ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р. Справа № 911/664/17

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача Приватного підприємства "Ангол-2003"

про стягнення 81 351,15грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача: ОСОБА_3 (довыренысть б/н выд 23.01.2017);

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємства "Ангол-2003" (далі - ПП "Ангол-2003") про стягнення 131 351,15грн у т.ч.:

- 113 814,00грн - основна заборгованість;

- 11 962,43грн - пеня за період 05.10.2016 по 27.02.2017;

- 5 574,72грн - збитки від інфляції за період з жовтень 2016 року по лютий 2017 року.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобов'язання за договором №29-11/11 від 28.11.2011 на прибирання приміщень, в частині оплати за надані послуги у встановлений договором строк.

Відповідач у справі - ПП "Ангол-2003" документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

30.03.2017 позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач вказує, про те, що відповідачем 15.03.2017 сплачено позивачу 50 000,00грн, без призначення платежу, у зв'язку з чим вказана оплата врахована позивачем як погашення заборгованості за послуги надані в грудні 2016. Відповідно до поданої заяви про зменшення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача 63 814,00грн заборгованості, 11 962,43грн пені та 5 574,72грн втрат від інфляції

Вказана заява прийнята судом до розгляду, оскільки згідно ст. 22 ГПК України, право позивача на зменшення позовних вимог може бути реалізовано ним до прийняття рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28.11.2011 між сторонами у справі - ПП "Ангол-2003" (далі - замовник) та ФОП ОСОБА_1 (далі - виконавець) укладено договір на прибирання території (а.с.11-14, далі - договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 договору, виконавець бере на себе зобов'язання з виконання комплексу робіт по прибиранню приміщень замовника, розташованих за адресою: АДРЕСА_1. Перелік та обсяг робіт, а також порядок та графік проведення робіт визначений додатком №1 до договору.

Замовник зобов'язується оплачувати виконані роботи виконавцем у відповідності до умов договору.

Згідно п. 3.1 договору, вартість виконання робіт в місяць складає 60000,00грн в т.ч. ПДВ.

Оплата робіт, проводиться щомісячно не пізніше 5 банківських днів з моменту отримання від виконавця відповідного рахунку на оплату, при умові, що роботи вважаються виконаними у відповідності до умов договору (п. 3.6 договору).

Відповідно до п. 3.8 договору, прийом-передача робіт проводиться сторонами кожний місяць за актом виконаних робіт, який підписується сторонами. Акт надається виконавцем в двох екземплярах до останнього робочого дня кожного місяця та протягом 3 робочих днів з моменту його отримання або підписується замовником або замовник надає мотивовану відмову від його підписання, з письмовим переліком недоліків, які виконавець має усунути. У випадку, якщо замовник протягом вказаного часу не направив виконавцю мотивованої відмови, роботи вважаються виконаними та прийнятими в повному обсязі.

Вказаний договір вступає в силу з 02.12.2011, при умові його підписання та діє до 31.12.2011. У випадку якщо жодна із сторін в письмовому вигляді не заявить про намір розірвати вказаний договір за 10 днів до закінчення строку його дії, дія договору автоматично продовжується на 1 рік. Вказана пролонгація повторюється в кожному випадку закінчення строку дії договору (п.п. 6.1, 6.2 договору).

Як встановлено судом, між сторонами підписано акти здачі-прийняття робіт (а.с.17-19), а саме за послуги з прибирання за вересень 2016 на суму 55 500,00грн (акт від 30.09.2016), за жовтень 2016 на суму 55 500,00грн (акт від 01.12.2016), за листопад 2016 на суму 55 500,00грн (акт від 01.12.2016). Крім того, позивачем супровідним листом від 23.12.2016 (а.с.20) направлено відповідачу акт від 14.12.2016 за послуги з прибирання за грудень 2016 на суму 25 064,00грн (а.с.25) та вимогу (а.с.21-22), що підтверджується описом вкладення від 23.12.2016 (а.с.23), який отримано відповідачем 30.12.2016, що підтверджується повідомленням про вручення (а.с.24).

Крім того, позивачем надані копії рахунків, які направлені відповідачу разом з актами, а саме за період вересень-листопад 2016 (а.с.35-37), рахунок №31 від 30.09.2016 на суму 55 500,00грн, рахунок від 31.10.2016 №33 на суму 55 500,00грн, рахунок від 30.11.2016 №35 на суму 55 500,00грн

Як вказує позивач, відповідачем частково здійснено розрахунок за надані послуги, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с.26-32, 49), проте не в повному обсязі, зокрема, з вказаних платіжних доручень вбачається, згідно призначень платежу, що відповідачем оплачено послуги з прибирання за липень 2016 в сумі 55 500,00грн (а.с.26-28), за жовтень в сумі 77 750,00грн (а.с.31, 49), за вересень в сумі 50 000,00грн, а також без конкретного призначення платежу відповідачем згідно договору сплачено платіжними дорученнями від 28.10.2016 №89 30 000,00грн та від 01.11.2016 №100 25 500,00грн, які зараховані позивачем за послуги з прибирання за серпень 2016.

Як вказано позивачем переплата відповідача за послуги з прибирання за жовтень 2016 в сумі 22 250,00грн перенесена ним за послуги надані в грудні 2016 на суму 25 064,00грн.

Таким чином, відповідачем заборговано за послуги з прибирання за вересень 2016 в сумі 5 500,00грн та листопад 2016 в сумі 55 500,00грн.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з прибирання за грудень 2016, які залишені неоплаченими в сумі 2 814,00грн (25064 згідно акту-22250,00 переплата відповідача за жовтень 2016).

Позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог у даній справі, відповідно якої вказує про існуючу заборгованість у відповідача в розмірі 63 814,00грн, а саме за вересень 2016 в розмірі 5 500,00грн за листопад 2016 в сумі 55 500,00грн та 2 814,00грн за грудень 2016, оскільки з урахуванням оплати відповідача за послуги надані за жовтень 2016 у відповідача існує переплата, здійсненої 15.03.2017 (після порушення провадження у даній справі)

Таким чином, предметом спору у даній справі є обов'язок відповідача оплатити в повному обсязі послуги за надану теплову енергію та застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором, а також чинним законодавством за порушення зобов'язання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено спеціальною нормою, яка регулює відносини з надання послуг, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Сторонами у договорі встановлено строк виконання зобов'язання з оплати - не пізніше 5 банківських днів з моменту отримання від виконавця відповідного рахунку на оплату.

Відповідачем взяті на себе зобов'язання в частині оплати наданих послуг в установлений договором строк частково не виконані.

Однак, позивачем станом на момент розгляду справи не надано суду доказів направлення відповідачу рахунку на оплату послуг за грудень 2016, а отже в силу приписів пункту 3.6 договору у відповідача не настав строк для оплати таких послуг, у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 814,00грн за послуги надані за грудень 2016 є передчасними.

Таким чином, за розрахунком суду, сума боргу відповідача перед позивачем, за наданими суду документами, становить 61 000,00грн, зокрема, частково неоплачені послуги за вересень 2016 в сумі 5 500,00грн (погашено 50000,00 - 16.02.2017), та неоплачені послуги за листопад 2016 в сумі 55 500,00грн. Послуги з прибирання за жовтень погашені відповідачем (05.12.2016 - 27 750,00грн, 15.03.2017 - 50000,00грн), переплата за такі послуги перенесена позивачем за неоплачені послуги в грудні 2016.

В частині стягнення з відповідача 2 814,00грн за послуги надані в грудні 2016, в задоволенні позову суд відмовляє, оскільки позивачем не надано суду доказів вручення/направлення відповідачу рахунку на їх оплату, як погоджено сторонами в п. 3.6 договору.

В силу ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 11 962,43грн пені за загальний період з 05.10.2016 по остаточний строк «на сьогоднішній день». При визначені заявленого позивачем періоду нарахування пені, суд керується датою підпису позовної заяви, а саме 27.02.2017, тобто судом береться до уваги заявоений позивачем період нарахування пені з 05.10.2016 по 27.02.2017.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі; правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до п. 4.3 договору, у випадку порушення строків оплати виконаних виконавцем робіт, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Розмір пені, заявлений позивачем не перевищує розміру встановленого ст. 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» нарахування здійснено в межах строку встановленого п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Проте, суд зазначає, що при розрахунку пені позивачем строк оплати, тобто початковий момент прострочення визначено за календарними датами, а не банківськими днями, як це визначено договором.

Отже, датою прострочення сплати за вересень 2016 є 08.10.2016, за жовтень 2016 - 08.11.2016 за листопад 2016 - 08.12.2016.

За розрахунком суду, сума пені за заявлені позивачем періоди, з урахуванням визначення вірної дати початку прострочення з оплати за надані послуги, складає 10 987,17грн, в задоволенні вимог про стягнення з відповідача 975,24грн пені в задоволенні позову суд відмовляє.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача збитків від інфляції в розмірі 5 574,72грн за період 05.10.2016 по 27.02.2017.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних нарахувань суд зазначає, що за розрахунком суду, розмір втрат від інфляції складає 7 337,93грн, проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог розмір інфляційних втрат, що підлягає стягненню з відповідача становить 5 574,72грн

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 1525,47грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Ангол-2003" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 61 000,00грн основного боргу, 5 574,72грн втрат від інфляції, 10 987,19грн пені, 1525,47грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 2 814,00грн основного боргу та 975,24грн пені в задоволенні позлову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 13.04.2017.

Суддя С.І. Чонгова