УХВАЛА

04.04.2017Справа № 5011-19/14816-2012
За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство "Київенерго"

про стягнення 12 315 376,01 грн.,-

За розглядом скарги Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району"

на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Данько Л.Л. (представник за довіреністю №652 від 30.12.2016р.);

від відповідача (скаржника): не з'явились;

від третіх осіб: не з'явились;

від ДВС: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - Компанія) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" (далі - Підприємство) 12 315 376,01 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2013р. позов задоволено, стягнуто з Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" основну заборгованість в розмірі 11 389 603,81 грн., пеню в розмірі 758 604,25 грн., інфляційні втрати в розмірі 19 920,77 грн., 3 % річних в розмірі 147 247,18 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 64 380,00 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2014р. рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2013р. у справі № 5011-19/14816-2012 змінено, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: "Позов задовольнити частково. Стягнути з Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" основну заборгованість в розмірі 8 564 689 грн. 28 коп., 527 568 грн. 55 коп. пені, 13 853 грн. 83 коп. інфляційних втрат, 102 402 грн. 51 коп. 3% річних, а також 48 138 грн. 50 коп. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Стягнути Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" на користь Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 8 680,00 грн. та 3 746 грн. 29 коп. витрат на проведення судової експертизи.".

Постановою Вищого господарського суду України від 17.02.2015р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.11.2014р. у справі № 5011-19/14816-2012 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ "АК "Київводоканал" про стягнення з КП "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" основного боргу у розмірі 2 824 914,53 грн., 3 % річних у розмірі 44 844,67 грн., інфляційних втрат у сумі 6 066,94 грн. та пені у розмірі 231 035,70 грн., в цій частині справу направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду, в решті постанову залишено без змін.

За результатом нового розгляду Київським апеляційним господарським судом 16.05.2015р. прийнято постанову, якою рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2013р. у справі № 5011-19/14816-2012 в частині стягнення з КП "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" основного боргу у розмірі 2 824 914,53 грн., 3 % річних у розмірі 44 844,67 грн., інфляційних втрат у сумі 6 066,94 грн. та пені у розмірі 231 035,70 грн. залишено без змін; стягнуто з Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" сплачений судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 31 068,82 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.08.2015р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.04.2015р. про залишення без змін рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2013р. у справі № 5011-19/14816-2012 в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" основного боргу в розмірі 2 824 914,53 грн., 3% річних у розмірі 44 844, 67 грн, інфляційних втрат у сумі 6 066,94 грн. та пені у розмірі 231 035,70 грн. скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

За результатом нового розгляду, Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015р. рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2013 року у справі №5011-19/14816-2012 в частині стягнення з Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" основного боргу у розмірі 2824914,53 грн., 3 % річних у розмірі 44844,67 грн., інфляційних втрат у сумі 6066,94 грн. та пені у розмірі 231 035,70 грн. скасовано; в задоволенні позовної вимоги Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" про стягнення з Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" основного боргу у розмірі 2824 914,53 грн., 3 % річних у розмірі 44 844,67 грн., інфляційних втрат у сумі 6 066,94 грн. та пені у розмірі 231 035,70 грн. відмовлено.

21.12.2015р. Господарським судом міста Києва було видано накази.

09.03.2016р. до господарського суду міста Києва представником Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" була подана скарга на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою господарського суду міста Києва у справі № 5011-19/14816-2012 від 12.03.2016р. було відкладено вирішення питання про прийняття скарги Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 09.03.2016р. до повернення матеріалів справи № 5011-19/14816-2012.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2016р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.12.2015р. у справі № 5011-19/14816-2012 залишено в силі.

Ухвалою господарського суду міста Києва у справі № 5011-19/14816-2012 від 22.09.2016р. скаргу на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 09.03.2016р. та додані до неї документи у справі № 5011-19/14819-2012 було повернуто Комунальному підприємству "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" без розгляду.

29.09.2016р. до Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" надійшла скарга на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві та клопотання про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2016р. у справі №5011-19/14816 (суддя Нечай О.В.) відкладено вирішення питання про прийняття скарги Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві до повернення матеріалів справи № 5011-19/14816-2012 до Господарського суду міста Києва.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 01.03.2017р. у зв'язку закінченням терміну повноважень судді Нечая О.В., справу №5011-19/14816-2012 для розгляду вказаної скарги передано судді Морозову С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2017р. справу №5011-19/14816-2012 прийнято до свого провадження суддею Морозовим С.М., поновлено Комунальному підприємству "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" строк для подачі скарги на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві та призначено розгляд скарги на 04.04.2017р.

В судове засідання 04.04.2017р. представники відповідача (скаржника), третіх осіб та органу виконання судових рішень не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином та їх неявка відповідно до ст. 121-2 ГПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Скарга відповідача мотивована тим, що орган виконання судових рішень приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження не повідомив боржника про це у передбачений законом строк та не пересвідчившись, що останній отримав її копію почав проводити виконавчі дії з примусового виконання судового рішення у даній справі, чим на думку скаржника, порушив вимоги ст. ст. 6, 30, 35 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того, відповідач у своїй скарзі вказує на те, що державним виконавцем при здійсненні виконавчих дій не було роз'яснено боржнику права та обов'язки як стороні виконавчого провадження, що відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" є його обов'язком, державним виконавцем було також порушено норми ст. ст. 27, 55 Закону України "Про виконавче провадження" в частині своєчасного винесення та направлення постанови про арешт коштів боржника від 17.02.2016р. та постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 17.02.2016р., оскільки боржник, на його думку, був позбавлений права на добровільне виконання судового рішення у даній справі, то у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення з боржника виконавчого збору.

Представник позивача в судовому засіданні 04.04.2017р. оголосила свої заперечення проти скарги відповідача та просила суд відмовити в її задоволенні.

Розглянувши скаргу відповідача, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються скарга, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно ст. 129-1 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом (стаття 116 ГПК України).

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на дату винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" № 14 від 26.12.2003р. стягувач, боржник або прокурор мають право оскаржити дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів тільки до господарського суду, який розглянув відповідну справу по першій інстанції.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього закону (стаття 19 закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до ст. 25 закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

За змістом ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як видно з матеріалів справи, 18.01.2016р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49839792, яка 20.01.2016р. згідно відбитку штемпеля підприємства поштового зв'язку супровідним листом № 146/9 від 18.01.2016р. була надіслана на адреси сторін виконавчого провадження.

При цьому, як вбачається з наданого відповідачем до матеріалів справи супровідного листа № 146/9 від 18.01.2016р. про направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 49839792, державним виконавцем було роз'яснено боржнику його права та обов'язки як сторони виконавчого провадження, передбачені в ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження".

За таких обставин, суд дійшов висновку, що твердження відповідача щодо неотримання або несвоєчасного отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 49839792 від 18.01.2016р. та не роз'яснення останньому його прав та обов'язків як сторони виконавчого провадження не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

Крім того, як зазначає сам боржник у своїй скарзі 22.01.2016р. (тобто у строк для добровільного виконання судового рішення) було отримано копію постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 49839792 від 18.01.2016р. та 26.01.2016р. боржник в порядку ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" звернувся до органу виконання судових рішень з заявою про відкладення виконавчих дій, що також підтверджує факт отримання боржником копії постанови державного виконавця.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред'явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

Розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

Як видно з матеріалів справи, 17.02.2016р. державним виконавцем було винесено постанову ВП № 49839792 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 925 665,26 грн. (10 відсотків суми, що підлягає стягненню).

Частинами 1 та 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Згідно з ч. ч. 3 та 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Постановою державного виконавця від 17.02.2016р. ВП № 49839792 накладено арешт на кошти боржника, що містяться на всіх рахунках у банківських установах в межах суми 10 182 317,93 грн. (сума стягнення 9 256 652,67 грн. + виконавчий збір у розмірі 925 665,26 грн.).

Судом встановлено, що матеріалів виконавчого провадження, в тому числі й на виконання вимог ухвали суду до матеріалів справи учасниками судового процесу не надано, в тому числі й скаржником.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При розгляді даної скарги суд виходить з того, що боржником було отримано копію постанови державного виконавця у строк, відведений законом для добровільного виконання судового рішення, натомість державним виконавцем правомірно та у передбачений законом спосіб винесено постанови про арешт коштів боржника та стягнення виконавчого збору від 17.02.2016р.

Боржник звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця не врахував положення ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

При цьому, дослідити питання винесення чи невинесення державним виконавцем постанови про відкладання провадження виконавчих дій за відсутності матеріалів виконавчого провадження не видається за можливе.

З огляду на те, що боржник звернувся до державного виконавця з заявою про відкладення виконавчих дій 27.01.2016р. (згідно відтиску про прийняття заяви), а винесення оскаржуваних постанов відбулося 17.02.2016р., суд приходить до висновку про те, що державним виконавцем жодним чином не порушено права боржника як сторони виконавчого провадження.

За висновками суду, саме лише порушення державним виконавцем строків направлення копій постанов на адреси сторін виконавчого провадження за відсутності порушення їх прав не може бути підставою для задоволення даної скарги.

Відповідно до ст. 6 закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За таких обставин, господарський суд приходить до висновку, що дії органу виконання судових рішень узгоджуються з положеннями закону України "Про виконавче провадження".

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили (ст. 43 ГПК України).

У відповідності до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Оскільки, як встановлено матеріалами справи, скаржником не обґрунтовано незаконності дій Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, вказану скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні скарги Комунального підприємства "Центр обслуговування споживачів Шевченківського району" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві у справі №5011-19/14816-2012.

2. Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Морозов С.М.