УХВАЛА

23.03.2017Справа №904/12417/16
За позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит"

до Приватного акціонерного товариства "F & C REALTY"

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Ініціатор +"

про звернення стягнення на предмет іпотеки 1 456 000,00 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від позивача Семенчук В.Ю. (представник за довіреністю)

від відповідача Барсук О. О. (представник за довіреністю)

від третьої особи не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" звернулось до Приватного акціонерного товариства "F & C REALTY", третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Ініціатор +" з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки 1 456 000,00 грн., а саме: в рахунок часткового погашення заборгованості за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006, яка станом на 01.11.2016 року складає 124 604 234,74 грн., з яких: сума простроченої заборгованості за кредитом - 67 786 988 гривень 40 копійок; сума простроченої заборгованості за відсотками - 45 647 743 гривні 99 копійок; пеня за прострочення - 11 169 502 гривні 35 копійок, звернути стягнення на нежитлове вбудоване приміщення, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Карла Маркса, будинок 14, приміщення 2, загальною площею 77,6 кв.м., згідно Іпотечного договору № 1677И/0806 від 29.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим № з-887 з наступними змінами та доповненнями, укладеного між Приватним акціонерним товариством «F&С REALTY» та Публічним Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», шляхом передачі у власність зазначеного майна Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням зобов'язань Товариством з обмеженою відповідальністю "Ініціатор +", як позичальником за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006, щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та коштів за його користування. Враховуючи те, що виконання зобов'язання з повернення кредиту та коштів за його користування за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006 було забезпечено нерухомим майном, переданим в іпотеку Публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та Кредит" за іпотечним договором № 1677И/0806 від 29.08.2006, укладеним між банком та Приватним акціонерним товариством "F&C REALTY", позивач просить суд задовольнити його вимоги саме за рахунок предмета іпотеки у визначений договором та законом спосіб шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2017 порушено провадження у справі № 904/12417/16, розгляд справи призначено на 07.02.2017 та залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство "Ініціатор +".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 розгляд справи відкладено на 28.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.02.2017 розгляд справи відкладено на 21.03.2017.

16.03.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що договором іпотеки сторонами не було погоджено набуття права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, окрім досудового, тому обраний позивачем спосіб захисту не відповідає умовам договору іпотеки та приписам Закону України «Про іпотеку», які не передбачають набуття права власності на предмет іпотеки за рішенням суду.

В судове засідання 21.03.2016 року представники позивача та відповідача з'явились. Представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті спору, проти задоволення клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи заперечив. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та дав пояснення по суті спору, подане ним раніше клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи підтримав.

Представник третьої особи в судове засідання 21.03.2017 не з'явився.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи в цілому, суд дійшов висновку задовольнити клопотання відповідача та призначити у даній справі судову оціночно-будівельну експертизу щодо визначення вартості предмета іпотеки, виходячи з наступного.

Клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи обґрунтоване тим, що з дати проведення оцінки предмета іпотеки минув значний строк, зважаючи на зміни, що відбулись на ринку нерухомості, в економічному та політичному житті країни, тому ліквідаційна вартість предмета іпотеки не може вважатись актуальною та вірною.

Позивач проти призначення судової оціночно-будівельної експертизи заперечив, посилаючись на те, що заявлені позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність предмета іпотеки позивачу за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності є обгрунтованими та такими, що відповідають умовам іпотечного договору та нормам чинного законодавства.

Положеннями ст. 7 Закону України "Про іпотеку" визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

За приписами ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема на підставі рішення суду.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За приписами статті 591 Цивільного кодексу України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.

За змістом ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Приписами статті 582 Цивільного кодексу України визначено, що оцінка предмета застави здійснюється у випадках, встановлених договором або законом. Оцінка предмета застави здійснюється заставодавцем разом із заставодержателем відповідно до звичайних цін, що склалися на момент виникнення права застави, якщо інший порядок оцінки предмета застави не встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів ст. 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

В частині 6 статті 5 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 п. 4.4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 року № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" якщо господарський суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, то в силу приписів статті 38, частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" у резолютивній частині рішення суду має бути встановлено та зазначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки.

Тобто, у урахуванням положень ч. 6 статті 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а у разі відсутності такої згоди - на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

У відповідності до розділу VII листа Верховного Суду України від 01.02.2015 року "Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна" резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки повинна відповідати вимогам як ст. 39 Закону № 898-IV, так і положенням п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК. Зокрема, у ній в обов'язковому порядку повинно бути зазначено: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; конкретний спосіб реалізації предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Вирішуючи зазначені питання, суди повинні виходити з того, що ціна предмета іпотеки встановлюється в самому договорі - відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону № 898-IV вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Якщо під час розгляду справи сторони з такою оцінкою погоджуються, то суд не має підстав її не брати до уваги, оскільки вона є умовою договору. Якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобов'язана за змістом ч. 3 ст. 10, статей 11 та 60 ЦПК довести інший розмір, зокрема заявити клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи. Початкова ціна предмета іпотеки не береться до уваги судом у разі заявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на нього, оскільки згідно із ч. 3 ст. 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Пунктом 1.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 визначено основні види експертизи, серед яких, передбачено інженерно-технічну, зокрема будівельно-технічну експертизу.

Судовий експерт користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 Господарського процесуального кодексу України.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам.

Відповідно до п. 5.2. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року № 1950/5) основними завданнями оціночно-будівельної експертизи є, зокрема, визначення різних видів вартості поліпшень будівель та їх частин, споруд, передавальних пристроїв тощо, а до орієнтовного переліку вирішуваних питань віднесено наступне: "Яка вартість (зазначити вид вартості: ринкова, залишкова, ліквідаційна, вартість ліквідації, спеціальна, інвестиційна тощо) об'єкта нерухомого майна (зазначити об'єкт: будівля, приміщення, квартира, споруда тощо)?".

Як вбачається з матеріалів справи, предметом заявленого позову є вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки 1 456 000,00 грн. в рахунок часткового погашення заборгованості за договором про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006, яка станом на 01.11.2016 року складає 124 604 234,74 грн., з яких: сума простроченої заборгованості за кредитом - 67 786 988 гривень 40 копійок; сума простроченої заборгованості за відсотками - 45 647 743 гривні 99 копійок; пеня за прострочення - 11 169 502 гривні 35 копійок, звернути стягнення на нежитлове вбудоване приміщення, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Карла Маркса, будинок 14, приміщення 2, загальною площею 77,6 кв.м., згідно Іпотечного договору № 1677И/0806 від 29.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим № з-887 з наступними змінами та доповненнями, укладеного між Приватним акціонерним товариством «F&С REALTY» та Публічним Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», шляхом передачі у власність зазначеного майна Публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності.

Звертаючись до суду з клопотанням про призначення у справі судової оціночно-будівельної експертизи, відповідач не погодився з наданим позивачем Звітом про експертну оцінку від 18.12.2008, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитне Брокерське Агентство», оскільки з дати проведення оцінки предмета іпотеки минув значний строк, зважаючи на зміни, що відбулись на ринку нерухомості, в економічному та політичному житті країни, у зв'язку з чим ліквідаційна вартість предмета іпотеки не може вважатись актуальною та вірною, тому необхідним є призначення судової оціночно-будівельної експертизи вартості предмета іпотеки.

Так, 05.07.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - банк) та Приватним акціонерним товариством «Ініціатор +» (надалі - позичальник) було укладено договір про невідновлювальну кредитну лінію № 1093-01-06, назву якого було змінено згідно додаткової угоди від 15.11.2006 на «договір про мультивалютну кредитну лінію № 1093м-01-06 від 05.07.2006р.» (надалі - кредитний договір), відповідно до якого позичальнику було надано на умовах поворотності, строковості, платності кредитні кошти в межах кредитної лінії у розмірі 500 000, 00 грн. (п. 1.1. кредитного договору), з кінцевим строком повернення кредитних коштів до 05.07.2011 року (п. 2.4. кредитного договору) з оплатою за користування кредитними коштами проценти 16% річних (за користування кредитними коштами з моменту, вказаному в підпункті «б» п. 3.1. нього договору, сплатити проценти в підвищеному розмірі).

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 29.08.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі - іпотекодержатель) та Закритим акціонерним товариством «F&С REALTY», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Приватне акціонерне товариство «F&С REALTY» (надалі - іпотекодавець) було укладено договір іпотеки №1677И/0806, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим № з-887 з наступними змінами та доповненнями (надалі - іпотечний договір), за умовами якого предметом іпотеки є нежитлове вбудоване приміщення, загальною площею 77,6 кв.м., яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Карла Маркса, будинок 14 (чотирнадцять), приміщення 2 (два).

Відповідно до п. 4 іпотечного договору предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлового вбудованого приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциной Н.В. 28.04.2005 року, за реєстровим №2829, зареєстрованого Комунальним підприємством «Криворізьким бюро технічної інвентаризації» в реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.10.2005 року за № 7215263.

Пунктом 8.4.3 іпотечного договору встановлено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання позичальника зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином.

Відповідно до п. 10 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя або за рішенням суду, або виконавчим написом нотаріуса, або іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору.

Враховуючи викладені обставини та той факт, що представник відповідача не погоджується із вартістю об'єкта іпотеки 1 456 000,00 грн., яка визначена у Звіті про експертну оцінку від 18.12.2008, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитне Брокерське Агентство», суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача та призначити у справі судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз.

У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 року "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством. Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Витрати по оплаті експертизи покладаються на відповідача, як особу, якою заявлено клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 79, ст. 41 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

За таких обставин, у зв'язку з призначенням у справі судової оціночно-будівельної експертизи, провадження у справі № 904/12417/16 підлягає зупиненню до отримання висновку експерта.

Відповідно до вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, якщо господарський спір не вирішується по суті (відкладення розгляду справи, зупинення, припинення провадження у справі, залишення позову без розгляду тощо), господарський суд виносить ухвалу.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 31, 32, 41, 42, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Призначити у справі № 904/12417/16 судову оціночно-будівельну експертизу, проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (49000, м. Дніпро, Січеславська Набережна, 17, оф. 361).

2. На вирішення експертів поставити наступне питання:

- Яка ринкова вартість предмета іпотеки, за Іпотечним договором № 1677И/0806 від 29.08.2006 зі мінами та доповненнями, укладеного між Публічним Акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Приватним акціонерним товариством «F&С REALTY», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим № з-887, а саме: нежитлового вбудованого приміщення, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Карла Маркса, будинок 14, приміщення 2, загальною площею 77,6 кв.м.?

3. У розпорядження експертів Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надати матеріали справи № 904/12417/16.

4. Попередити експертів про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від дачі висновку.

5. Витрати по проведенню експертизи покласти на Приватне акціонерне товариство "F&C REALTY" (; адреса: 01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 18-А), відповідно до рахунку, виставленого Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, докази чого надати у судове засідання, що буде призначене після проведення експертизи.

6. Зобов'язати судових експертів відповідно до ч. 1 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України після проведення дослідження та підготовки письмового висновку направити належним чином засвідчені копії висновку сторонам у справі, а також провести експертизу у строки, передбачені підпунктом 1.13 пункту 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

7. Зупинити провадження у справі № 904/12417/16 до отримання висновку судової оціночно-будівельної експертизи.

Суддя І.І.Борисенко