ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р. Справа № 911/247/17

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Трейд»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Строй»

про стягнення 569 183,50 грн.,

За участю представників:

від позивача ОСОБА_3 (довіреність б/н від 02.03.2017);

від відповідача не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Трейд» (далі позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Строй» (далі відповідач) про стягнення 569 183,50 грн боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобовязань за договорами № 1 від 25.02.2015, № 2 від 25.05.2015 та № 3/06 від 24.06.2015 та просить стягнути з відповідача 569 183,50 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.01.2017 порушено провадження у справі № 911/247/17 та призначено її до розгляду на 02.03.2017.

02.03.2017 через канцелярію господарського суду Київської області від представника позивача надійшов супровідний лист б/н від 02.03.2017 (вх. №4705/17) з документами для долучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.03.2017 продовжено строк розгляду спору на 15 днів у відповідності до частини 3 ст. 69 ГПК України та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 77 ГПК України відкладено розгляд справи на 06.04.2017.

Відповідач не скористався своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

У судовому засіданні 06.04.2017 представник позивача підтримав позов повністю.

Представник відповідача у судове засідання 06.04.2017 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011р. передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Строй» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Трейд» (покупець) укладено договір №1, згідно якого постачальник зобовязався передати у власність покупцю дрова паливні, надалі «товар», а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його ціну (вартість) на умовах визначених цим договором (пункт 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.5 договору зобовязання постачальника з поставки вважається виконаним з моменту передання товару покупцю. Моментом передачі товару покупцю є підписання сторонами видаткової накладної на товар.

Згідно п. 4.3 договору оплата ціни (вартості) товару здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування покупцем грошових коштів на банківський поточний рахунок постачальника в грошовій одиниці України гривні.

Відповідно до п. 9.1 договору цей договір вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2015 року, але, в будь-якому випадку, до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

25 травня 2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Строй» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Трейд» (покупець) було укладено договір №2, згідно пункту 1.1 якого встановлено, що постачальник зобовязується поставляти покупцю, а покупець приймає на себе зобовязання оплачувати та приймати дрова паливні (далі «Товар»).

Відповідно до п. 2.1 договору загальна кількість Товару, яку постачальник зобовязується передати покупцю за цим договором становить 1500 (одна тисяча пятсот) кубічних метрів.

Пунктом 3.3 даного договору встановлено, що передача товару від постачальника покупцю здійснюється за видатковою накладною та актом приймання-передачі товару, в яких сторони зазначають найменування товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну кількість товару, що постачається. Датою поставки вважається дата оформлення видаткової накладної.

Вартість всієї партії товару вагою 1500 м3 становить 525 000,00 (пятсот двадцять пять тисяч грн. 00 коп.). (пункт 4.3 договору)

Згідно п. 9.1 договору даний договір набирає чинності з дати його підписання та діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за ним.

24 червня 2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Строй» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Трейд» (покупець) було укладено договір № 3/06, згідно пункту 1.1 якого встановлено, що постачальник зобовязується поставляти покупцю, а покупець приймає на себе зобовязання оплачувати та приймати дрова паливні (далі «Товар»).

Пунктом 2.1 договору встановлено, що загальна кількість товару, яку постачальник зобовязується передати покупцю за цим договором становить 4000 (чотири тисячі) кубічних метрів.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що передача товару від постачальника покупцю здійснюється за видатковою накладною та актом приймання-передачі товару, в яких сторони зазначають найменування товару, що постачається, кількість в одиницях вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну кількість товару, що постачається. Датою поставки вважається дата оформлення видаткової накладної.

Вартість всієї партії товару вагою 4000 м.куб. становить 1 320 000,00 (один мільйон триста двадцять тисяч грн. 00 коп. без ПДВ). (пункт 4.3 договору)

Згідно п. 9.1 договору даний договір набирає чинності з дати його підписання та діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобовязань за ним.

Додатковою угодою №1 до договору № 3/06 від 24.06.2015 сторони змінили пункт 4.5 договору виклавши його в наступній редакції:

«Оплата за доставку дров на обєкт покупця становитиме 100,00 грн. (сто грн. 00 коп.) за кожен 1 м3 товару. Покупець здійснює оплату після поставки постачальником товару до місця призначення, вказаного покупцем у замовлені та підписання акту-приймання передачі товару шляхом банківського переказу відповідної суми на розрахунковий рахунок постачальника, в строк, не пізніше 3-х календарних днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару. »

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договорів позивач перерахував на рахунок відповідача кошти у розмірі 1 434 106,00 грн., що підтверджується банківськими виписками, однак відповідачем була здійснена поставка товару частково на загальну суму 864 922,50 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Також у матеріалах справи знаходиться акт звірки взаєморозрахунків № 00223 від 08.09.2016 з якого випливає, що заборгованість відповідача перед позивачем складає 569 183,50 грн. Вказаний акт підписано та скріплено відтиском печаток підприємств.

Відповідно до п. 4.4.1. постанови пленуму Вищого Господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати:

підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач стверджує, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Строй» допущено прострочення виконання зобов'язань щодо поставки товару за спірними договорами у зв'язку з чим Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Трейд» заявлено вимоги про стягнення у судовому порядку грошових коштів у сумі 569 183,50 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відзначає наступне.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Відповідно до статей 173, 181, 174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 Цивільного кодексу України встановлений обовязок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати( ч. 1, 2 ст. 693 ЦК України).

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов укладених договорів позивачем було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 1 434 106,00 грн., що підтверджується банківськими виписками, копії яких наявні в матеріалах справи, однак відповідачем здійснено часткову поставку товару на суму 864 922,50 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, а відтак за розрахунками позивача відповідач не до поставив товару на суму 569 183,50 грн. (1 434 106,00 грн./здійснена оплата/ - 864 922,50 грн./частково поставлений товар/), викладені обставини підтверджується актом звірки взаєморозрахунків № 00223 від 08.09.2016, який підписано та скріплено відтиском печаток підприємств.

Судом встановлено, що взяті на себе зобовязання за договорами відповідач належним чином не виконав, у передбачені договорами порядки та строки не поставив позивачу оплачений останнім товар, кошти у розмірі 569 183,50 грн. не повернув.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а відповідач в установленому порядку не спростував обставини, які повідомлені позивачем, господарський суд дійшов до висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача 569 183,50 грн. суми попередньої оплати, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі у сумі 569 183,50 грн.

Судові витрати відповідно до ст. ст.. 44, 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Строй» (08400, Київська обл., місто Переяслав-Хмельницький, ВУЛИЦЯ БОГДАНА ХМЕЛЬНИЦЬКОГО, будинок 68, офіс 34; ідентифікаційний код 39530031) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Трейд» (01054, м. Київ, ВУЛИЦЯ ДМИТРІВСЬКА, будинок 18/24; ідентифікаційний код 39276767) 569 183 ( пятсот шістдесят девять тисяч сто вісімдесят три гривні) 50 коп. суми попередньої оплати та 8 537 (вісім тисяч пятсот тридцять сім гривень) 75 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 14.04.2017

Суддя В.М. Антонова