ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2017 р.Справа № 916/156/17

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №09/06 від 08.05.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю №2 від 30.12.2016р.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Молокозавод до публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго про скасування штрафних санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Молокозавод (далі по тексту ТОВ „Молокозавод) звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго (далі по тексту ПАТ „Одесаобленерго) про скасування штрафних санкцій у розмірі 15 550,39 грн. за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у листопаді 2016р. Позовні вимоги обґрунтовані фактом порушення відповідачем порядку та підстав нарахування двократної вартості за спожиту електричну енергію понад норму, передбачену договором про постачання електричної енергії №АР 52 від 01.08.2007р.

17.02.2017р. ТОВ „Молокозавод було подано до господарського суду заяву (вх. № 2-965/17) про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог, у відповідності до якої позивач просив суд скасувати штрафні санкції у розмірі 15 550,39 грн. за перевищення ліміту споживання електричної енергії та стягнути з ПАТ „Одесаобленерго збитки у розмірі 12 027,00 грн. У поданій до суду заяві позивач зазначає, що відповідачем було безпідставно припинено постачання електричної енергії на обєкти позивача, в результаті чого ТОВ „Молокозавод було завдано збитків на суму 12 027,00 грн.

Приписами ч. 4 ст. 22 ГПК України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до абзацу 1, 4, 7 п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (з наступними змінами і доповненнями) право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене вище, а також приймаючи до уваги зміст поданої ТОВ „Молокозавод заяви, господарський суд висновку, що позивачем було збільшено розмір заявлених позовних вимог та змінено предмет позову. Підсумовуючи вищевикладене, господарський суд зазначає, що до розгляду як остаточна була прийнята заява ТОВ „Молокозавод про зміну предмета позову та збільшення позовних вимог від 17.02.2017р.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

01.08.2007р. між відкритим акціонерним товариством „Енергопостачальна компанія „Одесаобленерго (Постачальник) та ТОВ „Молокозавод (Споживач) було укладено договір на постачання електричної енергії №АР 52, відповідно до розділу 1 якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Точка продажу електричної енергії межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатком „Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін між Постачальником та Споживачем або інша обумовлена окремим додатком до договору.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

У відповідності до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Згідно зі ст.ст. 1, 26 Закону України „Про електроенергетику від 16.10.1997р. № 575/97-ВР (з наступними змінами та доповненнями; далі по тексту Закон України „Про електроенергетику) постачання електричної енергії - господарська діяльність, пов'язана з наданням електричної енергії споживачеві за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору . Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Розділом 5 договору про постачання електричної енергії №АР 52 від 01.08.2007р. сторонами по справі було передбачено порядок визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності.

Положеннями абзацу 1 п. 5.1, п. 5.2 договору про постачання електричної енергії №АР 52 від 01.08.2007р. передбачено, що для визначення договірних величин споживання електричної енергії на наступний рік Споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає Постачальнику електричної енергії відомості про розміри очікуваного споживання електричної енергії з помісячним розподілом (по формі додатку „Обсяги постачання електричної енергії споживачу). Узгоджені обсяги споживання електричної енергії оформлені додатком до договору „Обсяги постачання електричної енергії споживачу є договірними величинами споживання електричної енергії.

Згідно з абзацом 1 п. 4.2 Постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28 „Про затвердження Правил користування електричною енергією (з наступними змінами доповненнями, далі по тексту Правила користування електричною енергією) відомості про обсяги очікуваного споживання електричної енергії в наступному році з помісячним або поквартальним розподілом подаються споживачами постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом у термін, обумовлений договором. У разі відхилення від обсягів фактичного споживання за минулий рік на 15 % обсяги очікуваного споживання електричної енергії обґрунтовуються споживачем за даними запланованої до використання потужності та режиму роботи електроустановок відповідно до умов договору

Відповідно до п. 5.5 договору про постачання електричної енергії №АР 52 від 01.08.2007р. Споживач має право протягом поточного розрахункового періоду, зазначеному у додатку „Порядок розрахунків до цього договору, звернутись письмово до Постачальника за коригуванням договірної величини споживання електричної енергії та граничної величини електричної потужності. Датою надходження звернення є дата реєстрації письмового звернення у Постачальника електричної енергії.

Так, абзацом 1 п. 1 додатку №5 „Порядок розрахунків до договору про постачання електричної енергії №АР 52 від 01.08.2007р. передбачено, що розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електроенергії приймається період з 1 числа до останнього числа поточного місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття „розрахунковий період та „календарний місяць вважаються прирівняними.

Згідно з п. 5.7 договору про постачання електричної енергії №АР 52 від 01.08.2007р. перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії.

Додатком №1 до договору про постачання електричної енергії №АР 52 від 01.08.2007р. сторонами було визначено договірні величини споживання електричної енергії по місяцям 2016р. на підставі поданої позивачем заяви від 30.10.2015р., з якого вбачається, що обсяг постачання електричної енергії Споживачу, що постачатиметься у листопаді 2016р. складає 75 тис. кВт. год.

Умовами п. 3 додатку №1 до договору про постачання електричної енергії №АР 52 від 01.08.2007р. встановлено, що Споживач має право протягом розрахункового періоду, але не пізніше ніж за день до зазначеного у додатку „Порядок розрахунків до договору розрахункового дня, звернутись до Постачальника електричної енергії із заявою на коригування договірної величини споживання електричної енергії. Датою надходження звернення є дата реєстрації письмового звернення Споживача у Постачальника електричної енергії.

Крім того, абзацом 1 п. 4, п. 5 додатку №1 до договору про постачання електричної енергії №АР 52 від 01.08.2007р. передбачено, що договірні величини споживання електричної енергії на кожен місяць, визначені цим додатком, можуть бути скориговані Постачальником електричної енергії не вище максимально припустимого обсягу споживання електричної енергії при виконання Споживачем наступних умов: надання Постачальнику електричної енергії письмового звернення згідно з п. 3 цього додатку; виконання оплати обсягу електричної енергії на розрахунковий період з урахуванням обсягу коригування у відповідності до умов, визначених у додатку „Порядок розрахунків до договору до дати звернення. У випадку перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності Споживач несе відповідальність згідно з частинами 6 і 7 стаття 26 Закону України „Про електроенергетику.

З матеріалів справи вбачається, що 30.11.2016р. ТОВ „Молокозавод звернулось до ПАТ „Одесаобленерго із заявою, в якій просило відповідача не застосовувати штрафні санкції за перевищення ліміту споживання електричної енергії у листопаді 2016р. Окрім того, у вказаній заяві позивач зазначав, що обсяги спожитої електричної енергії у листопаді були оплачені в строк до 25.11.2016р. Несвоєчасне подання заяви на коригування обсягів споживання, за твердженням позивача було повязано із відрядженням відповідального працівника.

07.12.2016р. ПАТ „Одесаобленерго листом №210/03-1165 було повідомлено ТОВ „Молокозавод про перевищення останнім договірних величин споживання електричної енергії у листопаді 2016р., а саме: повідомлено про допущене перевищення договірних величин на 7 894 т. кВт. год., що за переконанням відповідача, є підставою для застосування до позивача відповідальності, передбаченої ч. 6 ст. 26 Закону України „Про електроенергетику. Варто зазначити, що розмір двократної вартості величини, на яку було перевищено договірне споживання, був визначений у рахунку-фактурі №52/1 від 30.12.2016р., який позивач отримав 30.12.2016р.

03.01.2017р. ПАТ „Одесаобленерго у заяві №101/19/03-27 повідомило позивача, що штрафні санкції, а саме: двократна вартість спожитої електричної енергії, що перевищила очікуваний обсяг споживання у листопаді 2016р., є правомірними та обґрунтованими, оскільки позивачем не було подано у встановлений у договорі строк заяву на коригування договірної величини.

У поданій до господарського суду позовній заяві ТОВ „Молокозавод стверджувало про необґрунтованість нарахування останньому до сплати грошових коштів у розмірі 15 550,39 грн., оскільки відповідач не зазнав будь-яких збитків через перевищення позивачем договірних величин споживання електричної енергії у листопаді 2016р.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених ТОВ „Молокозавод в межах даної справи позовних вимог в частині скасування штрафних санкції у розмірі 15 550,39 грн. за перевищення ліміту споживання електричної енергії, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Зобовязання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 277 Господарського кодексу України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду. Правила користування енергією, якщо інше не передбачено законом, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Приписами ч. 2 ст. 26 Закону України „Про електроенергетику передбачено, що споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Варто зазначити, що абзацами 1 та 3 п. 4.4 Правил користування електричною енергією визначено, що споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії. Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом протягом п'яти робочих днів від дня отримання звернення розглядає заяву споживача, приймає рішення за цим зверненням та не пізніше шостого робочого дня від дня отримання звернення письмово повідомляє споживача про результати розгляду заяви. Пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду. Постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право відмовити споживачу в коригуванні (збільшенні) договірних величин у разі невиконання споживачем своїх зобов'язань щодо оплати електричної енергії за договором про постачання електричної енергії.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України „Про електроенергетику споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

З огляду на вище викладені приписи чинного законодавства, а також приймаючи до уваги умови договору про постачання електричної енергії №АР 52 від 01.08.2007р., господарський суд доходить висновку, що ТОВ „Молокозавод у порушення умов договору та чинного законодавства не було подано до ПАТ „Одесаобленерго заяви щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії, що, відповідно, мало наслідком нарахування з боку відповідача позивачу двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини на підставі ч. 6 ст. 26 Закону України „Про електроенергетику.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних ТОВ „Молокозавод в частині скасування штрафних санкції у розмірі 15 550,39 грн. за перевищення ліміту споживання електричної енергії.

При цьому, господарський суд відхиляє доводи позивача в частині посилань останнього на наявність станом на момент звернення до ПАТ „Одесаобленерго із листом від 30.11.2016р. передоплати у розмірі 61 676,05 грн. за електричну енергію, що, за переконанням позивача, свідчить про відсутність підстав для нарахування двократної вартості різниці фактично спожитої і договірної величини, оскільки, як було встановлено господарським судом, коригування договірної величини споживання електричної енергії можливе у випадку завчасного подання відповідної заяви з дотриманням умов договору та Правил користування електричною енергією, чого позивачем зроблено не було.

Крім того, по тексту рішення вище господарський суд зазначав, що ТОВ „Молокозавод було збільшено розмір заявлених позовних вимог шляхом подання заяви від 17.02.2017р., у звязку з чим господарський суд вважає за необхідне надати правову оцінку вимогам позивача про стягнення із відповідача збитків у розмірі 12 027,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 17.01.2017р. ТОВ „Молокозавод звернулось до структурного підрозділу ПАТ „Одесаобленерго (Арцизький РЕМ) із листом №17, у відповідності до якого позивач повідомив відповідача, що ним була подана до господарського суду позовна заява про скасування штрафних санкцій, у звязку з чим, ТОВ „Молокозавод просило відповідача не припиняти постачання електричної енергії на обєкти ТОВ „Молокозавод.

Проте, 23.01.2017р. ПАТ „Одесаобленерго було вручено позивачу попередження про припинення постачання електроенергії на обєкти ТОВ „Молокозавод, з якого вбачається, що підставою відключення стане заборгованість за перевищення договірних величин у розмірі 15 550,39 грн., яка не була сплачена позивачем по справі. У вказаному попередженні відповідач зазначив, що у випадку не припинення позивачем споживання електричної енергії власними силами, споживання електричної енергії буде припинено 26.01.2017р. після 8.00 год.

ТОВ „Молокозавод зазначає, що 26.01.2017р. ПАТ „Одесаобленерго було припинено постачання електричної енергії, у результаті чого було завдано позивачу збитків у загальному розмірі 12 027,00 грн., оскільки частина продукції, виготовленням якої займається позивач, була утилізована (на загальну суму 11 000,00 грн.), а позивач додатково був змушений оплатити рахунок за повторне підключення відповідачем позивача до системи електричних мереж, що підтверджується рахунком-фактурою від 26.01.2017р. та квитанціями від 26.01.2017р.

При цьому, 26.01.2017р. ТОВ „Молокозавод було переказано на рахунок ПАТ „Одесаобленерго грошові кошти у розмірі 15 550,39 грн., що підтверджується платіжним дорученням №118, вказавши призначення платежу: за перевищення граничного рівня споживання згідно рахунка №52/1 від 30.12.2016р.

ТОВ „Молокозавод стверджує, що відповідачем було порушено умови договору про постачання електричної енергії №АР 52 від 01.08.2007р. та положення п. 6.42 Правил користування електричною енергією, яким, зокрема, передбачено, що на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил обмеження та відключення електропостачання такого споживача, пов'язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заявлених ТОВ „Молокозавод в межах даної справи позовних вимог в частині стягнення із ПАТ „Одесаобленерго збитків у розмірі 12 027,00 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

При цьому, у відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, які підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При цьому, для настання деліктної відповідальності у вигляді відшкодування збитків необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: вина особи, яка заподіяла шкоду; протиправна поведінка заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв?язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Досліджуючи наявність елементів складу цивільного правопорушення у діях ПАТ „Одесаобленерго, суд виходить із наступного.

Відповідно до п. 3.1.2 договору про постачання електричної енергії №АР 52 від 01.08.2007р. Постачальник електричної енергії має право обмежити або припинити постачання електричної енергії Споживачу згідно з умовами розділу 6 цього договору у відповідності до порядку, передбаченого Правилами користування електричною енергією.

Згідно з п. 6.1.3 договору про постачання електричної енергії №АР 52 від 01.08.2007р. електропостачання Споживача може бути припинено або обмежено з повідомленням Споживача письмово або телефонограмою про дату та час відключення чи обмеження споживання електричної енергії не пізніше, ніж за три робочих дні у разі, зокрема, несплати Споживачем за електроенергію у терміни встановлені додатком до цього договору „Порядок розрахунків з дотриманням процедури, передбаченої Правилами користування електричною енергією.

Приписами п. 7.5 Правил користування електричною енергією визначено, що постачальник електричної енергії (електропередавальна організація або основний споживач за погодженням постачальника електричної енергії) зобов'язаний, попередивши споживача не пізніше ніж за три робочих дні, припинити повністю або частково постачання йому електричної енергії (передачу або спільне використання технологічних електричних мереж), у тому числі на виконання припису представника відповідного органу виконавчої влади, у разі, зокрема, несплати рахунків відповідно до умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами.

З огляду на викладене вище, господарський суд доходить висновку, що ПАТ „Одесаобленерго з дотриманням умов договору про постачання електричної енергії №АР 52 від 01.08.2007р. та порядку, передбаченому Правилами користування електричною енергією, було правомірно припинено постачання електричної енергії на обєкти споживання ТОВ „Молокозавод, оскільки останнім в установлений договором термін не було оплачено вартість спожитої електричної енергії, яка складає двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини, тобто 15 550,39 грн.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 220 Господарського кодексу України боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Приписами ч.1-2 ст. 221 Господарського кодексу України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов'язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов'язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов'язання перед кредитором. Прострочення кредитора дає боржникові право на відшкодування завданих простроченням збитків, якщо кредитор не доведе, що прострочення не спричинено умисно або через необережність його самого або тих осіб, на яких за законом чи дорученням кредитора було покладено прийняття виконання. Після закінчення прострочення кредитора боржник відповідає за виконання на загальних підставах.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне надати правову оцінку доводам позивача, які були покладені в обґрунтування позовних вимог в частині стягнення на користь ТОВ „Молокозавод збитків у розмірі 12 027,00 грн.

Приписами п. 6.41 Правил користування електричною енергією передбачено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень.

Згідно з абзацом 1-5, 8 п. 6.42 Правил користування електричною енергією на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Комісія з розгляду актів порушень створюється постачальником електричної енергії (електропередавальною організацією) і має складатися не менше ніж з трьох уповноважених представників постачальника електричної енергії. Споживач має бути повідомлений про час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 5 робочих днів до призначеного дня засідання і має право бути присутнім на засіданні комісії. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків. Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі звернення до суду впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку. На період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил обмеження та відключення електропостачання такого споживача, пов'язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється.

Системний аналіз положень Правил користування електричною енергією, дозволяє суду зробити висновок, що акт порушень складається представником постачальника електричної енергії у випадку вчинення споживачем таких порушень як пошкодження чи зрив пломб або пошкодження відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, або за наявності явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів тощо.

При цьому, господарський суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено обовязку постачальника електричної енергії складати акт порушення Правил користування електричної енергії у випадку перевищення споживачем договірних величин споживання електричної енергії, оскільки в такому випадку даний факт підтверджується розрахунковими показами засобів обліку електричної енергії. Викладене має наслідком відхилення доводів позивача в частині посилання на п. 6.42 Правил користування електричною енергією, оскільки останній не поширює свою дію на спірні правовідносини.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку, що у діях ПАТ „Одесаобленерго відсутня протиправна поведінка заподіювача шкоди, що, в свою чергу, свідчить про відсутність складу цивільного правопорушення, а, отже, і про відсутність правових підстав для відшкодування позивачу за рахунок відповідача грошових коштів у розмірі 12 027,00 грн., які були кваліфіковані позивачем як збитки. Викладене має наслідком необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ „Молокозавод в частині стягнення із ПАТ „Одесаобленерго збитків у розмірі 12 027,00 грн.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Разом з тим, ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Підсумовуючи вищезазначене, відповідно до ст. ст. 11, 22, 509, 525, 526, 610, 611, 626, 629, 714 Цивільного кодексу України, ст. ст. 175, 180, 193, 220, 221, 275, 277 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 26 Закону України „Про електроенергетику, п. п. 4.2, 4.4, 6.41, 6.42, 7.5 Постанови Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28 „Про затвердження Правил користування електричною енергією, позов товариства з обмеженою відповідальністю „Молокозавод до публічного акціонерного товариства „Енергопостачальна компанія Одесаобленерго, заявлений в межах даної справи, задоволенню не підлягає.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судом покладаються на позивача у звязку із відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 35, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 10 квітня 2017 р.

Суддя С.П. Желєзна