ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11 квітня 2017 рокуСправа № 921/237/17-г/13

Суддя Стопник С.Г., розглянувши матеріали

за позовом Приватного підприємства "ОСОБА_1 Будівельні Матеріали", вул. Шевченка, 94, с. Гаї Розтоцькі, Зборівський район, Тернопільська область,

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Галичина цукор", юридична адреса: вул. Басейна, 7В, Печерський район, м. Київ (фактична адреса, як зазначено у позовній заяві: майдан Кармелюка, 1, м. Збараж, Тернопільська область)

про витребування від ТОВ"Компанія "Галичина цукор" майна, а саме щебінь фракції 40х80 в загальній кількості 995,17 тон відповідно до умов договору зберігання від 01.07.2016р.; у разі відсутності майна стягнути його грошовий еквівалент вказаний у договорі зберігання, що становить 260734,54 грн; стягнення пені в розмірі 252912,50 грн, відповідно до п.5.6 Договору зберігання від 01.07.2016р.

Встановив:

До Господарського суду Тернопільської області надійшла позовна заява (вх.№253 від 06.04.2017) Приватного підприємства "ОСОБА_1 Будівельні Матеріали" до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Галичина цукор" про витребування від ТОВ"Компанія "Галичина цукор" майна, а саме щебінь фракції 40х80 в загальній кількості 995,17 тон відповідно до умов договору зберігання від 01.07.2016р.; у разі відсутності майна стягнути його грошовий еквівалент вказаний у договорі зберігання, що становить 260734,54 грн; стягнення пені в розмірі 252912,50 грн, відповідно до п.5.6 Договору зберігання від 01.07.2016р.

Згідно приписів ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), місцеві господарські суди розглядають у першій інстанції усі справи, підвідомчі господарським судам.

При цьому, розмежування компетенції між господарськими судами щодо розгляду справ відбувається з урахуванням правил підсудності.

Відповідно до ст.ст.13, 15 ГПК України підсудність справ визначається за предметними і територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ (ст.16 ГПК України).

Так, зокрема, частиною 3 ст.16 ГПК України передбачено виключну підсудність щодо розгляду справ у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном, а саме визначено, що такі справи розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна.

Подані матеріали свідчать про те, що спір у даній справі не є спором про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном, оскільки виник, як стверджує позивач, внаслідок невиконання відповідачем договору зберігання від 01 липня 2016 року (що прямо зазначено у прохальній частині позовної заяви і складає предмет позову).

Відповідно до частини 2 ст.15 ГПК України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Частиною 4 ст.15 ГПК України передбачено, що у випадку, якщо юридичну особу представляє уповноважений нею відособлений підрозділ, територіальна підсудність спору визначається з урахуванням частин першої-третьої цієї статті залежно від місцезнаходження відособленого підрозділу.

Як роз'яснено у п.20.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам", господарським судам слід враховувати що, оскільки відособлений підрозділ юридичної особи діє у межах наданих йому повноважень, то подання позову за місцем знаходження цього підрозділу правомірне лише тоді, коли спір випливає саме з його діяльності. У разі відсутності у відособленого підрозділу відповідних повноважень та/або коли спір не пов'язаний з діяльністю цього підрозділу, позовні матеріали або справа надсилаються за підсудністю до господарського суду за місцем знаходження юридичної особи.

Відповідно до п.20.1 вищевказаної Постанови, а також п.3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців").

Як вбачається із позовної заяви (вх. №253 від 06.04.2017), долучених до неї документів, а також Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого на запит суду станом на 10.04.2017, місцезнаходженням відповідача - ТОВ "Компанія "Галичина цукор" є: 01004, місто Київ, Печерський район, вул. Басейна, 7В. При цьому, відомості щодо наявності відокремлених підрозділів товариства в реєстрі відсутні.

Таким чином, даний спір не підсудний Господарському суду Тернопільської області та повинен вирішуватися відповідно до ч.2 ст.15 ГПК України Господарським судом міста Києва.

При цьому, суд вказує на те, що зазначення у позовній заяві фактичної адреси відповідача - майдан Кармелюка, 1 м. Збараж, Тернопільська область, за відсутності зареєстрованого за вказаною адресою уповноваженого відокремленого підрозділу ТОВ "Компанія "Галичина цукор" не може бути підставою для розгляду даної справи Господарським судом Тернопільської області.

Також, не може братися до уваги судом і наявність в Договорі зберігання від 01.07.2016 року умови про те, що спори, які виникають з цього Договору або пов'язані з ним, вирішуються в судовому порядку в Господарському суді Тернопільської області (п.6.1 Договору), оскільки нормами ГПК України не передбачено можливості визначення підсудності справи самими сторонами у договорі (норми, які встановлюють право сторін щодо договірної підсудності, можуть міститися в міжнародних угодах).

Щодо викладення у позовній заяві заявлених вимог альтернативно, то враховуючи непідсудність даної справи Господарському суду Тернопільської області, останній позбавлений можливості вчинити дії передбачені п.2.11 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" та п.9 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення".

Згідно з ч.1 ст.17 ГПК України, якщо справа не підсудна господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи.

Враховуючи зазначене вище, Господарський суд Тернопільської області надсилає позовну заяву (вх. №253 від 06.04.2017) та додані до неї документи за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва, відповідно до приписів ч.1 ст.17 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 15, 17, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву (вх. №253 від 06.04.2017) Приватного підприємства "ОСОБА_1 Будівельні Матеріали", вул. Шевченка, 94, с.Гаї Розтоцькі, Зборівський район, Тернопільська область, до відповідача - ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Компанія "Галичина цукор", юридична адреса: вул. Басейна, 7В, Печерський район, м. Київ, про витребування від ТОВ"Компанія "Галичина цукор" майна; у разі відсутності майна стягнути його грошовий еквівалент вказаний у договорі зберігання, що становить 260734,54 грн; стягнення пені в розмірі 252912,50 грн, відповідно до п.5.6 Договору зберігання від 01.07.2016р., та додані до неї матеріали, передати за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

2. Копії ухвали направити сторонам у справі.

Ухвалу про передачу справи за підсудністю може бути оскаржено в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя С.Г. Стопник