ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"10" квітня 2017 р.924/329/17

Господарський суд Хмельницької області у складі

судді Крамара С.І., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1, м. Полонне

до Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, м. Полонне

про визнання наказу Полонського КВКТ №47 від 24.10.2016 року незаконним; поновлення на роботі; стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 9920,70грн.; стягнення моральної шкоди в сумі 1000,00грн.

ВСТАНОВИВ:

07.04.2017р. на адресу господарського суду надійшла позовна заява гр. ОСОБА_1 до Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства про визнання наказу Полонського КВКТ №47 від 24.10.2016 року незаконним; поновлення на роботі; стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 9920,70грн. та стягнення моральної шкоди в сумі 1000,00грн.

Позивач у позовній заяві просить суд поновити строк для звернення до суду за захистом прав та законних інтересів, звільнити від сплати судового збору на підставі Закону України ст. 5 п.1.

До позовної заяви додано копії: ухвали Шепетівського міськрайонного суду від 04.04.2017р. по справі №688/737/17, наказу Полонського ПВКГ №47 від 24.10.2016р., свідоцтва про народження №166435 від 15.11.2011р. та №207991 від 06.09.2014р., списку працівників від 01.12.2016р.; фіскальний чек від 04.04.2017р.; опис вкладення від 04.04.2017р.

Вказана позовна заява повертається судом без розгляду з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Як вбачається з матеріалів поданої заяви, позивачем, з поміж іншого, зазначено вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000,00грн.

Відповідно до п. 2.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р., подання до господарського суду позовних заяв про відшкодування моральної шкоди, належать до заяв майнового характеру і відтак оплачуються судовим збором відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 4 цього законодавчого акта.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" встановлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Судом враховано, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Статтею 58 ГПК України передбачено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

З огляду на вищевикладене, судом враховано, що за вимогу про стягнення з відповідача 1000,00 грн. моральної шкоди, при зверненні до суду належить сплатити судовий збір.

Пунктом 4 частини 1 статті 63 ГПК України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Щодо клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, судом враховано, що відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", відстрочення або розстрочення сплати судового збору позивачу, звільнення його від сплати може мати місце з врахуванням майнового стану сторони та відповідного підтвердження вказаного належними доказами.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. (Правова позиція викладена в п. 3.1 Постанови Пленуму ВГС України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору.

В свою чергу позивачем не подано будь-якого обґрунтування та належних доказів щодо звільнення від сплати судового збору, тому вимога про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Правилами надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 встановлено, що підтвердженням прийняття для пересилання поштового відправлення є розрахунковий документ, що підтверджує надання такої послуги (касовий чек, розрахункова квитанція тощо). Крім того надається опис вкладення, зразок бланка такого опису затверджується Мінінфраструктури. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках із зазначенням адреси одержувача, кількості та вартості предметів. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

З огляду на викладене лише фіскальний чек та опис вкладення в сукупності можуть свідчити про виконання вимог ГПК України про направлення копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідачеві.

Проте, позивачем фіскальний чек про направлення копії позовної заяви відповідачеві не надано, а в описі вкладення від 04.04.2017р., доданого позивачем в якості доказу, взагалі відсутня адреса одержувача.

З огляду на викладене, подані позивачем документи, не можуть слугувати належними доказами направлення відповідачу копій позовної заяви і доданих до неї документів.

Пунктом 6 частини 1 статті 63 ГПК України визначено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Крім того, судом звертається увага на те, що ухвалою суду від 14.09.2015р. порушено провадження у справі №924/1415/15 про банкрутство Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядника майна боржника.

Постановою суду від 18.08.2016р. Полонське підприємство водопровідно-каналізаційного господарства визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком до 18.08.2017р., ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

При цьому, провадження у справах про банкрутство регулюється ГПК у випадках, коли його норми безпосередньо визначають правила даного провадження (статті 2, 4-1, 12 та 15) або мають універсальний характер для будь-якої стадії судового процесу, або процесуальної дії (статті, вміщені в розділах I, V, VI, VII, XII, XIII), з урахуванням встановлених Законом про банкрутство особливостей.

Провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим Кодексом з врахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", норми якого, як спеціальні норми права, перевалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального кодексу України. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВГСУ від 17.03.15р. у справі №13/5025/2136/11).

За змістом ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, повязаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Судом враховується висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 13.04.2016р. №3-304гс16, за змістом якого за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону №2343-XII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

З огляду на викладене, суд вважає, що гр. ОСОБА_1 мав звернутися до Полонського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства про визнання наказу №47 від 24.10.2016р. незаконним, поновлення на роботі, стягнення 9920,70 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу та 1000,00 грн. моральної шкоди в межах справи про банкрутство без порушення нової справи на підставі подання заяви, а не позовної заяви.

Суд також зауважує, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії. Відповідно до п. 5.27 Вимог до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України 07.04.2003р. №55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Судом звертається увага, що при повторному зверненні позивачу необхідно врахувати, вищевикладене.

Відповідно до ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п. 4, 6 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачу без розгляду.

Додаток: позовна заява і додані до неї матеріали загалом на 9 аркушах.

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 3 прим. : 1 - до справи; 2 - позивачу - ОСОБА_1 (30500, АДРЕСА_1)-реком.з повідом.; 3 - відповідачу - Полонське під-во ВКГ (30500, м. Полонне, вул. Шевченка, 10) простим.