КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2017 р. Справа№ 910/20847/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Мартинюк С.М. - представник, дов. № 234/17 від 30.12.2016;

від відповідача: Чайковська Л.Б. - представник, дов. № 08-03-25/211-16 від 23.11.2016;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»

на рішення господарського суду міста Києва від 20.12.2016

у справі № 910/20847/16 (суддя Головатюк Л.Д.)

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

про стягнення боргу в сумі 48 212,75 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» з позовною заявою про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 48 212,75 грн.

Рішенням від 20.12.2016 Господарський суд міста Києва позов Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" задовольнив частково. Стягнув з Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" основний борг в сумі 43 931,72 грн., а також 1 255,63 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовив.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду, Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 у справі № 910/20847/16 в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення інфляційного збільшення боргу в сумі 3 414,43 грн. та 3% річних в сумі 866,00 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 3 414,43 грн. інфляційного збільшення боргу та 3% річних в сумі 866,60 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.01.2017 у складі колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Корсакова Г.В., Коротун О.М., апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення господарського суду міста Києва від 20.12.2016 було прийнято до провадження та призначено розгляд справи № 910/20847/16 у судовому засіданні на 22.02.2017.

В зв'язку з перебуванням судді Корсакової Г.В., яка не є суддею-доповідачем на лікарняному, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.02.2017 було визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), Коротун О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 прийнято апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю „Експрес Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 у справі № 910/20847/16 до свого провадження.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України у судовому засіданні 22.02.2017 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги у справі № 910/20847/16 до 21.03.2017.

У судовому засіданні 21.03.2017 представник позивача апеляційну скаргу у даній справі підтримав, просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення інфляційного збільшення боргу в сумі 3 414,43 грн. та 3% річних в сумі 866,60 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 3 414,43 грн. інфляційного збільшення боргу, 3% річних в сумі 866,60 грн. з підстав, викладених, зокрема, в апеляційній скарзі.

Також представник позивача у судовому засіданні вказав про помилкове зазначення ОСОБА_6, як страхувальника, та договору за № 202.14.2217764, натомість зазначив, що ОСОБА_7, як страхувальник, та договір за № 202.14.2249660 є правильними даними.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.03.2017 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, вважає вимоги апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі; в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, враховуючи доводи відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 у справі № 910/20847/16 має бути скасовано повністю та частково задоволені позовні вимоги.

Позивач подав до Господарського суду міста Києва позовну заяву про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 43 931,72 грн., 3 414,43 грн. інфляційного збільшення боргу, 3% річних в сумі 866,60 грн.; судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи, 07.10.2014 між позивачем та ОСОБА_7 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави № 202.14.2249660, згідно з яким позивач прийняв на себе обов'язок відшкодувати збитки, що може зазнати страхувальник у результаті пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу-автомобіля "Чері", реєстраційний номер НОМЕР_1.

Предметом договору є майнові інтереси страхувальника пов'язані з володінням, розпорядженням та користуванням вказаним транспортним засобом на випадок настання подій, перелік яких наведено у договорі, а саме до страхових випадків відноситься: дорожньо-транспортні пригоди; незаконне заволодіння; протиправні дії третіх осіб; інші випадкові події (пожежа, вибух або самозаймання транспортного засобу, стихійне лихо чи природні явища і т.п.).

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Така ж норма закріплена і в ч. 1 ст. 979 ЦК України.

Згідно із ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У довідці № 73777967 про дорожньо-транспортну пригоду, вказано, що сталась дорожньо-транспортна пригода (вид ДТП): зіткнення; місце скоєння ДТП: м. Київ, Голосіївський, вул. Широка (4), 4; дата та час скоєння: 05.10.2015 08:20:00; учасники дорожньо-транспортної пригоди: 1. Тип, марка транспортного засобу: легковий, Renault, Megane, номерний знак НОМЕР_6, що належить ОСОБА_8; наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або іноземний сертифікат "Зелена картка": НОМЕР_5, виданий ПАТ "НАСК "Оранта"; зовнішнім оглядом установлено, що автомобіль отримав такі механічні пошкодження: бокова ліва частина, задня ліва частина; водій: ОСОБА_8; 2. Тип, марка транспортного засобу: Легковий, Chery, E5, номерний знак НОМЕР_1, що належить ОСОБА_7; наявний поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або іноземний сертифікат "Зелена картка"; зовнішнім оглядом установлено, що автомобіль отримав такі механічні пошкодження: бокова ліва частина, передня ліва частина, передня центральна частина; водій: ОСОБА_7; дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення: ОСОБА_8

Відповідно до звіту № 1275 про оцінку КТЗ Chery E5, держномер НОМЕР_1, виконаного суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "ЄвроАсистанс", зроблено висновок, що вартість відновлювального ремонту автомобіля КТЗ Chery E5, держномер НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при ДТП з урахуванням середніх розцінок роботи по ремонту автомобілів країн дальнього зарубіжжя на автосервісних підприємствах Київського регіону, складає 39 246,85 грн.

До матеріалів справи надано ремонтну калькуляцію № 1275 від 28.10.2015, складену на основі комп'ютерної програми Audatex, яка рекомендована в п. 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика), відповідно до якої вартість ремонту складає 39 246,85 грн.

Згідно із складеним позивачем страховим актом № 3.15.1239-1 від 28.10.2015 до виплати в якості страхового відшкодування визначено 35 418,79 грн., а згідно із страховим актом № 3.15.1239-2 до виплати в якості страхового відшкодування визначено 8 512,93 грн.

Відповідно до рахунку-фактури № від 19.10.2015, виставленого Публічним акціонерним товариством "Українська автомобільна корпорація" Філія "Автоцентр на Столичному", вартість ремонту автомобіля складає суму у розмірі 36 603,04 грн., а відповідно до рахунку-фактури № від 17.02.2016, визначено остаточну вартість ремонту автомобіля на суму у розмірі 45 116,00 грн.

Позивачем перераховано Філії "Автоцентр на Столичному" грошові кошти у розмірі 43 931,72 грн. страхового відшкодування, згідно із платіжними дорученням № 27080 від 29.10.2015 на суму 35 418,79 грн. та № ЦО00687 від 23.02.2016 на суму 8 512,93 грн.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.10.2015 у справі № 752/16584/15-п провадження № 3/752/4564/15 встановлено, що 05.10.2015 о 08 год. 20 хв., в м. Києві по вул. Широка, водій ОСОБА_8, керуючи автомобілем "Renault Megane" д.н.з. НОМЕР_6 під час руху не врахував дорожньої обстановки, під час зустрічного роз'їзду не дотримався безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху, не надав дорогу автомобілю НОМЕР_1, що рухався на спуск, внаслідок чого здійснив зіткнення, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів; вказаними діями ОСОБА_8 порушив вимоги п. 12.1, 13.1, 13.3, 13.4 Правил дорожнього руху; ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Із інформації, наданої Моторним (транспортним) страховим бюро України до матеріалів справи, вбачається, що між відповідачем, як страховиком, та ОСОБА_8, як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс НОМЕР_5, ТЗ Renault Megane, державний номер ТЗ НОМЕР_6, розмір франшизи 00,00 грн.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV із змінами та доповненнями (далі Закон № 1961).

Згідно із ч. 22.1 ст. 22 Закону № 1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961 у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України; якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності ОСОБА_8, є особою, зобов'язаною відшкодувати завдані ДТП збитки відповідно до положень Закону № 1961.

Отже, враховуючи вимоги Закону № 1961, апеляційний господарський суд погоджується із висновками господарського суду першої інстанції, та вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу підлягає задоволенню у розмірі 43 931,72 грн.

Відповідач у запереченні на позовну заяву не заперечував проти задоволення вимоги позивача в розмірі 43 931,72 грн., як відшкодування в порядку регресу сплаченого страхового відшкодування за договором майнового страхування, однак, заперечує, в повному обсязі, позовні вимоги позивача про стягнення збитків від інфляції в розмірі 3 414,43 грн. та стягнення 3% річних в розмірі 866,60 грн., у зв'язку із їх необґрунтованістю та недоведеністю понесення даних витрат.

Апеляційний господарський суд не погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, у частині стягнення 3 414,43 грн. інфляційного збільшення боргу та 3% річних у сумі 866,60 грн., враховуючи викладене та наступне.

Статтею 625 ЦК встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Статтею 979 ЦК встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов'язанням. А правовідношення з відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов'язанням.

Стаття 625 ЦК розміщена в розділі "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань.

Відповідно до статті 509 ЦК зобов'язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК.

Згідно зі статтею 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія положень частини 2 статі 625 ЦК.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16.

Враховуючи викладене, господарський суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення інфляційного збільшення боргу та 3% річних.

Перевіривши, за допомогою програми "Ліга:Закон", розрахунок інфляційного збільшення боргу та 3% річних, наведений позивачем у позовній заяві, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що сума інфляційного збільшення боргу у розмірі 3 414,43 грн. є правильною, а арифметично правильним розміром 3% річних є сума у розмірі 864,23 грн.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає суми інфляційного збільшення боргу у розмірі 3 414,43 грн. та 3% річних у розмірі 864,23 грн. правильними та такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Статтею 111-28 ГПК України встановлено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Отже, враховуючи вимоги статті 111-28 ГПК України, апеляційний господарський суд зазначає, що чинними нормами ГПК України не передбачено право суду апеляційної інстанції ігнорувати висновки, наведені в постановах Верховного Суду України, у справах, які є подібними.

Натомість господарським судом першої інстанції не враховано висновків, наведених у постанові Верховного Суду України від 01.06..2016 у справі № 3-295гс16 та не наведено мотивів чи правових позицій на спростування зазначеної вище постанови Верховного Суду України.

Оскільки рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 у справі № 910/20847/16 частковому скасуванню.

Колегія суддів апеляційного господарського суду переглянула спір відповідно до ст. 101 ГПК України і дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення у справі про часткове задоволення позову, оскільки позовні вимоги, частково, є обґрунтованими та доведеними. Апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 у справі № 910/20847/16 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 у справі № 910/20847/16 - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних в сумі 866,60 грн. та інфляційного збільшення боргу в сумі 3 414,43 грн. з прийняттям нового рішення в цій частині про часткове задоволення позову.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, 15/2; ідентифікаційний код 36086124) 864,23 грн. 3% річних, 3 414,43 грн. інфляційного збільшення боргу та 1 377,92 грн. судового збору.

3. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2016 у справі № 910/20847/16 - залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, 15/2; ідентифікаційний код 36086124) судовий збір у розмірі 1 514,96 грн. за розгляд апеляційної скарги.

5. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/20847/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Повний текст постанови складено 31.03.2017.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім