РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2762/17 04.04.17 р.

За позовом Приватного акціонерного товариства "ЖЛК-Україна"

до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Добрівська А.В. за довіреністю № 450 від 30.12.2016 р.;

від відповідача: Рижук Є.М. за довіреністю № 7 від 03.01.2017 р.;

Кобилянський М.О. за довіреністю № 9 від 03.01.2017 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "ЖЛК-Україна" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення.

Ухвалою суду від 22.02.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.03.2017 р.

01.03.2017 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

14.03.2017 р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив.

15.03.2017 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 15.03.2017 р. представник позивача подала клопотання про продовження строку вирішення спору у справі на 15 днів.

Ухвалою суду від 15.03.2017 р. продовжено строк вирішення спору у справі на 15 днів, в судовому засіданні оголошено перерву до 04.04.2017 р.

У судовому засіданні 04.04.2017 р. представник позивача підтримала позов.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечили.

У судовому засіданні 04.04.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі - відповідач) від 01.12.2016 р. № 53 «Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу» визнано дії Приватного акціонерного товариства "ЖЛК-Україна", які полягають у неправомірному використанні на упаковках для морозива власного виробництва «Білоцерківський ХРЕЩАТИК» словесного позначення «ХРЕЩАТИК», як частини назви морозива, без дозволу суб'єкта господарювання, який раніше почав його використовувати у господарській діяльності порушенням, передбаченим статтею 4 ЗУ «Про захист від недобросовісної конкуренції», у вигляді неправомірного використання позначення без дозволу суб'єкта господарювання, який раніше почав використовувати його у господарській діяльності, що може призвести до змішування з діяльністю ТОВ «Хладопром»; за зазначене порушення накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із прийнятим рішенням, просить суд визнати його недійсним та скасувати.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України утворюється у складі Голови та восьми державних уповноважених. Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України (ч. 7 ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

За правилами ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі:

- розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

- приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

- перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; призначати експертизу та експерта з числа осіб, які володіють необхідними знаннями для надання експертного висновку; тощо.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, копію зазначеного рішення позивачеві було надіслано листом від 02.12.2016 р. № 02-05/4100 та відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №300, отримано ним 09.12.2016 р.

Про отримання вказаного рішення 09.12.2016 р. зазначає і позивач у тексті позовної заяви.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" Заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Строк оскарження рішення закінчився 09.02.2017р., а позовну заяву до господарського суду міста Києва було скеровано -17.02.17р., - після закінчення встановленого строку оскарження рішення.

Як вказано в пункті 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства", зазначений у, зокрема, частині першій статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строк є присічним; закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Аналогічний за змістом висновок неодноразово викладався і в постановах Верховного Суду України, зокрема від 29.05.2007 № 9/205-06-5910, від 01.09.2009 зі справи № 3-3472к08-21/19.

Стосовно доводів позивача про протиправність оскаржуваного Рішення слід зазначити таке.

Як вказано в абзаці першому пункту 21 названої постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15, господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення (заявника, відповідача, третьої особи в розумінні статті 39 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Вказана правова позиція, зокрема, висловлена Вищим господарським судомо України у постанові від 13.09.2016 р. у справі №910/30250/15.

Враховуючи викладене, дослідивши зібрані у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що у зв'язку із пропущенням позивачем граничного строку на скарження спірного рішення, позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та спростованими належним чином і у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "ЖЛК-Україна" до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 11.04.2017 р.

Суддя Н.І. Зеленіна