ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р.Справа № 910/18852/16

За позовом: Приватного акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 7424,24грн.

Суддя Власова С.Г.

В судових засіданнях приймали участь представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність від 02.01.2014р.;

від третьої особи: не з`явився.

В судовому засіданні 06.04.2017р. приймали участь представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність від 02.01.2014р.;

від третьої особи: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

на користь Приватного акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча 7424,24грн. вартості нестачі вантажу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду м. Києва від 17.10.2016р. справу №910/18852/16 розподілено до розгляду суддею Спичак О.М.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.10.2016р. порушено провадження у справі №910/18852/16, справу призначено до розгляду в засіданні суду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.01.2017р. справу №910/18852/16 направлено за підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Одеської області від 13.02.2017р. справу №910/18852/16 розподілено до розгляду суддею Власовою С.Г.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.02.2017р. справу №910/18852/16 прийнято до провадження суддею Власовою С.Г. та розгляд справи призначено в засіданні суду.

Клопотання відповідача від 01.03.2017р. за вх.№5061/17 про надання можливості ознайомитися з матеріалами справи; від 02.03.2017р. за вх.№5248/17, від 21.03.2017р. за вх.№6665/17 про нездійснення технічної фіксації судового процесу були судом задоволені.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, подав пояснення від 01.03.2017р. за вх.№5083/17, від 20.03.2017р. за вх.№6375/17, від 22.03.2017р. за вх.№6783/17, в їх обґрунтування зазначає, що 18.05.2016р. вантажовідправник ПРАТ „ММК ім.. Ілліча зі станції Маріуполь-Сортувальний по залізничній накладній №48269583 відправив на адресу філії Публічного акціонерного товариства „Судноплавна компанія Укррічфлот через „Миколаївський річковий порт для вивезення водним транспортом у Грузію труби металеві у піввагоні №60662913 у кількості 66,25тн. Вантаж був відправлений відповідно до умов договору комісії №12СМЦ/07/006-15 від 13.02.2015р., який був укладений між ПАТ „ММК ім.. Ілліча та „МЕТІНВЕСТ-СМЦ. На станції призначення 26.05.2016р. вантаж було видано з комерційним актом №БК 027126/27, який свідчить про нестачу труб металевих у кількості 735кг. Між тим, позивач зазначає, що вантаж - труби металеві, який було відправлено позивачем, не має властивості зменшуватися при перевезенні, тому проти застосовування до нього норм природної втрати вантажу заперечує.

Відповідач проти позову заперечує, просить у задоволенні позову відмовити, подав відзив на позов від 17.01.2017р. за вх.№01-37/2641/17, де зазначає, що завантаження вагону №60662913 проводилось засобами і силами відправника вантажу ПАТ „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, ним було самостійно визначено масу вантажу перед відправленням вагонів, без участі представника залізниці. Зазначений вагон з вантажем прибув на станцію Миколаїв-вантажний Одеської залізниці в технічно справному стані, що підтверджується комерційним актом БК №027126/27 від 26.05.2016р., згідно якого при перевантаженні пошкодженої пачки на 150-тонних вагонних вагах вага пачки склала 2620кг., що менше трафарета на 735кг., зауважив, що згідно до п.27 Правил видачі вантажів необхідно врахувати 0,5% природної втрати вантажу, у звязку з чим відповідач навів власний розрахунок нестачі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи представника відповідача, суд встановив наступне:

ПАТ „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча за накладною №48269583 у вагоні №60662913 було відправлено вантаж труби металеві, яку прийнято до перевезення залізницею на станції Маріуполь-Сортувальний. Вантаж направлявся на станцію Миколаїв-вантажний Одеської залізниці на користь філії Публічного акціонерного товариства „Судноплавна компанія Укррічфлот.

На зворотньому боці накладної ТОВ „Метінвест-Шиппінг вчинено переуступочний напис на користь ПРАТ „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча. Вартість однієї тони сталі визначена у специфікації до означеного контракту та складає 390дол.США за тону.

Зазначений вантаж позивачем скерований відповідно до договору комісії №12СМЦ/07/006-15 від 13.02.2015р., який був укладений між ПАТ „ММК ім.. Ілліча та „МЕТІНВЕСТ-СМЦ.

Згідно комерційного акту №БК 027126/27 від 26.05.2016р., складеного на станції Миколаїв-вантажний Одеської залізниці, відкритий вагон №60662913, супроводжуваний накладною №48269583, в технічному відношенні справний, містить вагу вантажу меншу за вказану у перевізному документі на 735кг. Комерційний акт визначає, що в одній пачці з номером плавки 162-125-3 з лівої сторони по ходу руху потягу обрив чотирьох ув'язочних стрічок, стрічки знаходяться при вантажі, порушення маркування по всій довжині пачки. Такі ж обставини відображені у акті загальної форми №1133 від 25.05.2016р.

При цьому, наданий залізницею акт про технічний стан вагону №60662913 вказує на те, що вагон у вересні 2015р. пройшов деповський ремонт, вагон технічно справний.

Оцінюючи усі вищенаведені документи в сукупності та в контексті зясування фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно п.п. 1, 2, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частиною 2 ст. 306 ГК України визначено, що субєктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту Залізниць України).

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов'язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством (ч.ч.2, 3 ст. 308 ГК України).

Статтею 924 Цивільного кодексу України визначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частиною 3 ст.32 Статуту Залізниць України визначено, що відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Згідно ст. 110 Статуту Залізниць України, перевізник несе відповідальність за збереження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі його вантажоодержувачу, якщо не доведе, що недостача виникла по незалежним від перевізника причинам.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, недостачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що недостача виникла з незалежних від неї причин.

Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці; контейнерів, цистерн та бункерних напіввагонів відправником (абз.5 ст.31 Статуту залізниць України).

Залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення (п. а ст.111 Статуту залізниць України).

Як вбачається із комерційного акту №БК 027126/27 від 26.05.2016р. у вагоні №60662913 мала місце нестача вантажу у кількості 735кг., при цьому в пачці, в якій було упаковано труби металеві було порушено маркування по всій дожині пачки, а також у вказаній пачці за номером плавки 162-125-3 з лівої сторони по ходу руху потягу обрив чотирьох ув'язочних стрічок, що свідчить про доступ до вантажу, несхоронне перевезення його залізницею. Поряд із цим судом встановлено технічну справність вагону, прийняття залізницею вантажу до перевезення без зауважень.

При цьому, перевізник не надав суду жодних доказів того, що під час перебування у нього вантажу вжив достатніх та необхідних заходів для його збереження, хоча доведення такого є обовязком перевізника, у звязку з чим у відповідності до ст.924 ЦК України ст. 110 Статуту Залізниць України суд покладає вину за нестачу вантажу у вагоні №60662913 у кількості 735кг. на ПАТ „Українська залізниця.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 р. норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси брутто) для вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, становить: 0,5% маси, зазначеної в перевізних документах. Норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці; від маси нетто - для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки.

Судом встановлено, що з урахуванням норми 0,5% граничного розходження визначення маси брутто вагова нестача склала 718,22кг. (735 - 16,78 = 718,22), вартість вказаної недостачі становить 7254,74грн., яка розраховується наступним чином: 10101,00*0,71822кг = 7 254,74грн. Де, 0,71822 кг. - вага недостачі; 10101,00грн. вартість продукції за тону відповідно. При цьому, відповідачем при розрахунку нестачі було також відраховано вагу упаковки - 5кг., в той же час ним в розрахунку вказано, що норма природної втрати та граничного розходження визначення маси від брутто пошкодженої пачки. Тому, судом при розрахунку норми природної втрати не враховано вагу упаковки - 5кг., оскільки законодавством передбачено, що норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються: від маси брутто - для вантажів, які перевозяться в тарі й упаковці.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

З огляду на викладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Відповідача суми втраченої продукції у розмірі 7254,74грн., та відмову в іншої частині позову.

Позивачу за рахунок відповідача згідно ст. 49 ГПК України відшкодовуються судові витрати за розгляд позовної заяви пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 1346,54грн. судового збору.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позов позивача частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приваного акціонерного товариства „Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченко,1, ) 7 254 (сім тисяч двісті пятдесят чотири) грн. 74коп. вартості нестачі вантажу, 1346 (одну тисячу триста сорок шість) грн. 54коп.судового збору.

3. В решті частині заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 06 квітня 2017 р.

Суддя С.Г. Власова