ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017 року Справа № 904/11220/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) суддів: Коваль Л.А., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Саланжій Т.Ю.

представники сторін:

від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_1, довіреність №1 від 02.01.2017 р., представник;

представник позивача за первісним позовом у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2017 року у справі №904/11220/15

за позовом Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот»,м. Сєвєродонецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Оскар», м. Дніпро

про стягнення заборгованості

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Оскар», м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот», м. Сєвєродонецьк

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2017 року у справі №904/11220/15 (суд у складі колегії суддів: головуючий суддя: Татарчук В.О., судді: Мартинюк С.В., Фещенко Ю.В.) первісний позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Оскар» на користь Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» 123 695,40 грн. неустойки за порушення строків поставки товару, 1 855,43 грн. витрат по сплаті судового збору.

Зустрічний позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Оскар» 77 612,37 грн. пені за порушення строків оплати товару, 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення мотивовано порушенням відповідачем за первісним позовом умов п. 3.1 договору поставки №П26СН/40/84 від 15.08.2013 року в частині поставки 30% оплаченого позивачем за первісним позовом товару, порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Оскар» вимог ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, правом позивача за первісним позовом стягнути пеню в розмірі 0,1% від суми не поставленого товару за кожен день прострочення відповідно до п. 5.2 договору.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції зазначив, що пунктом 2.1 договору передбачено обов'язок покупця оплатити 70% вартості товару за фактом готовності його до відвантаження. Позивач за зустрічним позовом вказане зобов'язання не виконав, що є підставою для продавця відповідно до п.5.3 договору стягнути пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочки.

13.02.2017 року на виконання рішення господарським судом видано накази.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, позивач за первісним позовом оскаржив його в апеляційному порядку.

Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічних позовних вимог прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що повідомлення продавця про готовність здійснити відвантаження товару у кількості 3 927 кг. ним не було отримано, тому обов'язок щодо оплати 70% вартості товару для покупця не настав. Крім того, у вказаному повідомленні продавець зазначив меншу кількість товару, ніж передбачено договором.

Скаржник вважає, що суд надав невірну оцінку квитанції про надання послуг поштового зв'язку, яку залучив позивач за зустрічним позовом, оскільки квитанція має ознаки фальсифікації, не може вважатися належним доказом повідомлення продавця про готовність товару для відвантаження.

Також апелянт вказує, що умовами договору не визначено строк оплати 70% вартості недоотриманого товару, тому, на його думку, такий строк слід визначати відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України.

Просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2017 року у справі №904/11220/15 частково. Прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Відповідач за первісним позовом надав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростував доводи скаржника. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення представників сторін ( з урахуванням наданих пояснень у судовому засіданні 20.03.2017 року), колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволенню апеляційної скарги виходячи з наступного:

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Оскар» (постачальник) укладено договір поставки № П26СН/40/84 (том 1 а.с.9-11).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, постачальник передає, а покупець приймає та оплачує нижче перерахований товар: труба 25х2 довжина 2000мм -0/+5мм ст.08Х17Н15М3Т ГОСТ 9941-81 в кількості 0,7тн. всього на суму 145 992 грн.

Згідно з п. 2.1 договору, покупець здійснює оплату за товар в гривнях України на підставі виставленого рахунку, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника в розмірі 30% від суми заявленого товару, 70% - за фактом готовності товару до відвантаження.

Ціна є фіксованою і зміні не підлягає з моменту виставлення платіжних документів постачальником і до завершення розрахунків з боку покупця (п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору, термін поставки товару складає не більше 90-ти календарних днів з дня отримання 30% передоплати. Поставка товару здійснюється на умовах DDР, м. Сєвєродонецьк (відповідно до правил «Інкотермс-2010»). У разі поставки товару транспортом постачальника, в'їзд на територію підприємства для розвантаження товару здійснювати до 15:00 годин.

Датою поставки кожної партії товару вважається дата відповідної накладної, підписаної обома сторонами (п. 3.2. договору поставки).

Сторонами були укладені додаткові угоди до договору, умовами яких змінювалися кількість, загальна вартість товару.

Так, додатковою угодою № 3 від 06.08.2014 року розділ 1 договору доповнено підпунктом 1.1.3 наступного змісту: постачальник передає, а покупець приймає і оплачує трубу 25х2х4100 ст.03Х18Н11 ГОСТ 9941-81 у кількості 4,250 тн., за ціною 134 000 грн. за 1тн., на суму 683 400 грн., в тому числі ПДВ 113 900 грн.

Змінено п. 1.2 договору і викладено його в наступній редакції: «Загальна сума договору № П26СН/40/84 від 15.08.2013 року збільшується на 683 400 грн. з урахуванням ПДВ і складає 1 347 350,76 грн. з урахуванням ПДВ.

Також сторонами доповнено п. 3.1 договору інформацією наступного змісту: «Строк поставки товару, зазначеного в п. 1.1.3 складає 90 календарних днів з дня 30% попередньої оплати.

Дана додаткова угода є невід'ємною частиною договору поставки №П26СН/40/84 від 15.08.2013року».

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного спору є застосування санкцій за неналежне виконання сторонами договору.

Судом встановлено, що згідно додаткової угоди №3 від 06.08.2014 року позивач за первісним позовом мав оплатити відповідачу за первісним позовом 30% вартості обумовленого товару, що становить 205 020,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення №9807 від 19.08.2014 року Приватним акціонерним товариством «Сєвєродонецьке об'єднання Азот» сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Оскар» попередньої оплати згідно договору 140 000 , 00 грн. (том 1 а.с.13) та згідно платіжного доручення №9808 від 01.10.2014 року сплачено 65 020,00 грн. (том 1 а.с.14).

Тобто, зобов'язання первісного позивача виконано належним чином 01.10.2014 року.

Пунктом 3.1 договору (з урахуванням додаткової угоди № 3 від 06.08.2014 року), передбачено, що термін поставки товару складає не більше 90-та календарних днів з дня отримання 30% передоплати.

Таким чином строк поставки товару відповідно до вказаного пункту договору закінчився 30.12.2014 року.

Судом встановлено і не заперечується продавцем, що відповідачем за первісним позовом поставлено оплачену частину товару з порушенням строку, що підтверджується видатковою накладною від 17.08.2015 року № 3634 на суму 252 616,80 грн. (том 1 а.с.15).

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 5.2 договору поставки передбачено, що у разі порушення постачальником термінів поставки товару останній сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від суми не поставленого товару за кожен день прострочення.

Відповідно до розрахунку позивача розмір пені за порушення строків поставки товару за період з 31.12.2014 року по 29.06.2015 року складає 123 695,40 грн.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем за первісним позовом зобов'язання, передбаченого договором, обгрунтовано стало підставою для задоволення первісного позову та стягнення 123 695,40 грн. неустойки за порушення строків поставки товару.

Щодо доводів апелянта про безпідставне задоволення судом першої інстанції зустрічної позовної заяви необхідно зазначити наступне:

Як зазначено вище, згідно п. 2.1 договору поставки покупець здійснює оплату 70% вартості товару за фактом готовності товару до відвантаження.

Суд в оскаржуваному рішенні надав вірну оцінку доводам позивача за зустрічним позовом щодо повідомлення покупця про даний факт.

Так, згідно листа №4 від 26.06.2015 року (том 1 а.с.36, 93) Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об'єднання «Оскар» повідомило покупця про готовність до відвантаження обумовленого додатковою угодою №3 товару до відвантаження в кількості 3 927,00 кг.

Зазначений лист направлено відповідачу за зустрічним позовом рекомендованим листом з повідомленням та описом вкладення, отримано ним (том 1 а.с.94, 95).

Відповідно до ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів вважає, що докази позивача за зустрічним позовом щодо виконання ним умов п.2.1 договору в частині повідомлення покупця про готовність 70% товару на відвантаження є належними та допустимими доказами в розумінні вищезазначених норм права.

Посилання апелянта на їх фальсифікацію безпідставні, оскільки оригінали квитанції, поштового повідомлення про вручення та опису вкладення досліджені колегією суддів у судовому засіданні.

Також доводи скаржника про повідомлення продавця про меншу, ніж 70%, кількістю товару до відвантаження спростовуються умовами договору, якими передбачена поставка товару партіями (п.3.2 договору).

Щодо строку оплати товару, про який зазначає апелянт, та який він вважає не встановленим, необхідно звернути увагу на наступне:

Відповідно до п.2.1 договору передбачено, що 70% вартості товару покупець має сплатити по факту готовності товару до відгрузки. Про такий факт покупець повідомлений. Тому суд в оскаржуваному рішенні дійшов вірного висновку, що строк оплати для відповідача за зустрічним позовом настав з наступного після повідомлення дня.

Крім того, факт повідомлення відповідача за зустрічним позовом про готовність частини товару для відвантаження підтверджується і електронною перепискою сторін, яка була прийнята ними у господарській діяльності за період дії договору ( копії електронних листів наявні у справі (том 1 а.с.89-92).

Положеннями ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, що у випадку, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією зі сторін, яке відповідно до договору обумовлено виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання; при зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідно до п. 5.3 договору поставки у випадку порушення покупцем строків оплати товару, останній сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочки.

Суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що згідно з розрахунком позивача за зустрічним позовом розмір пені за період з 27.06.2015 року по 27.12.2015 року складає 77 612,37 грн.

Між тим, з розрахунку на а.с.238-239 том 1 вбачається, що період, за який проводиться стягнення пені починається з 10.07.2015 року. Тому описка в мотивувальній частині оскаржуваного рішення щодо початку періоду нарахування пені на вирішення спору по суті не впливає та може бути виправлена відповідно до ст.89 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, порушення норм матеріального чи процесуального права судом першої інстанції при розгляді спору апелянтом не доведено. Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду слід залишити без змін як законне та обгрунтоване.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2017 року у справі №904/11220/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Л.А. Коваль

Суддя: Ю.Б. Парусніков

Повний текст постанови складено 07.04.2017 року.