КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2017 р. Справа№ 911/453/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача : представник - не з'явився;

від відповідача: представник - Листопад О.І. ( за довіреністю від 28.02.2017 року);

розглянувши апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України"

на ухвалу господарського суду Київської області від 16.02.2017 року

у справі № 911/453/17 (суддя: Шевчук Н.Г.)

за позовом дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України"

до приватного акціонерного товариства "Коммунтранс"

про стягнення 255 259,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.02.2017 року у справі № 911/453/17 повернуто позовну заяву без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог, оскільки вимоги про стягнення заборгованості за п'ятьма різними договорами (договорами №2-132/1 від 03.09.2012, №2-133/1 від 03.09.2012, №2-134/1 від 03.09.2012, №2-135/1 від 03.09.2012 та №2-136/1 від 03.09.2012), в підтвердження виконання яких позивач посилається на п'ять актів здавання-приймання робіт по кожному з договорів окремо, не пов'язані між собою одними і тими ж підставами виникнення та доказами, і, як наслідок, їх сумісний розгляд перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, дочірнє підприємство "Донецький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 16.02.2017 року у справі № 911/453/17 повністю та повернути матеріали справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що предметом договору усіх п'яти договорів, які було укладено у один день - 03.09.2012 р. є ремонт однієї дороги Старобільськ - Луганськ - Красний Луч - Макіївка - Донецьк, виконання якого передбачено договорами № 2-132/1, № 2-133/1, № 2-134/1, № 2-135/1, № 2-136/1, згідно яких ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» мав здійснити ремонт дільниць автодороги Старобільськ - Луганськ - Красний Луч - Макіївка - Донецьк, а відповідач повинен був оплатити вартість виконаного ремонту дороги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2017 року апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження у справі № 911/453/17.

03.04.2017 р. через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.04.2017 р. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 16.02.2017 р. - без змін.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи всі представники були повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, за наявними у справі доказами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з позовних матеріалів, 14.02.2017 року дочірнє підприємство "Донецький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" звернулось з позовною заявою про стягнення 255 259,20 грн. на підставі договорів із експлуатаційного утримання автомобільних доріг № 2-132/1, № 2-133/1, № 2-134/1, № 2-135/1, № 2-136/1 від 03.09.2012 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.02.2017 року у справі № 911/453/17 було повернуто позовну заяву без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст.63 ГПК України, зазначивши, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог, оскільки вимоги про стягнення заборгованості за п'ятьма різними договорами (договорами №2-132/1 від 03.09.2012, №2-133/1 від 03.09.2012, №2-134/1 від 03.09.2012, №2-135/1 від 03.09.2012 та №2-136/1 від 03.09.2012), в підтвердження виконання яких позивач посилається на п'ять актів здавання-приймання робіт по кожному з договорів окремо, не пов'язані між собою одними і тими ж підставами виникнення та доказами, і, як наслідок, їх сумісний розгляд перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Дослідивши позовні матеріали, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що сумісний розгляд заявлених позовних вимог по різних договорах утруднить вирішення спору, не взявши до уваги однорідність позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Положенням частини першої статті 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м'якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004).

Тому, в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Відповідно до рішення Конституційного суду України № 15-рп/2002 від 09.07.2002 р. захист судом прав і свобод людини і громадянина, а також прав юридичної особи, встановлюють юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами (частина п'ята статті 55 Конституції України). Тобто, кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Україною 17.07.1997 р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Подання позову провадиться за загальними правилами подання позовів, встановленими приписами розділу VІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Правила об'єднання в одній позовній заяві декількох позовних вимог визначаються статтею 58 Господарського процесуального кодексу України, згідно зі змістом якої в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні.

Враховуючи вищевикладене, позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Відповідно до п. 5 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила поєднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Відповідно до п. 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судам першої інстанції», позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем було пред'явлено позовні вимоги про стягнення 255 259,20 грн. за п'ятьма договорами: №2-132/1 від 03.09.2012 р., №2-133/1 від 03.09.2012, №2-134/1 від 03.09.2012, №2-135/1 від 03.09.2012 та №2-136/1 від 03.09.2012 р.

Крім того, як зазначено в позовній заяві, предметом всіх вищезазначених договорів є ремонт однієї дороги: Старобільськ - Луганськ - Красний Луч - Макіївка - Донецьк. Підставою виникнення позовних вимог позивач зазначає неналежне виконання відповідачем зобов'язання з оплати виконаного ремонту дороги: Старобільськ - Луганськ - Красний Луч - Макіївка - Донецьк.

Тобто, вказаний позов містить однорідні позовні вимоги, поданий одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача. Крім того, позовні вимоги виникли з аналогічних підстав і пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Враховуючи юридичну природу наведених договорів, об'єднання позовних вимог за такими договорами є можливим, оскільки вимоги про стягнення 255 259,20 грн. пред'явлені до одного відповідача, є однорідними і підтвердженні тотожними доказами.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку, що сумісний розгляд вимог позивача перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, оскільки навпаки таке об`єднання надасть можливість досягнути процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України".

Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що сумісний розгляд позовних вимог у даній справі, які пов'язані між собою підставами виникнення, не перешкоджатиме розгляду справи.

Місцевий господарський суд при прийнятті оскарженої ухвали наведеного не врахував, не повністю з'ясував обставини, що мають значення для справи натомість, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, виніс помилкову ухвалу.

Відповідно до ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала господарського суду Київської області від 16.02.2017р. підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 101, 103 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Донецький облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" на ухвалу господарського суду Київської області від 16.02.2017 року у справі № 911/453/17 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Київської області від 16.02.2017 року у справі № 911/453/17 скасувати.

Матеріали справи № 911/453/17 повернути господарському суду Київської області для розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко