РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017№910/24479/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №910/24479/16

за позовом приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна», м. Київ,

до приватного акціонерного товариства «Гамалія», м. Київ,

про стягнення 84 863,96 грн.,

за участю представників:

позивача - Вілько Н.Г. (довіреність від 01.01.2017 №4);

відповідача - не з'явився.

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (далі - Компанія) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного акціонерного товариства «Гамалія» (далі - Товариство): 73 556,44 грн. основного боргу, що утворився в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов угоди від 24.03.2016 про порядок сплати боргу (далі - Угода); 3 177,67 грн. втрат від інфляції; 731,70 грн. 3% річних; 7 398,15 грн. пені, а всього 84 863,96 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.01.2017 порушено провадження у справі.

Представник відповідача у судове засідання 27.03.2017 не з'явився, проте 27.03.2017 подав суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із перебуванням представника в іншому судовому засіданні.

Представник позивача заперечив проти відкладення розгляду справи.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 27.03.2017 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України) з огляду на таке:

- про дату, час та місце проведення судового засідання, призначеного на 27.03.2017, представника відповідача ОСОБА_2 було повідомлено 23.02.2017, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та підписом представника на рекомендованому повідомленні;

- відповідно до частин першої і третьої статті 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника; представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації;

- відповідач, маючи достатньо часу для підготовки до судового засідання, у разі неможливості участі його представника у судовому засіданні не був позбавлений права надати довіреність іншій особі для представлення інтересів відповідача у справі №910/24479/16;

- слід також зазначити, що розгляд справи 20.02.2017 було відкладено, зокрема, у зв'язку із заявою відповідача про відкладення розгляду справи для надання представнику часу ознайомитися з матеріалами справи; проте представник відповідача так і не з'явився до суду для ознайомлення з матеріалами справи; крім того, в матеріалах справи наявна копія довіреності від 15.02.2017 №96, згідно з якою Товариство крім ОСОБА_2 уповноважила на представлення інтересів відповідача у суді ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які також у судове засідання 27.03.2017 не з'явились;

- разом з тим, у підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Представник позивача у судовому засіданні 27.03.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.01.2011 Компанією (довіритель) і Товариством (повірений) укладено договір страхування №2183 (далі - Договір страхування), за умовами якого:

- повірений приймає на себе зобов'язання страхового посередника, який за дорученням довірителя виконує частину його страхової діяльності (укладення договорів страхування, одержання страхових платежів) (пункт 2.1 Договору страхування);

- повірений має право приймати страхові платежі від страхувальників та перераховувати отримані кошти довірителю (пункт 4 Договору страхування);

- винагорода повіреного за договорами страхування туристів, що подорожують за кордон, складає 15% від страхових платежів (пункт 5 Договору страхування);

- повірений, який отримав страхові платежі за укладеними договорами страхування, не пізніше двох робочих днів після їх отримання перераховує ці кошти на розрахунковий рахунок довірителя за мінусом комісійної винагороди (пункт 6.1 Договору страхування);

- протягом двох робочих днів повірений зобов'язаний перерахувати на рахунок довірителя отримані від страхувальників страхові платежі у повному обсязі (пункт 9.3 Договору страхування);

- повірений щодекади подає довірителю звіт за встановленою формою (пункт 9.4 Договору страхування).

24.03.2016 Компанією (кредитор) і Товариством (боржник) укладено Угоду, за умовами якої:

- сторони погоджуються, що у боржника виникла заборгованість перед кредитором за укладеними за посередництва боржника договорами страхування у сумі 114 444,44 грн. (пункт 1 Угоди);

- сторони погодили, що сума заборгованості, зазначена у пункті 1 Угоди, сплачується боржником у такому порядку: до 31.03.2016 - 10 000 грн.; до 29.04.2016 - 20 888 грн.; до 31.05.2016 - 20 888 грн.; до 30.06.2016 - 20 888 грн.; до 31.07.2016 - 20 888 грн.; до 28.08.2016 - 20 892,44 грн. (пункт 2 Угоди);

- боржник сплачує суму заборгованості в безготівковій формі шляхом перерахування коштів згідно із графіком платежів, передбаченим пунктом 2 Угоди, на поточний рахунок кредитора (пункт 3 Угоди);

- за порушення строків внесення платежів, передбачених пунктом 3 Угоди, боржник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день затримки платежу (пункт 5 Угоди);

- Угода вступає в силу з моменту її підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань (пункт 8 Угоди).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідачем було частково сплачено позивачу заборгованість у сумі 40 888 грн., що підтверджується виписками з рахунку Компанії, а саме: 31.03.2016 - 5 000 грн.; 01.04.2016 - 5 000 грн.; 04.05.2016 - 5 000 грн.; 06.05.2016 - 5 000 грн.; 21.06.2016 - 5 000 грн.; 30.06.2016 - 5 888 грн.; 11.07.2016 - 5 000 грн.; 05.08.2016 - 5 000 грн.

Таким чином, як станом на день звернення із даним позовом (27.12.2016 - згідно із штемпелем відділення поштового зв'язку; 30.12.2016 - відповідно до печатки канцелярії суду), так і станом на день прийняття рішення у даній справі заборгованість відповідача перед позивачем становить 73 556,44 грн. (114 444,44 грн. (сума заборгованості, встановлена Угодою) - 40 888 грн. (сума заборгованості, частково оплачена відповідачем)). Доказів погашення вказаної суми заборгованості відповідачем суду не подано.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення з Товариства 73 556,44 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім основної суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 3 177,67 грн. втрат від інфляції і 731,70 грн. 3% річних.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97 при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Так, позивач просить стягнути з відповідача 3 177,67 грн. втрат від інфляції і 731,70 грн. 3% річних за такі періоди:

з 01.06.2016 по 20.11.2016 сума втрат від інфляції становить 438,09 грн.; 3% річних - 154,82 грн.;

з 01.07.2016 по 20.11.2016 сума втрат від інфляції становить 884 грн.; 3% річних - 245,51 грн.;

з 01.08.2016 по 20.11.2016 сума втрат від інфляції становить 884 грн.; 3% річних - 192,28 грн.;

з 01.09.2016 по 20.11.2016 сума втрат від інфляції становить 971,58 грн.; 3% річних - 139,09 грн.

Судом перевірено розрахунок сум втрат від інфляції і 3% річних та періоди їх нарахування та встановлено, що:

- початком періоду нарахування заборгованості, яка мала бути оплачена до 31.05.2016, є 31.05.2016; заборгованості, яка мала бути оплачена до 30.06.2016, є 30.06.2016; заборгованості, яка мала бути оплачена до 31.07.2016, є 31.07.2016, а заборгованості, яка мала бути оплачена до 28.08.2016, є 28.08.2016; проте, оскільки суд не може починати розрахунок періодів з дати ранішої, ніж визначена позивачем, то суд погоджується з періодами, визначеними Компанією;

- сума 3% річних за визначені позивачем періоди розрахована вірно;

- сума втрат від інфляції розрахована позивачем неправильно.

За перерахунком суду сума втрат від інфляції становить:

з 01.06.2016 (нарахованих на 10 888 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 31.05.2016) по 20.11.2016 - 641,96 грн.;

з 01.07.2016 (нарахованих на 20 888 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 30.06.2016) по 20.11.2016 - 1 275,90 грн.;

з 01.08.2016 (нарахованих на 20 888 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 31.07.2016) по 20.11.2016 - 1 298,09 грн.;

з 01.09.2016 (нарахованих на 20 892,44 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 28.08.2016) по 20.11.2016 - 1 365,13 грн.

Таким чином, сума втрат від інфляції становить 4 581,08 грн.

Разом з тим, пунктом 2 частини першої статті 83 ГПК України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи викладене, у зв'язку з тим, що клопотання в порядку, передбаченому вказаним пунктом частини першої статті 83 ГПК України, до позовної заяви не додано та в судовому засіданні представником позивача не подано, у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог в частині вимог про стягнення втрат від інфляції, а тому стягненню з відповідача підлягає 3 177,67 грн. втрат від інфляції і 731,70 грн. 3% річних за розрахунком позивача.

Що ж до стягнення 7 398,15 грн. пені, то слід зазначити таке.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Пунктом 5 Угоди встановлено, що за порушення строків внесення платежів, передбачених пунктом 3 Угоди, боржник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день затримки платежу.

Так, позивачем визначено такі періоди нарахування суми пені:

з 01.06.2016 (нарахованих на 10 888 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 31.05.2016) по 23.06.2016 - 246,32 грн.;

з 24.06.2016 (нарахованих на 10 888 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 31.05.2016) по 28.07.2016 - 343,60 грн.;

з 29.07.2016 (нарахованих на 10 888 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 31.05.2016) по 15.09.2016 - 451,88 грн.;

з 16.09.2016 (нарахованих на 10 888 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 31.05.2016) по 27.10.2016 - 374,83 грн.;

з 28.10.2016 (нарахованих на 10 888 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 31.05.2016) по 20.11.2016 - 199,91 грн.;

з 01.07.2016 (нарахованих на 20 888 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 30.06.2016) по 28.07.2016 - 527,34 грн.;

з 29.07.2016 (нарахованих на 20 888 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 30.06.2016) по 15.09.2016 - 866,91 грн.;

з 16.09.2016 (нарахованих на 20 888 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 30.06.2016) по 27.10.2016 - 719,10 грн.;

з 28.10.2016 (нарахованих на 20 888 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 30.06.2016) по 20.11.2016 - 383,52 грн.;

з 01.08.2016 (нарахованих на 20 888 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 31.07.2016) по 15.09.2016 - 813,83 грн.;

з 16.09.2016 (нарахованих на 20 888 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 31.07.2016) по 27.10.2016 - 719,10 грн.;

з 28.10.2016 (нарахованих на 20 888 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 31.07.2016) по 20.11.2016 - 383,52 грн.;

з 01.09.2016 (нарахованих на 20 892,44 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 28.08.2016) по 15.09.2016 - 265,44 грн.;

з 16.09.2016 (нарахованих на 20 892,44 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 28.08.2016) по 27.10.2016 - 719,25 грн.;

з 28.10.2016 (нарахованих на 20 892,44 грн. заборгованості, яка мала бути сплачена до 28.08.2016) по 20.11.2016 - 383,60 грн.

Судом перевірено розрахунок суми пені і періоди її нарахування та вставлено, що:

- позивачем нараховано пеню за такі самі періоди, як і втрати від інфляції і 3% річних, з якими суд погодився;

- сума пені розрахована позивачем правильно.

Таким чином стягненню з відповідача підлягає 7 398,15 грн. пені

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Гамалія» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 12; ідентифікаційний код 40389928) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (03680, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 51, офіс 1206; ідентифікаційний код 21676262): 73 556 (сімдесят три тисячі п'ятсот п'ятдесят шість) грн. 44 коп. основного боргу; 3 177 (три тисячі сто сімдесят сім) грн. 67 коп. втрат від інфляції; 731 (сімсот тридцять одну) грн. 70 коп. 3% річних; 7 398 (сім тисяч триста дев'яносто вісім) грн. 15 коп. пені і 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.04.2017.

Суддя О. Марченко