ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р. Справа № 914/1499/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Давид Л.Л.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Львівобленерго, вих.№112-7788 від 19.12.2016 року

на рішення господарського суду Львівської області від 07.12.2016 року, головуючий-суддя Манюк П.Т., судді: Коссак С.М., Фартушок Т.Б.

у справі № 914/1499/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства Львівобленерго, м. Львів

до відповідача: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.03.2016 р. № 10 р/к

за участю представників:

від позивача (скаржника) ОСОБА_2 - представник (довіреність №112-7637 від 14.12.2016р.)

від відповідача ОСОБА_3 - представник (довіреність №13/08-2057 від 30.12.2016р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 07.12.2016 року в справі №914/1499/16 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав, апеляційну скаргу, в якій, просить рішення господарського суду Львівської області від 07.12.2016 року в справі №914/1499/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю. При цьому, апелянт, вказує, що в діях ПАТ Львіобленерго відсутні ознаки складу правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст.50 Закону України Про захист економічної конкуренції. Також апелянт зазначив, що з рішенням № 10 р/к, позивач, не погоджується, оскільки вважає, що відповідач в порушення п. 4 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку, в повному обсязі не дослідив та не проаналізував, що на певних територіях, в межах Львівської області, електромережі постачальників електричної енергії за регульованим тарифом накладаються одну на одну, так як, оскільки позивач не вчиняв порушень законодавства про захист економічної конкуренції пункти 1 та 3 резолютивної частини оскаржуваного рішення є безпідставними та незаконними. Неправомірним, на думку позивача, є також і нарахування штрафу в розмірі 62 000,00 грн.

Щодо пункту 2 резолютивної частини рішення № 10 р/к, то позивач зазначає, що між ОСОБА_4 та позивачем 12.02.2003 р. було укладено договір про користування електричною енергією № 171-301 за адресою: Львівська область, Сокальський район, с. Стенятин, вул. Зелена, 35.

З 11.05.2011 р. по 07.08.2015 р., нарахування та оплати за спожиту електричну енергію гр. ОСОБА_4 проводились, як по чотирирозрядному приладу обліку, хоча фактично останній був пятирозрядним. Фактично мала місце взаємна, як енергопостачальника, так і споживача електричної енергії, помилка, щодо розрядності, що спричинила до заниження обсягів спожитої електроенергії гр. ОСОБА_4 в 10 разів від фактично спожитої електричної енергії.

Як стверджує позивач, згідно з актом збереження пломб і лічильника № 1817366 від 11.05.2011 р. (заводський номер 103395), лічильник було встановлено з показником 2 640 замість 26 400. 07.08.2015 р. на виконання завдання про заміну № 231/3 даний прилад обліку було знято з показником 71 877. Вказаний показник 71 877 також підтверджений актом від 20.08.2015 р. № 1019, проведення експертизи засобу обліку (71 879,6 - після перевірки, та згідно з протоколом № 273 ЕП експертної повірки до 71 878,0).

Відповідно до висновків Державного повірника ДП Львівстандартметрологія в протоколі експертної повірки № 273 ЕП від 20.08.2015р., метрологічні характеристики лічильника електричної енергії не відповідають вимогам ДСТУ ГОСТ 8.259:2007, а саме похибка перевищує допустиме значення при навантаженнях. На підставі проведеної експертизи засобу обліку ектролічильник, що рахував витрати спожитої ОСОБА_4 електричної енергії визнаний непридатним, через його недооблік.

В позовній заяві, позивач, зазначає, що з 11.05.2011 р., згідно даних показника 26 400 (2 640 - помилковий) по 71 877 станом на 07.08.2015 р. ОСОБА_4 спожито 45 477 кВт.год., не враховуючи його недооблік. У звязку з вищенаведеним, за період з 05.2011 р. по 07.08.2015 р., позивач, провів розрахунок спожитої електричної енергії по середньомісячному показнику на підставі показань нововстановленого приладу обліку.

Громадянин ОСОБА_4 звертався до Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - Національна комісія) зі скаргою від 15.10.2015 р., щодо розрахунків за спожиту електричну енергію за адресою: Львівська обл., Сокальський р-н, с. Стенятин, вул. Зелена, 35.

Національна комісія, листом від 27.10.2015 р. № 5065/15/59 15, вищезазначену скаргу скерувала за належністю для розгляду по суті комісії Інформаційно консультаційного центру ПАТ Львівобленерго.

Згідно з протоколом засідання комісії ІКЦ ПАТ Львівобленерго від 13.11.2015 р. № 54, який підписаний усіма членами комісії без зауважень, в т.ч. і уповноваженим представником відділу Національної комісії та Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Львівській області, вирішено погодитись з результатами розгляду спірного питання і завізувати підготовлений проект відповіді гр. ОСОБА_4 та підтвердити, що проведені нарахування за спожиту електричну енергію за період з 11.05.2011 р. по 07.08.2015 р., в обсязі 28 642 кВт*год, вартістю 8 177,13 грн за адресою проживання гр. ОСОБА_4 а саме: Львівська обл., Сокальський р-н., с. Стенятин, вул. Зелена, 35, не суперечать Правилам користування електричною енергією населенням та підлягають оплаті споживачем.

У звязку з вищенаведеним, апелянт, звернувся до Сокальського районного суду Львівської області з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в розмірі 8 177, 13 грн. Рішенням суду від 21.06.2016 р., в цивільній справі № 454/1171/16-ц (яке набрало законної сили) позов ПАТ Львівобленерго задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ Львівобленерго 8 177, 17 грн заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 11.05.2011 р. по 07.08.2015 р. На думку апелянта, встановлені в даному рішенні суду, факти, мають приюдиційне значення і не підлягають доказуванню в справі, яка розглядається господарським судом, оскільки їх істинність вже встановлено і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Таким чином, скаржуване рішення № 10 р/к, яким визнано, що ПАТ Львівобленерго безпідставно перерахувало оплату електричної енергії по середньомісячному споживанню на підставі нововстановленого приладу обліку (№ 101809), за період 11.05.2011 р. - 07.08.2015р., гр. ОСОБА_4 та зобовязано ПАТ Львівобленерго припинити це порушення, на думку позивача, є протилежним (невідповідним) рішенню суду в цивільній справі, яке набрало законної сили про стягнення цих нарахувань.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідача заперечив проти доводів апелянта, просив рішення господарського судуЛьвівської області від 07.12.2016 року в справі №914/1499/16 залишити без змін. При цьому зазначив, що сфера діяльності позивача у вигляді передачі і розподілу електричної енергії за урегульованим тарифом знаходиться в стані природної монополії, тому позивач є субєктом природної монополії. Крім того вказав, що мотивація рішення Сокальського районного суду у цивільній справі є правовою оцінкою обставин такої справи та поданих у ній доказів, а не фактами, які б мали преюдиційне значення для іншої, в даному випадку господарської справи. Також, відповідач, зазначає, що він звертався із запитом до інспекції Держенергонагляду у Львівській області, яка листом від 25.12.2015 р. № 27-23/02-285 повідомила, що спірна ситуація, щодо боргу ОСОБА_4 за спожиту електричну енергію, виникла, внаслідок того, що енергопостачальником не було вчасно (протягом 4 років) вжито заходів, щодо недопущення помилкового оформлення платіжних документів та помилкові показники приладу обліку споживача були встановлені не з вини споживача, тому спірна ситуація виникла лише з вини енергопостачальника. Інспекція Держенергонагляду у Львівській області вважає, що ПАТ Львівобленерго не мало підстав щодо виставлення перерахунку за спожиту електричну енергію, за період з 11.05.2011 р. до 07.08.2015 р.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення господарського суду Львівської області від 07.12.2016 року по справі № 914/1499/16 та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (вх.№01-04/857/17 від 03.02.2017 року).

Розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з наступних підстав.

Частина 3 статті 42 Конституції України встановлює, що не допускається зловживання монопольним становищем на ринку.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про Антимонопольний комітет України (надалі Закон) основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону, Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 7 Закону, у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Пунктом 11 частини 1 і частини 4 статті 7 Закону встановлено, що проведення дослідження ринку, визначення меж товарного ринку, а також становища, в тому числі монопольного (домінуючого), субєктів господарювання на цьому ринку та прийняття відповідних рішень (розпоряджень), належить до виключних повноважень органів Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України „Про захист економічної конкуренції, за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі, зокрема, про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; визнання суб'єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу; усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Як встановлено колегією суддів, 31.03.2016 р. адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення № 10 р/к Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у справі № 1-02-1/2016, яким постановлено:

1. Визнати, що позивач з 01.01.2015 р. до 31.03.2016 р. займає монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом, на території Львівської області із часткою 100 % у межах розташування електричних мереж, які знаходяться його на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо);

2. Визнати, що позивач вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції, у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом дії, що може призвести до ущемлення інтересів ОСОБА_4 (ПАТ Львівобленерго безпідставно перерахувало оплату електричної енергії по середньомісячному споживанню на підставі нововстановленого приладу обліку (№ 101809) за період 11.05.2011 р. - 07.08.2015 р.), яка була б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом;

3. Зобовязати позивача припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що вказане у п. 2 резолютивної частини рішення. Про виконання зобовязання ПАТ Львівобленерго повідомити відповідача у двомісячний строк з дня отримання рішення позивачем;

4. За порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане у п. 2 резолютивної частини рішення на позивача накласти штраф у розмірі 62 000,00 грн.

Статтею 12 Закону України Про захист економічної конкуренції визначено, що суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо на цьому ринку у нього немає жодного конкурента. Монопольне (домінуюче) становище субєкта господарювання на ринку (у тому числі, часові межі ринку) не є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно із ст. 1 Закону України Про електроенергетику, постачання електричної енергії - господарська діяльність, пов'язана з наданням електричної енергії споживачеві за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Місцева (локальна) електрична мережа - приєднана електрична мережа, призначена для передачі електричної енергії від магістральної електричної мережі до споживача. Відповідно до ст. 7 вказаного Закону, діяльність суб'єктів природних монополій у сферах, визначених у ст. 5 Закону України Про електроенергетику, а також діяльність суб'єктів господарювання на суміжних ринках підлягає ліцензуванню відповідно до Закону.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про природні монополії до сфери діяльності суб'єктів природних монополій належить, зокрема, розподіл електричної енергії (передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами.

Відповідно до статуту позивача (розміщений на веб-сайті, режим доступу: http://www.loe.lviv.ua/ua/korp_info) метою його діяльності є одержання прибутку шляхом забезпечення потреб споживачів в електричній енергії та в інших товарах, роботах, і послугах, відповідно до предмета діяльності в умовах функціонування Об'єднаної енергетичної системи України. Предметом діяльності позивача є здійснення підприємницької діяльності з купівлі, виробництва, транспортування, передачі, постачання та збуту електричної та теплової енергії споживачам, на оптові ринки, іншим постачальникам, у тому числі: виробництво електричної енергії; передача електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами; постачання електричної енергії за регульованим тарифом; комбіноване виробництво теплової та електричної енергії; виконання робіт і надання послуг юридичним та фізичним особам з розробки і видачі технічних умов на електропостачання та теплопостачання об'єктів, оперативно - технічного та ремонтно - експлуатаційного обслуговування зовнішніх електричних мереж та внутрішніх мереж теплопостачання, електропостачання і електроосвітлення житлових, громадських будівель та інших будівель невиробничого призначення.

Пункт 1.3 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища субєктів господарювання на ринку, що затверджена розпорядженням Антимонопольного комітету, України від 05.03.2002 № 49-р, та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01.04.2002 р. за № 317 6605 (надалі Методика) передбачає, що територіальні (географічні) межі ринку - територія зі сферою взаємовідносин купівлі - продажу товару (групи товарів), в межах якої за звичайних умов споживач може легко задовольнити свій попит на певний товар.

Територіальними (географічними) межами ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом є територія Львівської області, у межах розташування електричних мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) ПАТ Львівобленерго.

Згідно з пунктом 1.4. Умов та правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, що затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 13.06.1996 р. № 15/1, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.08.1996 р. за № 433/1458, закріплена територія - це територія адміністративно - територіальної одиниці, де розташовані місцеві (локальні) електричні мережі, що перебувають у власності ліцензіата, та електричні мережі споживачів, які живляться від мереж ліцензіата або від приєднаних до мереж ліцензіата інших власників електричних мереж, які не мають ліцензії на постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

Відповідно до постанови НКРЕ від 10.08.2005 р. № 639 визначено, що територією здійснення ліцензованої діяльності для ПАТ Львівобленерго є Львівська область. За кожним із субєктів, що у 2015-2016 роках мали ліцензії (в тому числі ПАТ Львівобленерго та Регіональна філія Львівська залізниця), з передачі електроенергії місцевими (локальними) електромережами у межах Львівської області, закріплена територія здійснення ліцензованої діяльності, де розташовані місцеві (локальні) електричні мережі, що перебувають на балансі кожного з ліцензіатів.

Характерними умовами споживання послуги з електричної енергії за регульованим тарифом є те, що споживачі можуть отримувати дану послугу в межах тієї території, на якій пролягають локальні місцеві електричні мережі ПАТ Львівобленерго. А барєрами вступу на ринок є адміністративні, економічні, організаційні обмеження, повязані з необхідністю отримання дозвільних документів, побудови (модернізації) відповідної інфраструктури, що потребує значних капіталовкладень та тривалого часу.

Таким чином, частка ПАТ Львівобленерго, на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом, у межах розташування електричних мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) ПАТ Львівобленерго, складає 100 %.

Відповідно до п.п. 15.4. п. 15 постанови Пленуму Вищого господарського суду Україн від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" обов'язок з доведення в суді факту зайняття суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі. Наведені доводи скаржника не спростовують висновків відповідача, щодо визначення монопольного становище позивача на відповідному ринку товару.

Таким чином, відповідач дійшов до правильного висновку, що сфера діяльності ПАТ Львівобленерго, у вигляді передачі і розподілу електричної енергії за регульованим тарифом, знаходиться в стані природної монополії, ПАТ Львівобленерго, відповідно до статей 1, 5 Закону України Про природні монополії є субєктом природної монополії, відтак твердження позивача про те, що він в межах розташування власних електромереж в межах Львівської області зазнає конкуренції від інших постачальників, в цій частині колегія суддів не вважає достатньо обґрунтованими.

Щодо пункту 2 резолютивної частини рішення № 10 р/к, то колегія суддів зазначає наступне.

Взаємовідносини між громадянами та енергопостачальниками регулюються Правилами користування електричною енергією для населення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 (надалі - ПКЕЕН). Згідно з п. 3 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією, укладеного між споживачем та енергопостачальником. Пунктом 19 ПКЕЕН визначено, що розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами для населення на підставі показів приладів обліку.

12.02.2003 р. між ОСОБА_4 (споживач) та позивачем (постачальник) було укладено договір про користування електричною енергією № 171-301.

Відповідно до акта № 1817366 збереження пломб і лічильника (заводський номер 103395), 11.05.2011 р. у споживача було встановлено пятирозрядний лічильний механізм СА4У-И672М, з помилковим зазначенням чотирирозрядного показника 2 640.

Як вбачається із матеріалів справи, з 11.05.2011 р. по 07.08.2015 р., нарахування для оплати за спожиту електричну енергію ОСОБА_4 проводились як по чотирирозрядному приладу обліку. Як наслідок, помилка, щодо розрядності призвела до заниження показника споживання електроенергії.

Протягом періоду 11.05.2011 р. (момент заміни) 07.08.2015 р. (до планої заміни лічильника), ПАТ Львівобленерго, постійно здійснювало зняття та звіряння показів приладу обліку та надавало (виписувало) споживачу рахунки. Даний факт підтверджується копіями завдань працівників позивача на контрольні зняття показів приладів обліку в часовому проміжку: травень 2011 р. - серпень 2015 р., що долучені до матеріалів справи. Таким чином, показники приладу обліку неправильно списувалися працівниками позивача, тому його доводи про взаємну помилку споживача та постачальника (позивача) належними доказами не доведені.

20.08.2015 року за результатами проведення експертизи засобу обліку, пломби, комісія ПАТ Львівобленерго" встановила, що лічильний механізм СА4У-И672М 5-ти розрядний, непошкоджений, про що відображено в акті № 1019. Згідно з висновками Державного повірника ДП Львівстандартметрологія в протоколі експертної повірки № 273 ЕП від 20.08.2015 р., метрологічні характеристики лічильника електричної енергії не відповідають вимогам ДСТУ ГОСТ 8.259:2007, а саме похибка перевищує допустиме значення при навантаженнях.

На підставі проведеної експертизи засобу обліку ектролічильник, що рахував витрати спожитої ОСОБА_4 електричної енергії визнаний непридатним, через його недооблік.

У звязку з вищенаведеним, за період з 05.2011 р. по 07.08.2015 р., позивач, провів розрахунок спожитої електричної енергії по середньомісячному показнику на підставі показань нововстановленого приладу обліку, в порядку, передбаченому п. 33 ПКЕЕН, відповідно до якого, в разі користування електричною енергією, без приладу обліку, з дозволу енергопостачальника розрахунки із споживачем здійснюються, відповідно до середньомісячного споживання.

Позивачем не представлено суду доказів, які свідчать про підставність проведення розрахунку на підставі п. 33 ПКЕЕН, зважаючи на те, що протягом вказаного періоду споживач користувався електричною енергією з приладом обліку та сплачував за користування нею, згідно з рахунками, наданими (виписаними) позивачем (із самостійним зніманням працівниками позивача показів приладу обліку).

При цьому, величина середньомісячного споживання електроенергії визначена позивачем за фактичний період споживання, згідно показів нового лічильника (№ 101809) який значно менший 12 місяців (07.08.2015р.-23.09.2015р.) та без зазначення підстав врахування коефіцієнту зростання споживання (жовтень - березень)/(квітень - вересень).

ПАТ "Львівобленерго", в особі Сокальського ВЕП, зверталося до Сокальського районного суду Львівської області з позовом до фізичної особи ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 8 177,13 грн. Рішенням суду від 21.06.2016 р., у цивільній справі № 454/1171/16-ц, яке набрало законної сили, позов ПАТ Львівобленерго задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ Львівобленерго 8177,17 грн заборгованості за спожиту електричну енергію, за період з 11.05.2011 р. по 07.08.2015 р.

Відповідно до п.п. 2.5-1,2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції (із відповідними змінами та доповненнями), частиною першою статті 35 ГПК передбачено можливість звільнення від доказування перед судом обставин, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Визнання обставин учасниками судового процесу не є для господарського суду обов'язковим та остаточним.

Пунктом 2.6. вказаної Постанови передбачено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Проаналізувавши рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21.06.2016 р., у цивільній справі № 454/1171/16-ц, колегія суддів вважає, що під час розгляду вказаної цивільної справи судом було встановлено лише факт недообліку електричної енергії. Судом не досліджувались обставини, які призвели до неправильного нарахування електричної енергії, а саме чи підстави виникнення заборгованості виникли з вини споживача, причиновий звязок та відповідно, які положення ПКЕЕН повинні бути застосовані для обрахунку середньомісячного показника споживання електричної енергії до даного виду порушення.

В процесі розгляду, колегією суддів господарського суду з наявних доказів, долучених до матеріалів справи, встановлено, що відповідач, звертався із запитом до інспекції Держенергонагляду у Львівській області, яка листом від 25.12.2015 р. № 27-23/02-285 повідомила, що згідно із копією журналу завдання на обхід, наданою ПАТ Львівобленерго, в період із 11.05.2011 р. по 07.08.2015 р., представниками енергопостачальника майже щомісяця проводилось контрольне зняття показників приладу обліку електричної енергії з чотирьохзначними показниками, щомісяця виставляли відповідні рахунки а споживач їх оплачував. Виходячи із вищезазначеного, спірна ситуація, щодо боргу за спожиту електричну енергію, виникла внаслідок того, що енергопостачальником не було вчасно вжито заходів (протягом 4 років), щодо недопущення помилкового оформлення платіжних документів. У листі також вказано, що ПАТ Львівобленерго порушило встановлені нормативно - технічними документами терміни планової повірки електролічильника СА4 - И672М № 103395, дата наступної державної повірки якого повинна була бути IV квартал 2014 року. Незважаючи на порушення вимог законодавства, щодо порядку зняття представниками енергопостачальника показів електролічильника, без жодного зауваження до споживача щодо неправильної оплати за спожиту електричну енергію, електропостачальником в односторонньому порядку, за показами нововстановленого лічильника виконано перерахунок, оплати спожитої електричної енергії. Помилкові показники приладу обліку споживача були встановлені не з вини споживача, тому спірна ситуація виникла лише з вини енергопостачальника. Інспекція Держенергонагляду у Львівській області встановила, що ПАТ Львівобленерго не мало підстав щодо виставлення перерахунку за спожиту електричну енергію за період з 11.05.2011 р. до 07.08.2015 р.

Аналогічний висновок викладений у листі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 27.11.2015 р. № 5539/20/59-15.

Статтею 1 Закону України Про захист економічної конкуренції встановлено, що економічна конкуренція - це змагання між субєктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими субєктами господарювання, внаслідок чого споживачі, субєкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий субєкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 13 Закону України Про захист економічної конкуренції зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до п. 2 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ст. 51 Закону України Про захист економічної конкуренції).

Встановлені в справі обставини правомірно надали відповідачу можливість дійти до висновку, що ПАТ Львівобленерго вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене ч. 1 ст. 13 та п. 2 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом шляхом дії, що може призвести до ущемлення інтересів заявника - ОСОБА_4 (ПАТ Львівобленерго безпідставно, за недоведеності вини споживача, перерахувало оплату електричної енергії по середньомісячному споживанню на підставі нововстановленого приладу обліку (№ 101809) за період 11.05.2011 р. - 07.08.2015 р., надсилало споживачу повідомлення про відключення електропостачання, у випадку несплати донарахованої суми, незважаючи на наявність чинного рішення № 10 р/к, звернулося до районного суду про стягнення донарахованої суми в судовому порядку), яка була б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України Про захист економічної конкуренції за порушення, передбачене п. 2 ст. 50 вказаного Закону накладається штраф у розмірі до 10 відсоктів доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Позивач розмір штрафу не оскаржує, обмежуючись лише доводами про протиправність оскарженого рішення в цілому. Позивачем також не вказано, які саме правові норми порушені відповідачем при зобов'язанні позивача припинити допущене правопорушення, вказане у п.2 оскаржуваного рішення.

З огляду на те, що колегія суддів дійшла до висновку про правомірність пунктів 1 і 2 оскаржуваного рішення, тому відсутні підстави задовольняти позовні вимоги про визнання протиправним та скасування пунктів 3 та 4, а саме про зобов'язання припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції та стягнення штрафу у розмірі 62 000 грн.

Статтею 59 Закону передбачено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд, вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте, з урахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 07.12.2016 року в справі №914/1499/16 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Львівобленерго залишити без задоволення.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 11.04.2017 р.

Головуючий -суддя Малех І. Б.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Михалюк О.В.