ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.04.2017 Справа № 905/347/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання Щитовій Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Управління комунальної власності Слов'янської міської ради, м.Слов'янськ, Донецька область

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Слов'янськ, Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі 47 416 грн. 83 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: представник не з'явився.

від відповідача: представник не з'явився.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 811 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 07.04.2017р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 324) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Управління комунальної власності Слов'янської міської ради, м.Слов'янськ, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Слов'янськ, Донецька область, про стягнення заборгованості у розмірі 47 241 грн. 62 коп., з яких: 37021 грн. 85 коп. - заборгованість зі сплати орендної плати, 8729 грн. 48 коп. - пеня, 360 грн. 44 коп. - інфляційні витрати, 1129 грн. 85 коп. - 3 % річних.

Ухвалою суду від 13.02.2017р. за вказаним позовом порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 28.02.2017р. Розгляд справи неодноразово відкладався.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором оренди № 12/09 від 16.06.2009р. нерухомого майна (приміщень) комунальної власності територіальної громади м.Слов'янська , у зв'язку з чим виникла стягувана заборгованість.

Нормативно позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 18,19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст.ст. 526, 530, 610, 625, 629 Цивільного кодексу України.

Позивач у судові засідання не з'являвся. 01.03.2017р. на адресу господарського суду Донецької області від позивача надійшли письмові пояснення по справі (№ 03-07-108 від 28.02.2017р.), в яких зазначено, що станом на 20.02.2017р. за відповідачем числиться заборгованість: по орендній платі за період з жовтня 2015р. по січень 2017р. - 27220,05 грн.; пені з лютого 2016 по січень 2017 року - 9839 грн. 41 коп., інфляційні витрати за період з лютого 2014 по січень 2017 року - 8964,77 грн., 3% річних за період з лютого 2014 по січень 2017 року - 1392,60 грн., а всього на суму 47416,83 грн. Також у вказаних поясненнях просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до п. 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Як вбачається зі змісту вищевказаних пояснень, позивач фактично відмовився від позовних вимог в частині стягнення орендної плати за період з січня 2015р. по вересень 2015р., а також від нарахованої за зазначену заборгованість пені та просить стягнути заборгованість зі сплати орендної плати за період з жовтня 2015р. по січень 2017р. в сумі 27220 грн. 05 коп., а також додатково просить стягнути нараховані на зазначену заборгованість пеню, інфляційні витрати та 3 % річних, суд розцінює їх як зменшення позовних вимог в частині стягнення орендної плати за період з січня 2015р. по вересень 2015р та пені, нарахованої на вказану заборгованість, а в частині стягнення орендної плати за період з жовтня 2015р. по січень 2017р., а також пені, інфляційних витрат та 3 % річних за вказаних період як збільшення позовних вимог та приймає їх до розгляду з урахуванням приписів ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач в судове засідання не з'явився. 02.03.2017р. на адресу господарського суду Донецької області надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Як стверджує відповідач, згідно наданих розрахунків станом на квітень 2014р. у відповідача існувала заборгованість з орендної плати в розмірі 1928 грн. 26 коп., але в серпні 2014р. ним було сплачено суму орендної плати в розмірі 2500 грн. 00 коп. в рахунок існуючої заборгованості, а решта на рахунок майбутніх платежів. За період з 01.04.2014р. по 31.05.2016р. ним було сплачено 12500 грн. 00 коп., з них в рахунок погашення заборгованості, що існувала на квітень 2014р. - 1928 грн. 26 коп., а решта в рахунок майбутніх платежів. Отже, на думку відповідача, обов'язок зі сплати орендної плати за договором припинився з 14.04.2014р. відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та поновився лише з червня 2016р., тобто сплата орендної плати на думку відповідача мала відбуватися за наступні місяці 2016р. Згідно платіжної квитанції від 19.01.2017р. відповідачем було сплачено орендні платежі за червень - грудень 2016 року в розмірі 13143 грн. 26 коп. При цьому, згідно платіжних документів, за термін часу з січня 2015 року до 24.03.2016р. відповідачем сплачено за договором оренди на користь позивача орендних платежів на загальну суму 30759 грн. 09 коп. Таким чином, за твердженням відповідача, сума переплати за спірним договором станом на 24.02.2017р. складає 9625 грн. 50 коп. Також у наданому відзиві відповідач повідомив про те, що 24.02.2017р. звернувся до позивача з вимогою про зарахування зустрічних однорідних вимог з метою впорядкування їх фінансових стосунків та зарахування переплаченої суми на майбутні платежі за договором. До відзиву додані квитанції на підтвердження сплати орендної плати за вищезазначені періоди.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

16.06.2009р. між Управлінням комунальної власності Слов'янської міської ради (далі - орендодавець) та фізичної особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - орендар) було укладено договір оренди № 12/09 нерухомого майна (приміщень) комунальної власності територіальної громади м. Слов'янська (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого (з урахуванням змін від 28.10.2010р. до договору оренди № 12/09 нерухомого майна (приміщень) комунальної власності територіальної громади м.Слов'янська від 16.06.2009р.) орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нежитлове вбудоване приміщення (далі - об'єкт оренди) за адресою: АДРЕСА_1 для використання під офіс юридичної фірми.

Згідно п. 2.1. договору (в редакції договору про внесення змін від 21.12.2010р. до договору оренди № 12/09 нерухомого майна (приміщень) комунальної власності територіальної громади м. Слов'янська від 16.06.2009р.) об'єкт оренди належить територіальній громаді м. Слов'янська в особі Слов'янської міської ради на праві комунальної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Слов'янською міською радою 27.10.2010 року на підставі рішення виконкому Слов'янської міської ради від 05.08.1992 року № 333, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янськ 27.10.2010 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27784253, виданий комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янськ 27.10.2010р., номер запису 1387 в книзі: 11, дата прийняття рішення про реєстрацію права власності: 27.10.2010 року, реєстраційний номер: 31886135.

Об'єкт оренди знаходиться на балансі приватного підприємства «Навигатор».

Відповідно до п. 2.2. договору (в редакції змін від 13.10.2010р. до договору оренди №12/09 нерухомого майна (приміщень) комунальної власності територіальної громади м.Слов'янська від 16.06.2009р.) об'єктом оренди є: нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 64,0 м2, розташовані на першому поверсі житлового будинку, згідно поверхового плану, що є невід'ємною частиною цього договору (додаток № 1а).

Згідно п. 2.3. договору (в редакції змін від 13.10.2010р. до договору оренди №12/09 нерухомого майна (приміщень) комунальної власності територіальної громади м.Слов'янська від 16.06.2009р.) вартість об'єкта оренди згідно звіту Н-68 про незалежну оцінку станом на 31.05.2009р. становить 41 722 грн. 24 коп. (сорок одна тисяча сімсот двадцять дві гр. 24 коп.).

Відповідно до п. 3.1. договору (в редакції змін від 13.10.2010р. до договору оренди №12/09 нерухомого майна (приміщень) комунальної власності територіальної громади м.Слов'янська від 16.06.2009р.) за користування об'єктом оренди орендар перераховує 100% орендної плати на розрахунковий рахунок № 0075 ГУ ДКУ в Донецькій області м. Донецьк, код платежу 22080401, МФО 834016, ЕДРПОУ 34686605, Фінансовому управлінню Слов'янської міської ради.

Розрахунок орендної плати здійснюється на підставі Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна комунальної власності, територіальної громади, затвердженої рішенням виконавчого комітету Слов'янської міської ради.

Розрахунок місячного розміру орендної плати є невід'ємною і складовою частиною цього договору (додаток № 3а) і на дату підписання цих змін орендна плата за базовий місяць розрахунку орендної плати (вересень 2010 року), згідно протоколу засідання конкурсної комісії з передачі в оренду нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Слов'янська № 13/09 від 11.06.2009 становить 878 грн. 14 коп. (Вісімсот сімдесят вісім грн. 14 коп.), без ПДВ.

З дати підписання цих змін місячний розмір орендної плати визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць (вересень 2010) на індекс інфляції за жовтень 2010 року.

Згідно п. 3.2. договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається орендарем самостійно шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць, на індекс інфляції за поточний місяць, за винятком випадків дефляції.

Орендна плата сплачується орендарем самостійно, починаючи з моменту підписання акту приймання-передачі до моменту фактичної передачі займаного об'єкту оренди по акту орендодавцеві (п. 3.3. договору).

Згідно п. 3.5. договору орендна плата в грошовій формі сплачується орендарем незалежно від наслідків своєї господарської діяльності щомісячно, не пізніше 15 числа наступного місяця.

Відповідно до п. 5.1.2. договору орендар зобов'язаний вносити своєчасно і в повному обсязі орендодавцю орендну плату.

Згідно п. 7.1. договору за невиконання або неналежне виконання обов'язків згідно даного договору сторони несуть відповідальність, передбачену даним договором та діючим законодавством України.

За несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення (п. 7.3. договору).

Відповідно до п. 9.2. договору усі зміни і доповнення до цього договору оформляються у вигляді додаткових угод, які дійсні лише за умови, якщо складені в письмовій формі та підписані обома сторонами.

Згідно п. 10.2. договору (в редакції договору від 21.12.2010р. про внесення змін до договору оренди №12/09 нерухомого майна (приміщень) комунальної власності територіальної громади м.Слов'янська від 16.06.2009р.) договір діє з 16 червня 2009 року по 16 червня 2019 року.

Відповідно до п. 11.7. договору дія договору припиняється у випадках:

закінчення терміну, на який він був укладений;

приватизації об'єкта оренди орендарем;

банкрутства орендаря;

загибелі (знищення) об'єкту оренди.

Зазначений договір та усі зміни до нього підписані представниками обох сторін, підписи скріплені печатками. Крім того, договір про внесення змін від 21.12.2010р. до договору оренди №12/09 нерухомого майна (приміщень) комунальної власності територіальної громади м.Слов'янська від 16.06.2009р. було посвідчено Приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області та зареєстровано в реєстрі за № 8776.

Як випливає зі змісту ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивачів суб'єктивного права чи інтересу, порушення такого права (інтересу) з боку Відповідача та належність (адекватність наявному порушенню і відповідність законодавству) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого з означених елементів доказування для позивача зумовлює відмову у задоволені позову.

Враховуючи статус об'єкту оренди, сторін та характер правовідносин між ними, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України, Законом України "Про оренду державного та комунального майна" та умовами укладеного між ними договору.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов'язковості договору для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач не мав правових підстав ухилятися від сплати орендної плати згідно визначених умов договору.

Відповідно до вимог статті 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст. 599 Цивільного кодексу України за загальним правилом зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Як стверджує позивач у наданих ним поясненнях по справі (№ 03-07-108 від 28.02.2017р.), внаслідок неналежного виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором оренди № 12/09 від 16.06.2009р. у відповідача перед позивачем станом на 20.02.2017р. за період з жовтня 2015р. по січень 2017р. утворилася заборгованість в сумі 27220 грн. 05 коп.

Суд зауважує, що Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України № 405/2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України".

Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" визначено тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Згідно ст. 1 цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (в редакції від 02.09.2014) скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб'єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Пунктом 5 ст. 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону доручено затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про боротьбу з тероризмом" антитерористична операція включає комплекс скоординованих спеціальних заходів, спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників, забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності. Райони проведення антитерористичної операції визначаються у тому числі керівництвом антитерористичної операції.

Керівником Антитерористичного центру при СБУ виданий Наказ від 07.10.2014р. №33/6/а "Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення", відповідно до якого районами проведення АТО визначені Донецька та Луганська області з терміном дії з 07.04.2014 року.

Таким чином, проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей з 07.04.2014р. визначено компетентним органом у сфері боротьби з тероризмом.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Закріплене в ст.4 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (в редакції від 02.09.2014р.) право суб'єкта господарювання, який здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції, не може бути ілюзорним та носити декларативний характер.

У розумінні положень ст. 58 Конституції України приписи ст. 7 означеного закону відносно звільнення від сплати орендної плати за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону з 14 квітня 2014 року мають ретроспективну дію для розглядуваних правовідносин та не містять жодних виключень щодо їх незастосування.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р. був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включено м. Слов'янськ, де знаходиться орендоване нежитлове приміщення та проводить свою господарську діяльність відповідач.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджено новий перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, до якого також включено м.Слов'янськ, де знаходиться орендоване нежитлове приміщення та проводить свою господарську діяльність відповідач. Визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція"; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053".

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування" № 1365-VIII від 17.05.2016, який набрав чинності 08.06.2016р., внесено зміни до статті 7 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" та викладено в такій редакції: скасувати суб'єктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону.

Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" затверджений перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, серед яких відсутнє м. Слов'янськ.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, вбачається правомірним нарахування позивачем заборгованості з орендної плати за період з 08.06.2016р. по 31.01.2017р. включно за договором оренди № 12/09 від 16.06.2009р.

Згідно наданого позивачем розрахунку орендна плата за договором № 12/09 від 16.06.2009р. за червень 2016 року становить 1794 грн. 63 коп., що за 23 дня становить 1375 грн. 88 коп. (1794,63/30днів х 23 дня).

Отже сума заборгованості з орендної плати, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за договором № 12/09 від 16.06.2009р. становить 13958 грн. 03 коп.

Разом із тим, згідно наданого відповідачем відзиву на позовну заяву, 19.01.2017р. ним було сплачено орендні платежі за червень-грудень 2016 в розмірі 13146,26 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.690041061.1 від 19.01.2017р., яка наявна в матеріалах справи. Також до вказаного відзиву на позовну заяву було надано квитанцію № 21261644 від 02.02.2017р., відповідно до якої позивачем було сплачено оренду плату за січень 2017р. в сумі 2059 грн. 17 коп.

Згідно п 4.4. Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Приймаючи до уваги, що заборгованість зі сплати орендної плати за період з 08.06.2016р. по грудень 2016р. була сплачена відповідачем 19.01.2017р., а заборгованість зі сплати орендної плати за січень 2017р. була сплачена відповідачем 02.02.2017р., тобто ще до порушення провадження у справі, що розглядається, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо стягнення пені за договором № 12/09 від 16.06.2009р. у розмірі 9839 грн. 41 коп. за період з 15.02.2016р. по 15.02.2017р. господарський суд зазначає наступне.

Згідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Як вже зазначалося, згідно п. 7.3. договору за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення.

За приписами ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Статтею 254 Цивільного кодексу України визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до п.2.5 Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" пеня нараховується починаючи з наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Відповідно до п.1.9 Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Враховуючи висновки суду про відмову у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з орендної плати за період після 13.04.2014 р. до 08.06.2016р., позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 16.07.2016р. по 18.01.2017р. в сумі 920 грн. 59 коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов'язання та її приписи підлягають застосуванню у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов'язання. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру. Відповідно такі додаткові зобов'язання є заходами відповідальності за порушення основного зобов'язання, у тому числі, коли має місце прострочення виконання основного зобов'язання.

3% річних за своїми ознаками є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою є самостійним способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Тобто, всі вищевказані приписи застосовуються у разі наявності прострочення грошового зобов'язання боржника перед кредитором за невиконання (неналежне виконання) умов відповідного договору.

З огляду на ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував відповідачу 3% річних в сумі 1392 грн.60 коп. за період з 16.02.2014р. по 15.02.2017 р.

Разом із тим, як вбачається зі змісту пояснень позивача № 03-07-108 від 28.02.2017р. та доданого до них розрахунку заборгованості зі сплати заборгованості з орендної плати за договору оренди № 12/09 від 16.06.2009р., позивач зазначає про наявність заборгованості лише за період з жовтня 2015р. по січень 2017р. Доказів наявності заборгованості відповідача зі сплати орендної плати за період з січня 2014р. по квітень 2014р. позивачем не надано, що зумовлює висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення 3 % річних за вказаний період.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи висновки суду про відмову у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з орендної плати за період після 13.04.2014 р. до 08.06.2016р., судом перерахована сума 3% річних, яка підлягає стягненню, з урахуванням приписів діючого законодавства та умов Договору. Згідно здійсненого судом перерахунку сума 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 91 грн. 51 коп. за період з 16.07.2016р. по 18.01.2017р.

Щодо вимог про стягнення інфляційних втрат за період з 15.02.2014р. по 15.02.2017р. в розмірі 8964 грн. 77 коп. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем період, господарський суд дійшов висновку, що позивач безпідставно збільшив період нарахування інфляційний втрат (з лютого 2014р. по лютий 2017р.), оскільки, зважаючи на порядок формування індексу інфляції (впродовж усього календарного місяця та за цілий місяць) період нарахування має визначатися цілими місяцями, починаючи з місяця, наступного за місяцем у якому мав бути здійснений платіж (абз.3 п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р.).

Як вже зазначалося, позивачем не надано доказів наявності заборгованості відповідача зі сплати орендної плати за період з січня 2014р. по квітень 2014р.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи висновки суду про відмову у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з орендної плати за період після 13.04.2014 р. до 08.06.2016р., судом перерахована сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню, з урахуванням приписів діючого законодавства. Згідно здійсненого судом перерахунку, інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача за період з 01.08.2016р. по 31.12.2016р. та складають 398 грн. 39 коп.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судовий збір відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стягується пропорційно заявлених до стягнення вимог.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 15, 16, 253, 254, 525, 526, 599, 610, 612, 625, 629, 759 Цивільного кодексу України; ст. 193, ч.1 ст. 202, ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України, ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ст. ст. 1, 4, 7, 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст. 58 Конституції України, ст.ст.1 -3, 4, 42-47, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Управління комунальної власності Слов'янської міської ради, м.Слов'янськ, Донецька область до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Слов'янськ, Донецька область про стягнення заборгованості у розмірі 47 416 грн. 83 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІНН НОМЕР_1) на користь Управління комунальної власності Слов'янської міської ради (р/р 0075 ГУ ДКСУ у Донецькій області, код платежу 22080401, МФО 834016, ) пеню в сумі 920 грн. 59 коп., 3 % річних в сумі 91 грн. 51 коп., інфляційні втрати в сумі 398 грн. 39 коп., судовий збір в сумі 47 грн. 59 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 07.04.2017р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.04.2017р.

Суддя Ю.С. Мельниченко