ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2017 р.Справа № 923/863/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Будішевської Л.О., Таран С.В.

при секретарі судового засідання Станковій І.М.

за участю представників сторін:

від ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» - ОСОБА_1 за довіреністю;

від ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_2, ОСОБА_3 за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль»

на рішення господарського суду Херсонської області від 26 грудня 2016 року

по справі №923/863/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 14836,65грн.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судових засіданнях 21.02.2017р. та 14.03.2017р. оголошувались перерви згідно ст.77 ГПК України.

В судовому засіданні 04.04.17р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

09.08.2016р. Публічне акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль»

(надалі позивач, ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль») звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі відповідач, ФОП ОСОБА_2В.), в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь суму основної заборгованості за надані послуги з теплопостачання теплової енергії 12344,70грн.; 3% річних - 166,49грн.; суму інфляційного збільшення боргу- 435,25грн.; пеню 1890,21грн., усього 14836,65грн. та судовий збір 1378грн.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» зазначило, що між ним та відповідачем 04.10.2013р. було укладено Договір №515 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за рішенням господарського суду Херсонської області по справі № 923/293/14 від 13.05.2014р. ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» належним чином виконує свої зобовязання щодо надання послуг з централізованого опалення, що підтверджується довідками про наявність опалення в будинку №79 по проспекту Ушакова у місті Херсоні за період з листопада 2015 року по березень 2016 року включно. Відповідач свої зобовязання щодо плати за отримані за договором від 04.10.2013р. послуги виконує неналежним чином, внаслідок чого за ФОП ОСОБА_2 утворилась заборгованість у розмірі 12344,70грн., на які позивачем нараховані 3% річних - 166,49грн.; суму інфляційного збільшення боргу- 435,25грн. та пеню 1890,21грн.

З посиланням на норми ст.ст.15, 16, 526, 527, 530, 549, 610, 611, 625, 629 ЦК України ст.ст.193, 216, 217, 230 ГК України, позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

12.09.2016р. відповідач подала суду першої інстанції відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

05.10.2016р. позивач подав місцевому господарському суду додаткові пояснення з урахуванням відзиву на позовну заяву.

20.10.2016р. ФОП ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з заявою про призначення по справі економічної експертизи.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 20.10.2016р. призначено по справі судово-економічну експертизу з дорученням її проведення експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз; на вирішення експертам поставлено наступне питання: Чи відповідає наведений у позовній заяві розрахунок, зокрема застосований у ньому показних теплового навантаження 0,0049 Гкал/годину (замість 0,002133 Гкал/годину, визначений п. 3 договору), нормативним актам, які регулюють сферу теплопостачання?; зупинено провадження у справі.

13.12.2016р. до місцевого господарського суду надійшли матеріали справи №923/863/16 із супровідним листом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз в якому зазначено, що питання ухвали суду від 20.10.2016р. не відносяться до компетенції судової економічної експертизи.

Ухвалою суду першої інстанції від 20.12.2016р. провадження по справі поновлено.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 26.12.2016р. (суддя Гридасов Ю.В.) в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду вмотивовано наступним. Як встановлено в ході судового розгляду справи, відповідач з 29.09.2015р. (тобто до початку зазначеного у позовній заяві опалювального періоду) здійснив відключення приміщення (квартири) №39, до якого фактично (у попередні опалювальні періоди) постачалась теплова енергія за Договором, від стояків центрального опалення будинку №79 по проспекту Ушакова у місті Херсоні. Отже, теплова енергія, за період з листопада 2015 року по березень 2016 року включно, до приміщення №39 у будинку №79 по проспекту Ушакова у місті Херсоні не постачалась, а позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми основної заборгованості, за надані послуги з постачання теплової енергії, у розмірі 12344,70грн., 3% річних у розмірі 166,49грн., суми інфляційного збільшення боргу у розмірі 435,25грн., суми пені 1890,21грн. не відповідають вимогам ч.6 ст.19 ЗУ «Про теплопостачання», відповідно до якої споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Укладений сторонами Договір не містить умов, за якими відповідач зобовязаний оплачувати не отриману фактично теплову енергію. Порушення відповідачем порядку відключення приміщення (квартири) від мережі централізованого опалення зазначеного житлового будинку не може свідчити про фактичне отримання відповідачем теплової енергії, а особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушено внаслідок зазначеного самовільного відключення не позбавлена права вжити заходів для захисту порушених прав та інтересів у судовому порядку. Отже доводи позивача, викладені у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях є необґрунтованими, а посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на неотримання теплової енергії у опалювальному періоді (з листопада 2015 року по березень 2016 року включно) приймаються судом до уваги, відповідно позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Не погодившись з рішенням суду від 26.12.2016р., ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» зазначило, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без урахування правової позиції, викладеної у постановах Верховного суду України, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з наступних підстав:

- суд в оскаржуваному рішенні зазначає, що ФОП ОСОБА_2 здійснила саме самовільне відключення приміщення від мереж централізованого опалення. ФОП ОСОБА_2 наводить неправдиву інформацію про те, що акти на посвідчення факту відключення, складені за участю представника ПАТ «Херсонська ТЕЦ», адже зазначені акти не містять підпису працівників Товариства;

- суд дійшов висновку, що теплова енергія за період з листопада 2015 року по березень 2016 року включно до приміщення, що належить ФОП ОСОБА_2, не постачалась. Однак, такий висновок не відповідає дійсності, оскільки позивачем надано суду вичерпні докази постачання теплової енергії до будинку, при цьому відповідачем цей факт не заперечується;

- суд наголошує, що укладений сторонами Договір не містить умов, за якими відповідач зобов'язаний оплачувати не отриману фактично теплову енергію. При цьому, судом проігноровано той факт, що Договір передбачає оплату саме за надані послуги з централізованого опалення. Отже, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи;

- судом не надано належної правової оцінки тому факту, що Договір на даний час є чинним, а отже, відповідно до положень ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов'язання згідно цього Договору мають виконуватися належним чином відповідно до його умов та вимог чинного законодавства;

- єдиним доказом здійснення відключення приміщення від мереж централізованого опалення є акт про відключення, затверджений відповідною комісією. Такого акту ФОП ОСОБА_2 суду не надано. Відповідач самовільним відключенням від мереж централізованого опалення грубо порушила вимоги чинного законодавства. В порушення норм ст.34 ГПК України судом першої інстанції у якості підтвердження факту ненадання ФОП ОСОБА_2 послуг з централізованого опалення прийнято документи, що не можуть вважатись належними доказами (акти довільної форми, складені без дотримання вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005р.№4, листи, тощо);

- судом першої інстанції не враховано правову позицію, наведену у постанові Верховного суду України від 11.11.2015р. у справі №6-1192цс15 та постанові від 11.11.2015р. по справі №6-1706цс15, відповідно до якої самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 23.01.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні.

15.02.2017р. ФОП ОСОБА_2 подала суду апеляційної інстанції заперечення на апеляційну скаргу, в яких просила суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Відповідач та її представник заперечували проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскарженого рішення.

Відповідно до ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення виходячи із наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підставі рішення господарського суду Херсонської області від 13.05.2014р. по справі № 923/293/14, між Публічним акціонерним товариством «Херсонська теплоелектроцентраль» (Виконавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Споживач) був укладений договір №515 від 04.10.2013р. про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (надалі Договір №515), відповідно до умов п.1.1 якого Виконавець зобов'язується надавати Споживачеві з початку по кінець опалювального періоду, встановленого рішенням виконкому Херсонської міської ради, відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а Споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

Пунктом 2 Договору №515 встановлено, що суб'єктом користування послугами є власник приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до п.6 Договору №515 розмір щомісячної плати за надані послуги розраховується відповідно до фактичного споживання теплової енергії згідно з нормативами (нормами) та тарифами, діючими на момент споживання, та затвердженими (погодженими) державними органами, органами місцевого самоврядування та іншими органами, які мають право на встановлення або зміну тарифу.

Згідно із пунктами 7,8 Договору №515 плата за надані послуги за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з пунктами 9 13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води. Розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

За несвоєчасне внесення плати із Споживача стягується в безспірному порядку, крім суми основної заборгованості, пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочки терміну сплати, сума інфляційних втрат за весь час прострочення, та три відсотки річних від простроченої суми заборгованості (пункт 12 Договору №515).

Відповідно до п.15 Договору №515 Споживач, зокрема, зобовязаний: оплачувати послуги в установлені договором строки; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері комунальних послуг; ) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати в безспірному порядку, крім суми основної заборгованості, штрафні санкції, інфляційні втрати та 3% річних, згідно з п.12 цього Договору.

Споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за: 1) недотримання вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 2) несвоєчасне внесення платежів за послуги - шляхом сплати в безспірному порядку, крім суми основної заборгованості, передбачених п. 12, штрафні санкції, інфляційні втрати та 3% річних; 3) втручання у роботу засобів обліку води і теплової енергії; 4) порушення зобов'язань, встановлених договором або законодавством. (пункт 18 Договору №515).

Цей договір укладається на строк до 31.12.2014р. і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду (пункт 30 Договору №515).

Вартість послуг з теплопостачання, що застосовувалась ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» у листопаді-грудні 2015 року затверджена постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг України №2690 від 29.10.2015р., у січні 2016 року - постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг України №2863 від 26.11.2015р., у лютому 2016 року - постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг України №54 від 28.01.2016р.

Згідно довідок по наявності опалення у абонентів Херсонської ТЕЦ за проміжок часу листопад 2015 року березень 2016 року (а.с.54-62) позивачем здійснювалось теплопостачання будинку 79 по вул.Ушакова у м.Херсоні.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Херсонська ТЕЦ» направляло ФОП ОСОБА_2:

- супровідним листом від 14.12.2015р. №06-1 рахунок за спожиту теплову енергію у листопаді 2015 року на суму 1652,04грн. та акт виконаних робіт за спожиту теплову енергію у листопаді 2015 року у двох примірниках;

- супровідним листом від 18.01.2016р. №06-1/119 рахунок за спожиту теплову енергію у грудні 2015 року на суму 2772,05грн. та акт виконаних робіт за спожиту теплову енергію у грудні 2015 року у двох примірниках;

- супровідним листом від 11.02.2016р. №06-1/387 рахунок за спожиту теплову енергію у січні 2016 року на суму 3947,95грн. та акт виконаних робіт за спожиту теплову енергію у січні 2016 року у двох примірниках;

- супровідним листом від 14.03.2016р. №06-1/641 рахунок за спожиту теплову енергію у лютому 2016 року на суму 2050,40грн. та акт виконаних робіт за спожиту теплову енергію у лютому 2016 року у двох примірниках;

- супровідним листом від 25.04.2016р. №06-1/984 рахунок за спожиту теплову енергію у березні 2016 року на суму 1922,26грн. та акт виконаних робіт за спожиту теплову енергію у березні 2016 року у двох примірниках.

Вищезазначені рахунки відповідачем сплачені не були.

13.06.2016р. ПАТ «Херсонська ТЕЦ» надіслало ФОП ОСОБА_2 вимогу про сплату заборгованості у сумі 23173.30грн., яка залишена відповідачем без реагування.

01.10.2015р. ФОП ОСОБА_2 подала ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» заяву, в якій зазначила, що нею було здійснено відключення від тепломережі, у чому переконалася контролер ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» ОСОБА_4

21.10.2015р. ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» надіслало ФОП ОСОБА_2 лист, в якому зазначило, що відключення приміщення було здійснено з порушенням Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005р., тому таке відключення від мереж централізованого опалення є самовільним; у звязку із самовільним відключенням від системи централізованого постачання будинку ФОП ОСОБА_2 необхідно відновити цілісність системи централізованого опалення шляхом підключення нагрівальних елементів (радіаторів) до стояків централізованого опалення нежитлового приміщення, оскільки своїми незаконними діяти відповідач порушує законні права та інтереси інших учасників у сфері житлово-комунальних послуг.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з 29.09.2015р. (початку зазначеного у позовній заяві опалювального періоду) здійснив відключення приміщення №39, до якого фактично (у попередні опалювальні періоди) постачалась теплова енергія за Договором, від стояків центрального опалення будинку №79 по проспекту Ушакова у місті Херсоні. Отже теплова енергія, за період з листопада 2015 року по березень 2016 року включно до не постачалась, а позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів не відповідають вимогам ч.6 ст.19 ЗУ «Про теплопостачання», відповідно до якої споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Укладений сторонами Договір не містить умов, за яким відповідач зобовязаний оплачувати не отриману фактично теплову енергію.

Судова колегія вважає висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» помилковим з огляду наступного.

Згідно із ч.ч.1-2 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ч.1 ст.629 цього Кодексу договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, Договір №515 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води наразі є чинним, в отже його умови повинні виконуватись сторонами у повному обсязі у відповідності до приписів ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України.

Щодо обставини здійснення ФОП ОСОБА_2 відключення квартири АДРЕСА_2 від стояків центрального опалення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р. (надалі Правила №630) ці правила регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Згідно із пунктами 24-26 Правил №630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Відповідно до п.1.2 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005р. (надалі Порядок №4) для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії (склад комісії наведено в додатку 1). Засідання постійно діючої міжвідомчої комісії відбуваються у міру потреби, але не рідше одного разу на місяць.

Згідно із п.2.1 Порядку №4 для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. У заяві про відключення від мереж ЦО і ГВП власник (власники) будинку зазначає причини відключення. До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Відповідно до п.2.2, п.п.2.2. Порядку №4 Комісія, після вивчення наданих власником (власниками) документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При цьому обов'язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужностей та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньоквартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП.

Пунктом 2.6 Порядку №4 передбачено, що по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

На підтвердження обставини відключення від мереж централізованого опалення ФОП ОСОБА_2 надано суду копію акту від 29.09.2015р. (а.с.101) (який підписаний трьома мешканцями будинку №79 по пр-ту Ушакова у м.Херсоні) в якому зазначено, що за результатами обстеження житлового приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 встановлено наступне:

- у цьому приміщенні відсутні відгалуження від стояків центрального опалення, стояк заізольваний термоізоляційним матеріалом;

- опалення житлового приміщення здійснюється за допомогою кондиціонера та електричних інфрачервоних обігрівачів. Температура повітря +25 градусів по Цельсію;

- опалювальні пристрої, які здійснюють опалення у житловому приміщенні, виробляють теплоенергію самостійно та не використовують для опалення житлового приміщення зовнішні джерела теплової енергії.

Також відповідачем надано копію аналогічного акту від 26.10.2015р. (а.с.102), відповідно до якого за результатами обстеження вищезазначеного приміщення встановлено, що у цьому приміщенні відсутні відгалуження від стояків центрального опалення.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів зауважує, що єдиним належним та допустимим доказом здійснення відключення, зокрема, приміщення від централізованого опалення є ОСОБА_4 про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджений міжвідомчою комісією з розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП.

Отже відключення ФОП ОСОБА_2 від мереж централізованого опалення здійснено відповідачем з порушенням вищезазначених приписів Правил №630 та Порядку №4, тобто самовільно та не може вважатись обставиною, що звільняє відповідача від обовязку виконувати зобовязання за діючим договором.

Відповідно до ч.1 ст.111-28 ГПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111 16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховний суд України у своїй постанові від 11.11.2015р. у справі №6-1706цс15. висловив правову позицію, відповідно до якої самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином позивач виконав свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов'язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання.

За таких обставин, позовні вимоги ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» до ФОП ОСОБА_2 про стягнення основної заборгованості за Договором №515 за період часу з листопада 2015 року по березень 2016 року у сумі 12344,70грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню (згідно розрахунку основного боргу, доданого до позовної заяви, що відповідає затвердженим тарифам та наявним у справі доказам).

Крім стягнення з відповідача основної заборгованості за вищезазначеним договором, позивачем заявлено до стягнення з ФОП ОСОБА_2 3% річних 166,49грн., пеню 1890,21грн., інфляційні втрати 435,25грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ч.1 ст.548, ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Виконання зобовязання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У зв'язку із невиконанням ФОП ОСОБА_2 своїх зобов'язань за Договором №515, у відповідності до ст.611 ЦК України, настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.12 Договору №515 за несвоєчасне внесення плати із Споживача стягується в безспірному порядку, крім суми основної заборгованості, пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочки терміну сплати, сума інфляційних втрат за весь час прострочення, та три відсотки річних від простроченої суми заборгованості.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В додатки до позовної заяви ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» надано розрахунки штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних відповідача за Договором №515 - 3% річних у розмірі 166,49грн., пені 1890,21грн. та суми інфляційного збільшення боргу 435,25грн.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши вищезазначені розрахунки, визнає їх правильність та відповідність умовам договору та чинному законодавству.

Вищевикладеним спростовується правова позиція ФОП ОСОБА_2, яка помилково вважає, що самовільне відключення від мережі теплопостачання будинку у приміщеннях кв. №39 цього будинку свідчить про фактичне неотримання нею теплової енергії.

Матеріали справи містять докази (Довідки про наявність опалення в будинку №79 по проспекту Ушакова у м.Херсоні) здійснення теплопостачання у спірний період, а факт підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири №39 відповідачем не спростований.

Не доводить зворотнього також і проведений господарським судом першої інстанції огляд та дослідження доказів у місці їх знаходження, оформлений протоколом згідно ст.39 ГПК України 26.12.2016р. (а.с.154) з фотофіксацією (а.с.155-159), оскільки протокол огляду не містить інформації стосовно непідведення централізованого опалення до стояка в межах кВ. №39, а лише фіксує обставину відсутності відгалуження від стояка та ізольованість стояка термоізоляційним матеріалом, тобто підтверджує лише факт самовільного відключення споживача від мереж теплопостачання в межах квартири.

З урахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції скасовує оскаржене рішення у звязку із невідповідністю висновків суду обставинам, що мають значення для вирішення спору, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль».

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на ФОП ОСОБА_2 з їх відшкодуванням ПАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» на підставі ст.ст.49,105 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Херсонської області від 26.12.2016р. у справі №923/863/16 скасувати.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» 12344,70грн. основного боргу; 166,49грн. 3% річних, 435,25грн. інфляційного збільшення боргу, 1890,21грн. пені, 1378грн. витрат по сплаті судового збору.

Доручити господарському суду першої інстанції видати наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписаний 10.04.2017р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Таран С.В.