ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2017 р. Справа №922/842/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Пелипенко Н.М., суддя Ільїн О.В.,

при секретарі судового засідання Пляс Л.Ф.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 особисто; ОСОБА_2, за довіреністю №836 від 19.04.2016р.,

відповідача ОСОБА_3, за довіреністю №38-25/13 від 05.01.2017р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут", м. Харків, (вх.№01Х/1-41) на рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2016р. по справі №922/842/16,

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків,

до Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут", м. Харків,

про стягнення 3306,70 грн.,-

та за зустрічним позовом Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут", м. Харків,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків,

про розірвання договору та стягнення 4043,83 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016р. позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача 5117,09 грн. основного боргу, 23,13 грн. 3% річних, 339,27 грн. пені за неналежне виконання зобов'язань за договором купівлі-продажу №1 від 14.01.2016р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною, в якій просив суд, із урахуванням уточнень, розірвати договір купівлі-продажу №1 від 14.01.2016р. та стягнути з відповідача за зустрічним позовом 263,12 грн. 10% штрафу від ціни товару, що поставлено з такими характеристиками якості, які не відповідають умовам договору, 1535,13 грн. 30% збитків від вартості договору, 2245,58 грн. збитків, які виникли для захисту порушеного права на постачання якісних продуктів харчування шляхом направлення зразків товару до акредитованої незалежної лабораторії.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.05.2016р., залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.08.2016р. в задоволенні первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено. Розірвано договір купівлі-продажу за №1 від 14.01.2016р., укладений між Національним аерокосмічним університетом ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Національного аерокосмічного університету ім. М. Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" - 263,12 грн. штрафу у розмірі 10% від ціни товару, що поставлено з такими характеристиками якості, які не відповідають умовам договору, 1535,13грн. - збитків у розмірі 30% від вартості договору, згідно п. 5.2 договору, 2245,58 грн. збитків, які виникли для захисту порушеного права на постачання якісних продуктів харчування шляхом направлення зразків товару до акредитованої незалежної лабораторії та 2756,00 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.10.2016р. касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення господарського суду Харківської області від 16.05.2016р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.08.2016р. у справі за №922/842/16 в частині вирішення первісного позову скасовано і справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду. В решті рішення господарського суду Харківської області від 16.05.2016р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 09.08.2016р. у справі за №922/842/16 залишено без змін.

Після повернення справи до господарського суду Харківської області в частині розгляду первісного позову, позивач ФОП ОСОБА_1 надав суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 2485,90 грн., 3% річних за період прострочення 64,00 грн., пеню за період прострочення 756,80 грн. та інфляційне збільшення суми боргу за період прострочення 233,35 грн., всього 3540,05 грн.

За результатами нового розгляду господарський судом Харківської області прийнято рішення від 08.12.2016р. по справі №922/842/16 (суддя Лавренюк Т.А.), яким позов (первісний) задоволено повністю.

Стягнуто з Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 2485,90 грн. основного боргу, 64,00 грн. 3% річних, 756,80 грн. пені, 1378,00 грн. судового збору за подання позову, 3035,80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 5000,00 грн. судового збору за подання касаційної скарги.

Відповідач за первісним позовом із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2016р. та прийняти нове судове рішення, яким у позові ФОП ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.01.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, та з урахуванням ухвали про виправлення описки, призначено до розгляду на 21.02.2017р.

ФОП ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№1963 від 21.02.2017р.), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду без змін.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у звязку із відпусткою судді Хачатрян В.С. та судді Россолова В.В. для розгляду справи №922/842/16 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Гетьмана Р.А., судді Ільїна О.В., судді Пелипенко Н.М.

У звязку зі зміною складу колегії суддів у даній справі відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 "Про судове рішення", перебіг передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України строків вирішення спору розпочинається знову.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2017р., з огляду на зміну складу колегії суддів, з метою забезпечення повного, всебічного та обєктивного розгляду апеляційної скарги, та дотримання принципів судочинства в господарському процесі, колегія суддів відклала розгляд справи на 03.04.2017р.

В судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 03.04.2017р. представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати. Представник позивача зазначив, що проти задоволення апеляційної скарги заперечує, рішення місцевого господарського суду просить залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, заслухавши в судовому засіданні пояснення уповноважених представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

14.01.2016р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивач) та Національним аерокосмічним університетом ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" (відповідач) було укладено договір купівлі-продажу № 1 (далі - договір), відповідно до умов якого, позивач зобов'язався поставити та передати майно (надалі - товар) у власність відповідача, а відповідач прийняти товар і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до п.1.2 договору найменування та кількість товару визначається згідно додатку 1 до договору, який є невід'ємною частиною цього договору.

У п.2.1 договору сторони погодили, що якість проданого товару повинна відповідати ДСТУ, ГОСТ, ТУ, сертифікату виробника, зразку тощо, а також умовам договору, а при відсутності вказівок у договорі - вимогам, що звичайно ставляться. Річ (товар), що продається, повинна відповідати стандартові, технічним умовам або зразкам, встановленим до речей цього роду. Підтвердженням якості з боку постачальника є Сертифікат якості. В момент здійснення поставки та протягом строку для споживання товару постачальник гарантує якість і надійність товару, що постачається.

Асортимент товару, відповідно до п.2.3 договору, передбачається у специфікації, яка додається до договору (Додаток № 1).

Між сторонами підписано специфікацію до договору (Додаток № 1), в якій сторони погодили найменування товару, одиницю виміру, кількість, ціну за одиницю товару та загальну вартість поставляємого товару.

Передача товару здійснюється в пункті постачання. Пунктом постачання товару за договором є: Національний аерокосмічний університет ім. М. Є. Жуковського Харківський авіаційний інститут, їдальня (м. Харків. вул.Чкалова.17). Приймання товару за кількістю та якістю здійснюється сторонами в порядку, що визначається чинним законодавством. Замовник має право перевіряти якість товару зусиллями лабораторії Національного аерокосмічного університету ім. М. Є. Жуковського Харківський авіаційний інститут, висновок якої є обов'язковим, якщо інше не визначено рішенням компетентного органу (п.2.5 договору).

За умовами п. 4.2 договору (в редакції Додаткової угоди від 19.01.2016р. до договору № 1 від 14.01.2016р.) загальна ціна товару складає 5117,09грн.

У п. 4.4 договору, сторони погодили порядок здійснення розрахунків, а саме: відповідач зобов'язався здійснити оплату товару по факту його поставки. Остаточний строк оплати товару складає 7 банківських днів з моменту належної поставки товару.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно статті 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона-постачальник, зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій сторони - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо продавець зобов'язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (пункт 1 та пункт 5 статті 692 Цивільного Кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України та статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивач 19.01.2016р. здійснив поставку товару, що підтверджується видатковою накладною №Чс-0000001 від 19.01.2016р. на загальну суму 5117,09грн. Вказана обставина не заперечується відповідачем.

Після отримання товару, відповідач, відповідно п.2.5 договору, для підтвердження/перевірки якості, отриманого від позивача товару, за показниками декларацій виробника, надав до лабораторії Національного аерокосмічного університету ім. М. Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" зразки даного товару.

За висновками проведеної експертизи від 22.01.2016р. виявилося, що поставлений позивачем товар за всіма найменуваннями не відповідає вимогам ДСТУ і ТУ.

Відповідно до протоколів випробувань від 17.03.2016р., проведених Державним підприємством "Харківський регіональний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" на замовлення відповідача у зразках товарів, що були поставлені за спірним договором, виявлено наявність рослинного жиру, що підтверджує висновки лабораторії ХАІ.

Таким чином, був встановлений факт поставки позивачем неякісного товару.

Правові наслідки передання товару неналежної якості регулюються статтею 678 Цивільного кодексу України, відповідно до якої покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

При цьому, як зазначено Вищим господарським судом України у постанові від 26.10.2016р. у даній справі, вказаною нормою не передбачено право покупця спожити неякісний товар і не сплачувати за нього будь-які кошти.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до вимоги-накладної №018 від 20.01.2016р. на виробництво їдальні було передано товару на загальну суму 2485,90грн., з яких: сметани 1/500 на суму 1192,26грн., сиру на суму 704,90грн. та масла вершкового на суму 588,74грн.

Таким чином, відповідачем був спожитий товар на загальну суму 2485,90грн. за який кошти сплачено не було, однак було отримано від позивача компенсацію та збитки, спричинені неналежною його якістю. Крім того, як зазначено Вищим господарським судом у висновках, зроблених по даній справі в постанові суду від 26.10.2016р., відповідач, споживши товар на суму 2485,90 грн. позбавлений можливості повернути цей товар, чи вимагати його заміни.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у позивача є право, а у відповідача, відповідно, обовязок сплатити за спожитий за спірним договором товар суму в розмірі 2485,90грн.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним договором та приписів статті 692 Цивільного кодексу України не оплатив отриманий товар у встановлені строки. Дана обставина відповідачем не спростована.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 2485,90 грн. основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо їх задоволення.

Посилання апелянта на те, що відповідач не відмовлявся від свого обов'язку щодо сплати коштів у розмірі 2485,90 грн. не є доказом відсутності боргу по оплаті поставленого товару за спірною поставкою станом на дату звернення до суду та упродовж розгляду даної справи.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача за прострочення виконання зобовязань 64,00 грн. - 3% річних, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За результатами перерахунку розміру 3% річних, заявлених до стягнення, з використанням калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3", колегія суддів встановила, що суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення 3 % річних в розмірі 64,00 грн. за період з 29.01.2016р. по 08.12.2016р.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 756,80 грн. за порушення виконання основного зобовязання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 610, статті 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно статті 546, статті 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У п.5.2 договору сторони погодили, що за прострочення платежу не з вини відповідача, останній сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, з моменту виникнення заборгованості за кожний день прострочення платежів до повного розрахунку, включаючи день оплати.

Таким чином, сторони у договорі (п.5.2), погодили більш тривалий період часу, за який нараховується пеня, а саме: з моменту виникнення заборгованості за кожний день прострочення платежів до повного розрахунку, включаючи день оплати.

На підставі зазначеного, позивач нарахував відповідачу пеню за період з 29.01.2016р. по 08.12.2016р. в розмірі 756,80грн.

Колегія суддів, за результатами перерахунку розміру пені з використанням калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 9.1.3", встановила, що суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення пені за заявлений період, а саме в розмірі 756,80 грн.

Також, колегія суддів погоджується із тим, що суд першої інстанції залишив заяву про зміну предмета позову в частині стягнення збитків від інфляції без розгляду, оскільки 23.11.2016р., суд перейшов до розгляду справи по суті, про що зазначено у протоколі судового засідання від 23.11.2016р., а право позивача на зміну предмета позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті.

Щодо розподілу судового збору, колегія суддів зазначає, що у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" надано судам наступні роз'яснення: у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Відповідно до статті 49 Господарського кодексу України стороні, на користь якої відбулось рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони.

Таким чином, перевіривши розподіл сум судового збору, колегія суддів дійшла висновку про правомірність покладення судових витрат на відповідача у визначених судом першої інстанції розмірах.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційний скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2016р. по справі №922/842/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, керуючись ст.ст. 49, 99 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню відповідачу за первісним позовом.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського "Харківський авіаційний інститут" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2016р. по справі №922/842/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2017 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.М. Пелипенко

Суддя О.В. Ільїн