ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
07 квітня 2017 рокуСправа № 921/236/17-г/18
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Суддя Охотницька Н.В., розглянувши позовну заяву від 06.04.2017 (вх. № 253 від 06.04.2017) ОСОБА_1 (вул. Піддубна, 2, с. Боричівка, Теребовлянський район, Тернопільська область) до відповідача публічного акціонерного товариства "Теребовлянський комбінат хлібопродуктів" (вул. Л.Українки, 13, смт. Дружба, Теребовлянський район, Тернопільська область), третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області (вул. Танцорова, 11, м. Тернопіль) про визнання недійсним засідання комісії з продажу акцій ВАТ "Теребовлянський комбінат хлібопродуктів" від 25.09.2007, повертає її і додані до неї документи без розгляду, з огляду на наступне.

Порядок подання позову до господарського суду визначений розділом VIII Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, приписами ч.1 ст. 56 та п.2 ч.1 ст. 57 даного нормативного акту, на заявника покладено обовязок надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення та долучити до позовної заяви докази на підтвердження такого відправлення. Невиконання вимог зазначених норм тягне за собою повернення позовної заяви без розгляду.

Аналогічні положення містяться в п. 3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", де, зокрема, зазначено, що коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві (відповідачам) копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання їм копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК України.

Так, позивачем до позовної заяви, як докази, які підтверджують відправлення відповідачеві та третій особі копії позовної заяви, яка підписана 06.04.2017, і доданих до неї документів долучено оригінали фіскальних чеків № НОМЕР_1 та № НОМЕР_1 від 19.12.2016 та оригінали описів вкладення завірені відділенням зв'язку також від 19.12.2016. Тобто, згідно з даними документами відповідачу та третій особі направлено іншу позовну заяву, аніж ту, що надійшла до суду, оскільки дата відправлення позовної заяви (19.12.2016) передує даті складення останньої(06.04.2017). Таким чином, зазначені вище описи вкладення та фіскальні чеки до цінних листів не можуть бути прийняті судом в якості доказів направлення відповідачу, третій особі та органу ДВС скарги № 10-12-01137 від 27.03.2017 (вх. №8726 від 03.04.2017) та доданих до неї документів, з якою позивач звернувся до суду.

Таким чином, зазначені вище фіскальні чеки та описи вкладення до цінних листів не можуть бути прийняті судом в якості доказів направлення відповідачу та третій особі позовної заяви (вх. № 253 від 06.04.2017) та доданих до неї документів, з якою позивач звернувся до суду.

Також, згідно з пунктом 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Правові засади справляння судового збору, об'єкти, розміри ставок судового збору та порядок його сплати регулюється Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011р. № 3674-VI (із змінами та доповненнями станом на 05.01.2017).

Відповідно до ст. 4 названого Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, ч. 2 ст. 4 вказаного Закону встановлено, що з позовів немайнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абз.4 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" станом на 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору за розгляд позовних заяв в господарському суді немайнового характеру 1600,00 грн.

Як вбачається з позовних матеріалів, позивач, згідно заяви від 06.04.2017, просить суд звільнити його від сплати судового збору по даній справі.

В обґрунтування необхідності звільнення від сплати судового збору позивач посилається на важке фінансове становище та цілковиту відсутність коштів, як доказ останнього долучає довідку Теребовлянського відділення Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області № 14899 від 24.02.2017. Крім того, позивач долучає довідку Виконавчого комітету Теребовлянської міської ради про те, що станом на 29.03.2017 ОСОБА_1 ніде не працює та в центрі зайнятості в пошуках роботи не зареєстрований, про що свідчить відмітка Теребовлянського районного центру зайнятості.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про звільнення позивача від сплати судового збору з огляду на наступне.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як зазначено в пункті 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", оскільки статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Проаналізувавши вказані положення, слід зазначити, що дії суду при розгляді клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору повинні здійснюватися з дотриманням принципів рівності та збалансованості інтересів сторін. Окрім цього, господарському суду надано лише право, а не покладено обов`язок у будь-якому випадку задовольняти клопотання учасників судового процесу про звільнення їх від сплати судового збору. Тобто, вказана норма є суб`єктивною та застосовується лише у випадку, коли заявник надасть суду дійсно переконливі докази скрутного матеріального становища, яке перешкоджає йому вчинити необхідні дії по сплаті судового збору.

Разом з цим, позивачем до позовної заяви, як доказ, який на його думку, свідчить про неможливість сплати ОСОБА_1 судового збору за її подання долучено довідку Теребовлянського відділення Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області № 14899 від 24.02.2017. Однак, сама лише інформація про те, що у Теребовлянського відділення Бучацької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області відсутня інформація про доходи позивача за 2016 рік, а також інформація Виконавчого комітету Теребовлянської міської ради та відмітка Теребовлянського районного центру зайнятості населення ніяким чином не може свідчити про те, що позивач позбавлений можливості сплачувати судовий збір та звертатися до суду за захистом своїх порушених прав.

Також, суд звертає увагу, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб - платників податків).

Втім, позивачем не зазначено ідентифікаційні коди у позовній заяві відносно себе, відповідача та третьої особи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Статтею 28 ГПК України закріплено, що справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника (ч.1). Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище (ч.2). Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (ч. 3).

Згідно з вимогами частин 1 ст. 54 ГПК України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноваженою посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Відповідно до ч. 3 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Позовну заяву від 06.04.2017 (вх. № 253 від 06.04.2017) ОСОБА_1 підписано представником за довіреністю адвокатом ОСОБА_2.

Разом з тим, до позовних матеріалів долучено копію довіреності від 27.09.2016, відповідно до якої позивач доручає адвокату ОСОБА_2, окрім іншого, представляти його інтереси в судах, в тому числі підписувати позовні заяви.

В той же час, згідно ч. ч. 2, 3 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії (п. 5.27. Наказ Державний стандарт, Державний комітет з питань технічного регулювання та споживчої політики, від 07.04.2003, № 55 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003").

З огляду на подані документи (копії) в якості додатків до позовної заяви, в тому числі довіреність від 27.09.2016 на представлення інтересів позивача в суді адвокатом ОСОБА_2, суд зазначає про те, що останні не є поданими в належним чином засвідчених копіях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява підписана особою, яка немає права її підписувати.

З огляду на вищенаведене, відповідно до п.п. 1, 2, 4, 6 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву від 29.08.2016 р. (вх. №588 від 29.08.2016р.) і додані до неї документи заявнику.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 54, 57, 63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву від 06.04. (вх. № 253 від 06.04.2017) ОСОБА_1 (вул. Піддубна, 2, с.Боричівка, Теребовлянський район, Тернопільська область) до відповідача публічного акціонерного товариства "Теребовлянський комбінат хлібопродуктів" (вул. Л.Українки, 13, смт. Дружба, Теребовлянський район, Тернопільська область), третя особа Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області (вул. Танцорова, 11, м. Тернопіль) про визнання недійсним засідання комісії з продажу акцій ВАТ "теребовлянський комбінат хлібопродуктів" від 25.09.2007 та додані до неї документи всього на 23арк. ОСОБА_1 (вул. Піддубна, 2, с.Боричівка, Теребовлянський район, Тернопільська область) - без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення

Суддя Н.В. Охотницька