Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "06" квітня 2017 р. Справа № 906/171/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність за вих. №18-0009/49994 від 13.06.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність №1 від 03.01.2017.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест"

про стягнення 42708,38 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 32155,76 грн. пені, 7500,36 грн. - інфляційних, 3052,26 грн. 3% річних.

21.03.2017 відповідач до суду подав клопотання про зменшення розміру пені на 50%.

03.04.2017 до суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог за вих. №81-0017/24426 від 03.04.2017, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача15796,54 грн. пені, 7500,36 грн. інфляційних та 3000,00 грн. 3% річних.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Подана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог за вих. №81-0017/24426 від 03.04.2017 приймається судом, оскільки в даному випадку, як вбачається із матеріалів справи та характеру відносин, які склались між сторонами, дії позивача стосовно зменшення позовних вимог не суперечать чинному законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з урахування заяви про зменшення позовних вимог за вих. №81-0017/24426 від 03.04.2017, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання підтримав клопотання про зменшення розміру позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 0106.2016 між Національним банком України (виконавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" (споживач/відповідач) укладено договір №ф/16-81-183 про надання послуг.

Відповідно до пункту 1.1 договору виконавець зобов'язався забезпечити надання послуг каналізаційних (видалення та оброблення стічних вод), а саме приймання і очищення стічних вод споживача на очисних спорудах виконавця за адресою вул. Чорновола, 44а, м. Малин, в об'ємі (орієнтовно) 1000 тис. м3 протягом дії договору, а споживач зобов'язується оплатити надані йому послуги на умовах, передбачених цим договором.

Згідно пункту 11.1 дія цього договору поширюється на відносини, які виникли з 01.04.2016.

Відповідно до пункту 5.2 договору розрахунки по даному договору здійснюються:

- перерахуванням замовником на розрахунковий рахунок виконавця коштів;

- шляхом зарахування замовником зустрічних однорідних вимог, які оформляються відповідним актом, що підписується повноваженими особами обох сторін.

Відповідно до пункту 5.3 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до пункту 5.4 договору розрахунки за послуги згідно цього договору проводяться на підставі рахунку, який виконавець виставляє споживачу після закінчення розрахункового періоду. Споживач зобов'язаний оплатити цей рахунок протягом 5 (п'яти) банківських дні з дати його одержання (незалежно від форми здійснення розрахунків).

Протягом квітня 2016 року відповідачу було надано послуг у кількості 99644,00 м3 на загальну суму 641 508,07 грн. з ПДВ, що підтверджується актом про кількість наданих послуг від 01.06.2016.

09.06.2016 відповідачу було направлено рахунок на оплату № від 31.05.2016 (а.с. 22).

Також сторони провели зарахування зустрічних однорідних вимог, при цьому сума заборгованості споживача перед позивачем за надані послуги склала: 98247,37 грн.

Протягом травня 2016 року відповідачу було надано послуг у кількості 96099,00 м3 на загальну суму 784720,21 грн. з ПДВ, що підтверджується актом про кількість наданих послуг від 01.06.2016 (а.с.23).

09.06.2016 відповідачу було направлено рахунок на оплату № від 31.05.2016 (а.с. 24).

Відповідно до умов договору сторони провели зарахування зустрічних однорідних вимог, при цьому сума заборгованості споживача перед позивачем за надані послуги склала: 217108,27 грн.

У вересні та жовтні 2016 в рахунок вказаної заборгованості було проведено додатковий взаємозалік, що підтверджується актами про зарахування зустрічних вимог №8 від 30.09.2016 та №9 від 31.10.2016 (а.с. 26, 27).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Приписами статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Приписами ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Наведені норми свідчать, що за порушення грошового зобов'язання боржник на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню).

Згідно п. 6.2 договору у разі затримки платежів, строки яких зазначено в договорі, споживач виплачує виконавцю на його вимогу пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунки пені, додані до заяви про зменшення розміру позовних вимог за вих. №81-0017/24426 від 03.04.2017, суд вважає останній обґрунтованими, а вимоги в цій частині такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, доданого до заяви про зменшення розміру позовних вимог за вих. №81-0017/24426 від 03.04.2017, та перевіреного судом, розмір інфляційних складає 7500,36 грн.

Також судом перевірено розрахунок 3% річних. В цій частині позовних вимог обґрунтованими до стягнення суд вважає 2992,21 грн. В стягненні 8,21 грн. 3% річних суд відмовляє.

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру пені на 50%, мотивуючи це тим, що ТОВ "Малин Енергоінвест" є підприємством комунальної форми власності та здійснює господарську діяльність у сфері надання житлово-комунальних послуг, в т. ч. централізованого водовідведення для забезпечення потреб територіальної громади. Також відповідач в обґрунтування клопотання зазначив, що перебуває в дуже важкому фінансовому становищі, оскільки тариф на теплову енергію встановлений нижче її собівартості, але компенсації різниці тарифів не передбачено. Представник відповідача просив врахувати ступінь виконання зобов'язання боржником, незначність прострочення та невідповідність розміру неустойки заподіяним наслідкам.

Розглядаючи дане клопотання, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Стаття 83 ГПК України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан обох сторін, а також розмір пені, що становить нижче рівня, встановленого ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"

З огляду на викладене, оцінивши співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з можливими збитками кредитора, враховуючи інтереси обох сторін, в т.ч. майнові, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені до 50% та відмовляє в задоволенні даного клопотання.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України oбставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Oбов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду достатніх доказів на спростування позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 15796,54 грн. - пені, 7500,36 грн. - інфляційних та 2992,21 грн. - 3% річних обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню. В іншій частині позову суд відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест" (11601, Житомирська область, м. Малин, вул. Українських повстанців, 25А, ід. код 37555721)

- на користь Національного банку України (01008, м. Київ, вул. Інститутська, 9, ід. код 00032106) 15796,54 грн. - пені, 7500,36 грн. - інфляційних та 2992,21 грн. - 3% річних, а також 984,88 грн. сплаченого судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. В задоволенні клопотання від 21.03.2017 про зменшення розміру пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07.04.17

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2,3 - сторонам (рек.)