910/29302/15 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Рідна"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна"

про стягнення 49 500,00 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від заявника (ВДВС): не з'явилися;

від стягувач (позивач): не з'явилися;

від боржника (відповідач): не з'явилися;

Обставини справи:

31.12.2015 року на примусове виконання рішення Господарського суду м. Києва від 15.12.2015 року у справі № 910/29302/15, яке набрало законної сили 28.12.2015 року, Господарським судом міста Києва видано наказ про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" (02140, м. Київ, ВУЛИЦЯ РЕВУЦЬКОГО, будинок 42-Г; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Рідна" (04070, м. Київ, ВУЛИЦЯ ІГОРІВСЬКА, будинок 12-А; ) 49 500 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. - страхового відшкодування, 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. - судового збору.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшла заява про видачу дублікату наказу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2017 року призначено розгляд заяви на 15.03.2017 року.

В судове засідання 15.03.2017 року представники ВДВС, стягувач (позивач) та боржника (відповідач) не з'явився, про час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, однак їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши подані матеріали в їх сукупності, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Підставою звернення в суд з даною заявою є те, що Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві втрачено оригінал наказу Господарського суду м. Києва №910/29302/15 від 31.12.2015 року (далі по тексту - Наказ) (довідку про втрату оригіналу наказу міститься в матеріалах справи).

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 ГПК України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

В п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Суд констатує, що на даний час рішення Господарського суду м. Києва від 15.12.2015 року у справі № 910/29302/15 залишається невиконаною, а оригінал наказу втрачено Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 120 ГПК України дублікат наказу видається, якщо стягувач або державний виконавець звернувся до суду із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Про видачу дубліката наказу виноситься ухвала.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України до заяви про видачу дубліката наказу мають бути додані:

- довідка установи банку, державного виконавця чи органу зв'язку про втрату наказу;

- при втраті наказу стягувачем - довідка стягувача, підписана керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17 жовтня 2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» дублікат наказу (стаття 120 ГПК) має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату видачі останнього (а не дату видачі дубліката).

Розглянувши наведені заявником обставини, суд прийшов до висновку, що вищезазначені причини є поважними і заява про видачу дублікату наказу підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 86, 120 ГПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Заяву Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про видачу дублікату наказу - задовольнити.

2. Видати дублікат наказу Господарського суду м. Києва №910/29302/15 від 31.12.2015 року.

Суддя М.М. Якименко