ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017 року Справа № 904/2743/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Науменко І.М., Євстигнеєва О.С.

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник ( дов. від 13.05.2014 р. № 14-127 )

від відповідача: ОСОБА_2 представник ( дов. від 30.12.2016 р. № 221юр )

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз"

на рішення у господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2017 р. у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства

"Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз",

м. Дніпро

про стягнення 20 983 378 грн. 77 коп.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" з позовом про стягнення суми основного боргу у розмірі 11 446 282 грн. 34 коп., пені у розмірі 7 841 396 грн. 07 коп., 3 % річних у розмірі 646 591 грн. 37 коп. та суми інфляційної складової у розмірі 1 049 108 грн. 99 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору № 13-119-Н на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013 р., в частині повної та своєчасної оплати поставленого природного газу.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2743/16 від 29.06.2016 р. позовні вимоги були задоволені частково, присуджено до стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" пеню у сумі 2 281 926 грн. 84 коп., 3 % річних у сумі 625 026 грн. 57 коп., суму інфляційних втрат у сумі 1 049 108грн. 99 коп. та судовий збір у сумі 139 208 грн. 38 коп.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 904/2743/16 від 19.10.2016 р. було відмовлено в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/2743/16 від 29.06.2016 р. було залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України у справі № 904/2743/16 від 22.11.2016 р. було скасовано рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2016 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.10.2016 р., а справу № 904/2743/16 було направлено на новий розгляд.

Скасовуючи попередні судові рішення, суд касаційної інстанції вказав на те, що не було зясовано чи укладались за участі сторін у даній справі протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, які б змінювали період нарахування штрафних санкцій та інші умови Договору № 13-119-Н, а відтак судом не було встановлено і правомірність нарахування таких санкцій у заявлений Позивачем період часу.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2016р. , справу №904/2743/16 було прийнято на новий розгляд суддею господарського суду Дніпропетровської області Новіковою Р.Г.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2017 р. у справі № 904/2743/16 ( суддя Новікова Р. Г. ) позовні вимоги задоволено частково - стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню в розмірі 4 645 314 грн. 60 коп., 3 % річних в розмірі 439 462 грн. 77 коп., суму інфляційної складової в розмірі 1 049 108 грн. 99 коп. та судовий збір в розмірі 60 422 грн. 79 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що розрахунок за поставлений природний газ в січні 2013 р., березні 2013 р., квітні 2013 р., грудні 2013 р., жовтні 2014 р., листопаді 2014 р., грудні 2014 р., січні 2015 р., лютому 2015 р., березні 2015 р., квітні 2015 р. та травні 2015 р., відбувся у порядку та строки, передбачені спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, тому підстав для застосування санкцій, передбачених умовами договору купівлі-продажу природного газу, та наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ст. 625 ЦК України, немає. З урахуванням цього, відсутні правові підстави і для задоволення позовних вимог про стягнення пені, нарахованої за несвоєчасну оплату заборгованості за природний газ, поставлений у вказаний період. Стягненню з Відповідача підлягає пеня за зобов'язаннями червня 2015 року - за період з 20.07.2015 р. по 12.11.2015 р. в розмірі 4 645 314 грн. 60 грн. Клопотання Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій судом залишено без задоволення, оскільки не було надано доказів наявності обставин для зменшення штрафних санкцій.

Не погодившись з даним рішенням, публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та надання невірної правової оцінки взаємовідносинам сторін, а також не в повній мірі виконання вказівок суду касаційної інстанції, просить скасувати рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги Відповідач посилається на те, що обов'язком Відповідача, що є підставою остаточних розрахунків за Договором, було надати підписані та скріплені печаткою акти приймання-передачі природного газу, а обов'язок Позивача полягав у поверненні підписаних зі своєї сторони актів, наданих Відповідачем, або наданням письмової відмови від підписання акта, що з боку Відповідача не виконано. За обставин ненастання строку виконання Відповідачем зобов'язань по зазначених актах приймання-передачі, вимоги про стягнення штрафних санкцій є безпідставними. Оскільки частина основного боргу за Договором підлягала компенсації з бюджету відповідно до Постанови КМУ від 11.01.2005 р. № 20, ПАТ «Дніпрогаз» було позбавлено можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за Договором, що в свою чергу свідчить про відсутність вини ПАТ «Дніпрогаз» у прострочені платежів. Незважаючи на обгрунтовані клопотання ПАТ «Дніпрогаз», судом першої інстанції неправильно застосовані вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. ПАТ «Дніпрогаз» просило суд у разі наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог зменшити розмір пені, що підлягає стягненню, до 10 відсотків, взявши до уваги повну сплату ПАТ «Дніпрогаз» боргу і відсутність вини у неналежному виконанні зобовязань за Договором, а також тяжкий фінансовий стан ПАТ «Дніпрогаз» і те, що нарахована Позивачем сума пені є надмірно великою, відсутність підтверджено факту отримання Позивачем збитків та обгрунтування їх розміру.

Позивач вважає рішення господарського суду Дніпропетровської області таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх істотних обставин, що мають відношення до даної справи, а апеляційна скарга Відповідача є такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, в силу п. 3.1 та п. 3.3 Договору, з урахуванням ч. І ст. 664 ЦК України, Позивач стверджує, що його обовязок передати товар покупцеві було виконано в момент переходу газу через газорозподільні станції ПАТ «Укртрансгаз». Саме з цього моменту Відповідач набув право власності на природний газ та розпорядився ним на власний розсуд. Також, на думку Позивача, важливою є та обставина, що Відповідач не заявляв жодних претензій і не повідомляв Позивача про неотримання природного газу або про порушення договору щодо кількості переданого природного газу. Підписання актів, є за своєю природою документальним оформленням юридичного факту приймання-передачі природного газу. Обовязок Відповідача оплатити поставлений природний газ виникає з факту приймання-передачі природного газу, а не з факту повернення підписаного акту. Суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи складені Відповідачем, і передані Позивачу акти приймання-передачі природного газу, розрахунки Позивача і контррозрахунок Відповідача щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, акт звіряння взаємних розрахунків сторін за період з 31.10.2013 р. по 01.01.2016 р., надавши належну правову оцінку умовам договору купівлі-продажу природного газу, дійшов правильного висновку про доведеність факту порушення Відповідачем строків виконання грошового зобов'язання за вказаним договором купівлі-продажу природного газу.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача ОСОБА_3 у складі колегії суддів: Науменко І.М., Чус О.В.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 р. у справі № 904/2743/16, апеляційну скаргу прийнято до розгляду. Розгляд справи призначено на 30.03.2017 р.

Розпорядженням в. о. керівника апарату суду від 30.03.2017 р. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі, у звязку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача ОСОБА_3 у складі колегії суддів: Науменка І.М., Євстигнеєва О. С.

По справі оголошувалася перерва з 30.03.2017 р. по 11.04.2017 р.

У судовому засіданні проведеному 11.04.2017 р. оголошені вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, в силу наступного.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобовязується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобовязується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2013 р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України" ( Продавець ) та Публічним акціонерним товариством "Дніпрогаз" ( Покупець ) був укладений Договір № 13-119-Н на купівлю-продаж природного газу, відповідно до п. 1.1 якого, в редакції Додаткової угоди № 2 від 31.12.2013 р. до договору, Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013-2014 роках природний газ, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Згідно п. 1.2 договору ( в редакції Додаткової угоди № 2 від 29.04.2014 р. до договору купівлі-продажу ) газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для подальшої реалізації населенню.

Відповідно до п. 2.1 договору Продавець передає покупцеві у 2013 році газ в обсязі до 367 970,000 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів: у січні 60 100,000, у лютому 60 090,000, у березні 44 920,000, у квітні 30 110,000, у травні - 11 280,000, у червні 9 230,000, у липні 9 210,000, у серпні 9 210,000, у вересні 10 030,000, у жовтні 30 080,000, у листопаді 43 180,000, у грудні 50 530,000.

Додатковою угодою № 7 від 27.03.2015 р. до договору купівлі - продажу природного газу №13-119-Н від 04.01.2013 р., сторони домовились про обсяги та якість газу на період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р.: Продавець передає покупцеві у період з 01.01.2013 р. по 31.01.2015 р. газ в обсязі до 1 069 855,854 тис. куб. м., у тому числі: у 2013 році 372 533,625 тис. куб. м., у 2014 році 358 997,362 тис. куб. м.; у 2015 році до 338 324,867 тис. куб. м.: у січні 56 030,285, у лютому 49 294,582, у березні 41 500,000, у квітні 29 000,000, у травні - 9000,000, у червні 8 000,000, у липні 8 000,000, у серпні 8 000,000, у вересні 9 000,000, у жовтні 26 500,000, у листопаді 40 000,000, у грудні 54 000,000.

Відповідно до п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами ( п. 3.4 договору ).

Відповідно до п. 5.1 договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ) та на дату укладання цього договору становлять:

- газ, який використовується населенням за умови, що споживання не перевищує 2 500куб.м. на рік: при наявності газових лічильників 725,4000грн. в тому числі ПДВ 20%; при відсутності лічильників 798,0000грн., в тому числі ПДВ 20%;

- газ, який використовується населенням за умови, що споживання не перевищує 12000куб.м. на рік: при наявності газових лічильників 1098,4000грн. в тому числі ПДВ 20%; при відсутності лічильників 1207,8000грн, в тому числі ПДВ 20%;

- газ, який використовується населенням за умови, що споживання не перевищує 2500куб.м. на рік: при наявності газових лічильників 2248,2000грн. в тому числі ПДВ 20%; при відсутності лічильників 2473,2000грн., в тому числі ПДВ 20%;

- газ, який використовується населенням за умови, що споживання не перевищує 2500куб.м. на рік: при наявності газових лічильників 725,4000грн. в тому числі ПДВ 20%; при відсутності лічильників 798,0000грн., в тому числі ПДВ 20%.

Згідно з п. 5.2 ( в редакції Додаткової угоди № 7 від 27.03.2015 р. до договору купівлі-продажу ) ціна за 1 000 куб. м. природного газу без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ ( 4 % ), тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом з 01 квітня 2015 року становлять: газ, який використовується населенням для приготування їжі та/або підігріву води - 5069,6154грн. за 1000куб.м., крім того ПДВ 20% (п.5.2.1. договору); газ, який використовується населенням для індивідуального опалення або комплексного споживання (індивідуальне опалення, підігрів їжі та/або підігрів води): 1) у період з 01 травня по 30 вересня (включно) 5069,6154грн. за 1000куб.м., крім того ПДВ 20%; 2) у період з 01 жовтня по 30 квітня (включно): за обсяг, спожитий до 200куб.м. на місяць (включно) 2 194,6154 грн. за 1 000 куб. м., крім того ПДВ 20%; за обсяг, спожитий понад 200куб.м. на місяць 5 069,6154грн. за 1 000 куб. м., крім того ПДВ 20% ( п. 5.2.2 договору ).

Згідно п. 5.4 договору в редакції Додаткової угоди № 7 від 27.03.2015 р. до договору купівлі-продажу ) загальна сума вартості природного газу за договором становить 1 109 616 327 грн. 21 коп., крім того ПДВ 20%, усього з ПДВ 1 331 539 592 грн. 67 коп.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати планових обсягів газу протягом місяця поставки з урахуванням положень п. 6.2 договору.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу.

Згідно п. 11 Додаткової угоди № 2 від 31.12.2013 р. до договору вона поширює свою дію на відносини сторін, що фактично склалися з 01.01.2013 р.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2013 р., і діє в частині реалізації газу до 30.06.2015 р., а в частині проведення розрахунків за газ до повного їх здійснення ( п. 11 договору в редакції Додаткової угоди № 8 від 19.06.2015 р. до договору купівлі-продажу ).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Так, за змістом ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до умов договору за актами прийому-передачі газу протягом січня грудня 2013 року, січня-грудня 2014 року, січня-червня 2015 року Продавець здійснив на користь Покупця подачу та безперервне транспортування природного газу на загальну суму 678 445 805 грн. 26 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31 січня 2013 року за спожитий у січні 2013 року природний газ на суму 21483818грн.26коп., від 28 лютого 2013 року за спожитий у лютому 2013 року природний газ на суму 19760190грн.78коп., від 31 березня 2013 року за спожитий у березні 2013 року природний газ на суму 21040269грн.83коп., від 30 квітня 2013 року за спожитий у квітні 2013 року природний газ на суму 11509887грн.88коп., від 31 травня 2013 року за спожитий у травня 2013 року природний газ на суму 4462375грн.70коп., від 30 червня 2013 року за спожитий у червні 2013 року природний газ на суму 3408985грн.24коп., від 31 липня 2013 року за спожитий у липні 2013 року природний газ на суму 3648147грн.12коп., від 31 серпня 2013 року за спожитий у серпні 2013 року природний газ на суму 3787769грн.16коп., від 30 вересня 2013 року за спожитий у вересні 2013 року природний газ на суму 7329453грн.20коп., від 31 жовтня 2013 року за спожитий у жовтні 2013 року природний газ на суму 14650998грн.83коп., від 18 серпня 2014 року за спожитий у листопаді 2013 року природний газ на суму 18 267 617 грн. 64 коп. ( а. с. 41, том 1); від 31 грудня 2013 року за спожитий у грудні 2013 року природний газ на суму 42360555грн.02коп., від 22 вересня 2014 року за спожитий у січні 2014 року природний газ на суму 13 754 902грн.28коп. ( а. с. 43 том 1); від 31 січня 2014 року за спожитий у січні 2014 року природний газ на суму 16742563грн.86коп.; від 22 вересня 2014 року за спожитий у лютому 2014 року природний газ на суму 9 598 422 грн. 18 коп. ( а. с. 45 том 1 ); від 28 лютого 2014 року за спожитий у лютому 2014 року природний газ на суму 14 237 314 грн.90коп.; від 28 жовтня 2014 року за спожитий у березні 2014 року природний газ на суму 4 934 345 грн. 98 коп. (а.с.47 том 1); від 31 березня 2014 року за спожитий у березні 2014 року природний газ на суму 13 126 872 грн. 06 коп.; від 30 квітня 2014 року за спожитий у квітні 2014 року природний газ на суму 12 075 029 грн. 98 коп.; від 31 травня 2014 року за спожитий у травні 2014 року природний газ на суму 8 210 936 грн.40 коп.; від 30 червня 2014 року за спожитий у червні 2014 року природний газ на суму 6 431 657 грн. 98 коп.; від 31 липня 2014 року за спожитий у липні 2014 року природний газ на суму 6 118 147 грн. 61 коп., від 31 серпня 2014 року за спожитий у серпні 2014 року природний газ на суму 5 389 836 грн.18 коп., від 30 вересня 2014 року за спожитий у вересні 2014 року природний газ на суму 7 172 331 грн. 68коп., від 31 жовтня 2014 року за спожитий у жовтні 2014 року природний газ на суму 22 354 883 грн. 39 коп., від 30 листопада 2014 року за спожитий у листопаді 2014 року природний газ на суму 33 584 649 грн. 40 коп., від 31 грудня 2014 року за спожитий у грудні 2014 року природний газ на суму 42 625 538 грн. 72 коп., від 31 січня 2015 року за спожитий у січні 2015 року природний газ на суму 42 448 705 грн.51коп., від 28 лютого 2015 року за спожитий у лютому 2015 року природний газ на суму 33 914 462 грн. 08 коп.; від 31 березня 2015 року за спожитий у березні 2015 року природний газ на суму 29 740 946 грн.72 коп.; від 30 квітня 2015 року за спожитий у квітні 2015 року природний газ на суму 84 955 143 грн. 49 коп.; від 31 травня 2015 року за спожитий у травні 2015 року природний газ на суму 56 827 154 грн. 22 коп.; від 30 червня 2015 року за спожитий у червні 2015 року природний газ на суму 42 491 891 грн. 98 коп. ( а. с. 31-63 том 1 ).

Наведені вище акти приймання-передачі газу були підписані уповноваженою особою Відповідача, скріплені печаткою та надіслані на адресу Позивача ( копії супровідних листів про направлення підписаних актів приймання-передачі газу та описи поштових відправлень курєрською службою доставки містяться в матеріалах справи ( а. с. 6-38, том 2 ).

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( стаття 530 Цивільного кодексу України ).

Факт належного виконання договору Продавцем не оспорюється Покупцем.

Причиною виникнення спору є несвоєчасне виконання Відповідачем зобовязань за Договором №13-119-Н на купівлю-продаж природного газу в частині повної та своєчасної оплати поставленого природного газу від 04.01.2013 р. в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого та спожитого природного газу.

З огляду на положення п. 6.1. договору, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що строк оплати спожитого природного газу є таким, що настав, при цьому, взявши до уваги, що підставою для остаточних розрахунків є підписані між сторонами акти приймання-передачі газу.

За отриманий газ Відповідач розрахувався повністю, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків за договором за період з 01.01.2013 р. по 31.12.2015 р., згідно з яким заборгованість по договору сплачена у повному обсягу до звернення Позивача з позовом до суду, що не заперечується Позивачем, однак заборгованість сплачена з порушенням встановлених договором строків оплати. Остаточний розрахунок ( за даними Відповідача ) здійснено у листопаді 2015 року.

Як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, відсутність заборгованості за поставлений природний газ за спірний період є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми 11 446 282 грн. 34 коп.

Взаємовідносини між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, Департаментом фінансів Дніпропетровської облдержадміністрації, Публічним акціонерним товариством "Дніпрогаз", Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", як учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМУ № 20 від 11.01.2005 р. та визначені Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики, НАК "Нафтогаз України" № 55/57/43 від 03.02.2009р., який був чинним станом на час отримання субвенцій за протокольними рішеннями.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи розрахунки з Позивачем за природний газ, поставлений в січні 2013 р., березні 2013 р., квітні 2013 р., грудні 2013 р., жовтні 2014 р., листопаді 2014 р., грудні 2014 р., січні 2015 р., лютому 2015 р., березні 2015 р., квітні 2015 р. та травні 2015 р. були проведені на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 р., якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

В пунктах 2, 3 спільних протокольних рішень сторони передбачили порядок та строки проведення взаєморозрахунків та визначили, що усі учасники розрахунків не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок перераховують кошти наступному учаснику розрахунків.

Таким чином, передбачалося не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але також змінювалися порядок і строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі-продажу № 13-119-Н від 04.01.2013 р.

Погашення заборгованості за природний газ, поставлений в січні 2013р., березні 2013р., квітні 2013р., грудні 2013р., жовтні 2014р., листопаді 2014р., грудні 2014р., січні 2015р., лютому 2015р., березні 2015р., квітні 2015р. та травні 2015р., відбулось у порядку та строки, передбачені спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків.

Так, заборгованість за природний газ, поставлений в січні 2013 р., була погашена 27.03.2013 р., відповідно до протокольних рішень № 501 та № 502 від 20.02.2013 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в березні 2013 р., була погашена 29.03.2013 р., відповідно до протокольного рішення № 701 від 20.03.2013 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в квітні 2013 р., була погашена 26.04.2013 р., відповідно до протокольного рішення № 700 від 20.03.2013 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в грудні 2013 р., була погашена 27.01.2014 р. та 30.01.2014 р., відповідно до протокольних рішень № 36 та № 37 від 20.01.2014 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в жовтні-листопаді 2014 р., була погашена 25.11.2014 р., відповідно до протокольних рішень № 2264, 2265, 6655 від 20.11.2014 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в листопаді-грудні 2014 р., була погашена 23.12.2014 р., відповідно до протокольних рішень № 2396, 2397 від 16.12.2014 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в січні 2015 р., була погашена 24.02.2015 р. та 25.02.2015 р., відповідно до протокольних рішень № 127 та № 129 від 21.01.2015р.; заборгованість за природний газ, поставлений в січні-лютому 2015 р., була погашена 26.02.2015 р., відповідно до протокольного рішення № 396 від 19.02.2015 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в лютому 2015 р., була погашена 05.03.2015 р., відповідно до протокольного рішення № 398 від 19.02.2015 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в березні 2015р., була погашена 26.03.2015 р., відповідно до протокольних рішень № 689 та № 692 від 20.03.2015 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в квітні 2015 р., була погашена 26.05.2015 р. та 04.06.2015 р., відповідно до протокольних рішень № 1170 та № 1171 від 20.05.2015 р.; заборгованість за природний газ, поставлений в травні 2015 р, була погашена 01.07.2015 р., 02.07.2015 р. та 27.07.2015 р., відповідно до протокольних рішень № 1399, № 1401 від 18.06.2015 р., №1652, 1653, 1654 від 20.07.2015 р.

Встановивши, що розрахунок за поставлений в січні 2013 р., березні 2013 р., квітні 2013 р., грудні 2013 р., жовтні 2014 р., листопаді 2014 р., грудні 2014 р., січні 2015 р., лютому 2015 р., березні 2015 р., квітні 2015 р. та травні 2015 р. природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, місцевий господарський суд дійшов висновку, з яким погоджується і колегія суддів апеляційного суду, про відсутність підстав для застосування санкцій, передбачених умовами договору купівлі-продажу природного газу, та наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з приписами ст. 11128 Господарського процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень та всіх судів України, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Верховний Суд України при розгляді справ щодо застосування у подібних правовідносинах норми ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, та санкцій, передбачених умовами договору купівлі-продажу природного газу, зазначив, що необхідною умовою для їх застосування є те, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи, і, відповідно до якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору. Укладенням договору про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу ( постанови Верховного Суду України від 10.02.2016 р. у справі № 902/1652/13, від 25.03.2015 р. у справі № 924/1265/13, від 09.09.2014 р. у справах № № 5011-1/1043-2012-42/528-2012, 5011-35/1272-2012-42/527-2012, 5011-35/1533-2012-19/522-2012 та ін. ).

Щодо стягнення пені за несвоєчасну оплату природного газу, заявлену Позивачем до стягнення у сумі 7 841 396 грн. 07коп. за загальний період з 20.01.2015 р. по 12.11.2015 р.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.2 договору ( в редакції додаткової угоди від 31.12.2013 р. ) у разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині поставки газу, покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобовязується сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пені, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіркою правильності розрахунку пені, судом першої інстанції встановлено, що при проведенні розрахунку пені, Позивачем було включено до періоду нарахування дні, в які Відповідачем здійснювались оплати. При цьому, за загальним правилом день оплати не вважається днем прострочки виконання зобовязання. З розрахунку вбачається, що пеня нарахована на суми боргу, погашені згідно з протокольними рішеннями.

Отже, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення пені, нарахованої за несвоєчасну оплату заборгованості за природний газ, поставлений в січні 2013 р., березні 2013 р., квітні 2013 р., грудні 2013 р., жовтні 2014 р., листопаді 2014 р., грудні 2014 р., січні 2015 р., лютому 2015 р., березні 2015 р., квітні 2015 р. та травні 2015 р. є обґрунтованим та таким, що відповідає матеріалам справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком господарського суду про наявність підстав для стягнення з Відповідача пені за зобов'язаннями червня 2015 року - за період з 20.07.2015 р. по 12.11.2015 р. в розмірі 4 645 314 грн. 60 грн., відповідно решта позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 3 196 081грн. 47 коп. підлягають залишенню без задоволення.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

На підставі ст. 625 ЦК України, Позивач також просить стягнути 3 % річних за загальний період прострочки з 20.02.2013 р. по 12.11.2015 р. у сумі 646 591 грн. 37 коп. та інфляційні збитки за період з січня 2014 року по червень 2015 року, що складає 1 049 108 грн. 99 коп.

Перевіривши правильність нарахування Позивачем 3 % річних, місцевим господарським судом встановлено, що Позивачем не було враховано, що день фактичної оплати не вважається днем прострочення виконання зобовязання. Крім того, Позивач звернуся до суду з позовом 06.04.2016 р., а нарахування суми 3 % річних за зобов'язаннями лютого 2013 року здійснює за період з 20.03.2013 р. по 25.03.2013 р. З наведеного вбачається, що не підлягає нарахування сума 3% річних за зобов'язаннями лютого 2013 року, оскільки сплив строк позовної давності. З урахуванням наведеного, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню 3 % річних у сумі 439 462 грн. 77 коп., а в стягненні решти 3 % річних в розмірі 207 128 грн. 60 коп. підстави відсутні.

Перевіркою здійсненого Позивачем розрахунку інфляційних втрат встановлено, що розрахунок здійснені вірно, що є підствою для стягнення інфляційних втрат у повному обсягу.

Приймаючи до уваги несвоєчасне виконання Відповідачем своїх зобов"язань за Договором щодо оплати вартості отриманого газу, приписи ст. ст. 525, 526, 530, 536, 546, 549, 655, 692, 712 ЦК України та умови Договору, колегія суддів погоджується з висновком попередньої судової інстанції про наявність підстав для стягнення з Відповідача: пені в розмірі 4 645 314 грн. 60 коп., суми 3 % річних в розмірі 439 462 грн. 77 коп., суми інфляційної складової в розмірі 1 049 108 грн. 99 коп. та відмови в задоволені решти позовних вимог Позивача.

Клопотання Відповідача про зменшення розміру пені до 10 % було залишено місцевим господарським судом без задоволення, оскільки Відповідачем не було надано доказів наявності обставин для зменшення штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Ст. 233 ГК України також передбачає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що зменшення розміру заявленої Позивачем до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. (із змін. і доп.) Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання ( п. 3 ст. 83 ГПК ), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з підприємства внаслідок прострочення виконання зобов'язання із оплати отриманого природного газу, з огляду на таке.

В обґрунтування заявленого до місцевого господарського суду клопотання про зменшення нарахованої до стягнення пені до 10 %, Відповідач взагалі не обґрунтував допущене ним порушення належними і допустимими доказами, які б свідчили про поважність причин, обумовлених обєктивними обставинами. Під час розгляду справи місцевим господарським судом, Відповідачем не було надано у розумінні ст. ст. 32, 34, 36 ГПК України доказів, що даний випадок є винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин ) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам.

Крім того, місцевий господарський суд, і так здійснивши перерахунок заявленої до стягнення Позивачем суми пені зменшив її до 4 645 314 грн. 60 грн., відмовивши у стягнення пені в розмірі 3 196 081 грн. 47 коп. Також, необхідно зазначити, що Вищий господарський суд України задовольнив касаційну скаргу Позивача по цій справі, який оскаржував попереднє судове рішення в частині зменшення розміру пені.

Отже, скориставшись своїм правом стосовно можливості зменшення розміру заявленої Позивачем до стягнення пені, за відсутності виняткових обставин, місцевий господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд обґрунтовано вирішив питання про відсутність у даному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Також, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення клопотання Відповідача про призначення судової експертизи у справі, оскільки запропоновані заявником питання перед експертами не вимагали спеціальних досліджень, їх вирішення віднесено до компетенції суду.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що місцевий суд повно встановив та дослідив фактичні обставини справи, відповідно до ст. 111-12 ГПК України виконавши вказівки, що містилися у постанові касаційної інстанції, і є обовязковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи, а тому відсутні порушення норм процесуального та матеріального права, що є підставою для залишення без змін рішення суду, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105 ст. 111-12 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2017 року у справі № 904/2743/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному обсязі 12.04.2017 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.М. Науменко

Суддя О.С. Євстигнеєв