ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 року Справа № 904/1853/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Євстигнеєва О.С.- доповідача,

суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.

при секретарі: Ковзикові В.Ю.

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1- предст., дов.№6-02 від 04.01.2017 року

відповідача: ОСОБА_2- предст., дов.№185 від 22.12.2016 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (м. Київ) на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2016р. у справі №904/1853/16

за позовом: публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (м. Київ)

до: публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (м. Дніпро)

про: стягнення 13929631,34 грн. за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2016 року у справі №904/1853/16 (головуючий суддя Суховаров А.В., судді: Мартинюк С.В., Ніколенко М.О.) позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (м. Київ) до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (м. Дніпро) про стягнення 9119549,41 грн. основного боргу, 3167147,72 грн. пені, 599355,89 грн. інфляційних, 210684,53 грн. 3% річних та 832893,79 грн. 7% штрафу за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача інфляційні в сумі 16 263,72 грн., 48 337,75 грн. 3 % річних, 969,02 грн. судового збору. В частині позовних вимог щодо стягнення суми 8 106 974,25 грн. основного боргу провадження у справі припинено. В решті позовних вимог відмовлено.

Дніпропетровський апеляційний господарський суд, колегією суддів у складі: головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач), суддів: Кузнецова В.О., Науменка І.М. постановою від 13.12.2016р. апеляційну скаргу позивача на рішення господарського суду у даній справі залишив без задоволення. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2016р. у справі № 904/1853/16 залишено без змін. В той же час в резолютивній частині суд апеляційної інстанції вказав про залишення без змін рішення в частині відмови в задоволенні стягнення 3% річних у сумі 210684,53 грн. та інфляційних втрат у сумі 599355,89 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.02.2017р. у даній справі за результатами розгляду касаційної скарги ПАТ «Укртрансгаз» (м. Київ) на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2016р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.12.2016р., касаційна скарга задоволена частково. Постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.12.2016р. у справі №904/1853/16 скасована. Справу передано на новий розгляд до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 року у складі колегії суддів: головуючого судді Євстигнеєва О.С. (доповідач), суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В. справа була прийнята до провадження та розгляд справи призначено на 06.04.2017р. на 16:00.

Позивач - публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз» в апеляційній скарзі просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні стягнення 3 % річних в сумі 210684,53 грн., інфляційних збитків в сумі 599355,89 грн., припинення провадження по справі в частині стягнення основного боргу на суму 8106974,25 грн. Прийняти в цій частині нове рішення по справі №904/1853/16, яким задовольнити позовні вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі 210684,53 грн., інфляційних збитків в сумі 599355,89 грн., припинити провадження по справі в частині стягнення основного боргу в сумі 8107786,35 грн. В іншій частині рішення залишити без змін. Скаржник вважає рішення суду таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права, з висновками, що не відповідають дійсним обставинам справи. Позивач зазначив, що на момент його звернення до суду з позовною заявою від 25.02.2016р. сума основного боргу складала 9119549,41 грн. Перші платежі в погашення заборгованості відповідачем було здійснено 29.02.2016р. на загальну суму 1011763,06 грн., тоді як суд вказав суму 1012545,16 грн. Інші платежі були здійснені відповідачем 30.03.2016р. на суму 7811,14 грн., 31.03.2016р. на суму 656632,63 грн. та 15.06.2016р. на суму 7443342,58 грн. Таким чином після порушення провадження у справі сума сплаченого основного боргу склала 8107786,35 грн., а не 8106974,25 грн., як вказав суд. Суд першої інстанції безпідставно вказав про те, що: «…сторони фактично погодились, що залишок оплати протранспортованого природного газу за договором підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення», враховуючи відсутність факту погодження сторонами зміни таких строків оплати та не підписання з цього приводу жодних додаткових угод до договору №/Н06 від 27.09.2011р. чи окремих правочинів. Позивач звертає увагу на те, що сторонами договору не вносились зміни до його умов в частині виконання відповідачем грошових зобовязань з оплати послуг з транспортування природного газу, а також не визначалось, що відповідач здійснює розрахунки за цим договором виключно шляхом оформлення спільних протокольних рішень відповідно до постанови КМУ №20 від 11.01.2005р. Позивач також зазначає, що угод щодо зменшення чи скасування передбачених договором санкцій, 3% річних, інфляційних збитків відповідні протокольні рішення не містять, а отже нарахування 3% річних та інфляційних втрат є правомірним. Крім того, сторона посилається на порушення судом норм процесуального права: ст.ст. 42 , 43 ГПК України. Всупереч зазначених процесуальних норм судом враховано лише доводи та аргументи відповідача та не надано правової оцінки доказам позивача.

Відповідач - публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», у відзиві на апеляційну скаргу обґрунтовував свою позицію тими обставинами, що на день прийняття рішення у справі сума заборгованості була повністю сплачена, що не заперечувалось позивачем. Враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобовязань перед кредитором, які виникли на підставі договору. Спільними протокольними рішеннями не було передбачено внесення певних змін до договору №/Н06 від 27.09.2011р. шляхом укладання додаткових угод щодо порядку взаєморозрахунків, оскільки такі зміни погоджені сторонами у письмовій формі та підписані без зауважень.

У судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Вислухавши представників сторін, переглянувши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд встановив, що між дочірньою компанією «Укртрансгаз Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», правонаступником якої є ПАТ «Укртрансгаз» (Газотранспортне підприємство) та публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (Замовник) 27.09.2011р. був укладений договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н06,за яким Газотранспортне підприємство зобовязалось надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій ГРС), а Замовник зобовязався сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору.

В подальшому до договору сторонами були укладені додаткові угоди: №1 від 17.01.2013р., №2 від 30.12.2013р., №3 від 17.03.2014р., №4 від 17.07.2014р, №5 від 05.11.2014р., №6 від 26.12.2014р., №7 від 31.03.2015р.. №8 від 30.06.2015р.

Додатковою угодою №1 від 17.01.2013р. умови договору були викладені в новій редакції.

Згідно п. 5.4. вартість фактично наданих Газотранспортним підприємством Замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Пунктом 5.5. договору передбачено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством (п.3.4. договору).

Згідно підп.. 6.2.1. п. 6.2. договору Газотранспортне підприємство має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги.

Останньою додатковою угодою від 30.06.2015р. №8 сторони дійшли згоди викласти п. 11.1. договору щодо строку його дії в наступній редакції: «Цей договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01 жовтня 2011 року і діє в частині транспортування газу до 30 червня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги до повного виконання Замовником своїх зобовязань за договором.»

Відповідно підписаних сторонами актів наданих послуг №01-15-/Н06 від 31.01.2015р., №02-15-/Н06 від 28.02.2015р., №03-15-/Н06 від 31.03.2015р., №04-15-/Н06 від 30.04.2015р., №05-15-/Н06 від 31.05.2015р., №06-15-/Н06 від 30.06.2015р. позивач надав відповідачу послуги з транспортування природного газу на загальну суму 52490568,14 грн. з ПДВ.

Відповідач в порушення договірних зобовязань здійснив оплату послуг у неповному обсязі та з простроченням, що стало підставою для подання позивачем позову про стягнення основного боргу в сумі 9119549,41 грн. за період з квітня по червень 2015р., пені в сумі 3167147,72 грн., 3% річних в сумі 210684,53 грн., інфляційних втрат в сумі 599355,89 грн., 7% штрафу в сумі 832893,79 грн.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами згідно зі ст. 629 ЦК України.

За приписами частин 1, 2 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Попередніми судовими рішеннями було встановлено, що відповідачем до прийняття судом першої інстанції 23.03.2016р. ухвали про порушення провадження у справі було сплачено 1012545,16 грн. суми заборгованості, а після порушення провадження у справі до прийняття рішення по суті відповідачем було сплачено 8106974,25 грн. основного боргу, у звязку з чим господарським судом Дніпропетровської області (з яким погодився суд апеляційної інстанції в постанові від 13.12.2016р.) зроблено висновок про відмову у стягненні основної заборгованості у сумі 1012545,16 грн. та припинення провадження у справі в частині 8106974,25 грн.

Під час нового розгляду справи Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов до нового висновку щодо стягнення суми основного боргу. Як вбачається з наданого позивачем уточненого розрахунку суми основного боргу до порушення провадження у справі відповідачем 29.02.2016р. були здійснені наступні платежі: 146112,04 грн., 380181,99 грн., 322,04 грн. та 485146,99 грн., загальна сума яких складає 1011763,06 грн. (а.с.57 т.2). Дана сума підтверджується і відповідачем, що вбачається з його картки рахунку №631 за лютий 2015р.-травень 2016р., в якому зазначено, що 29.02.2016р. було сплачено 1011441,02 грн. та 09.03.2016р. 322,04 грн., що складає 1011763,06 грн. (а.с. 199 т.1). Отже, відмові у стягненні в частині основної суми заборгованості підлягає 1011763,06 грн.

Щодо в частині припинення провадження, то п. 4.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (із змінами і доповненнями) визначено, що припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Згідно п.11 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи (ч.3 п. 4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України).

Суд першої інстанції правомірно припинив провадження у справі в частині стягнення основного боргу, проте суд апеляційної інстанції під час нового розгляду справи не може погодитись із сумою припинення, визначеною попередніми судовими рішеннями.

Уточнений розрахунок позивача містить наступні платежі, що здійснені в період розгляду справи до прийняття рішення: 30.03.2016р. на суму 7811,14 грн., 31.03.2016р. на суму 416880,02 грн. та 239752,61 грн. та 15.06.2016р. на суму 7443342,58 грн. Загальна сума платежів -8107786,35 грн. Тобто, за розрахунком позивача сплачена сума є навіть вищою ніж вказує відповідач у своєму бухгалтерському документі і позивач наполягає на припиненні саме цієї суми, що не може заперечуватись відповідачем, який не надав належних доказів на підтвердження своїх даних по оплаті заборгованості.

При цьому, суд апеляційної інстанції відзначає, що судами помилково віднесено картку рахунку №631 відповідача до банківської виписки, яка підтверджує оплачені відповідачем суми. Зазначений документ не містить штемпеля, печатки або найменування банківської установи, а містить посилання на дані бухгалтерського обліку підприємства, тобто є його внутрішнім документом, що виготовлений за допомогою відповідного програмного продукту (програмного забезпечення).

Для автоматизації бухгалтерського й податкового обліку, включно з підготовкою обовязкової (регламентованої) звітності, в організаціях, що здійснюють будь-які види комерційної діяльності: гуртову й роздрібну торгівлю, комісійну торгівлю (включно з субкомісію), надання послуг, виробництво тощо призначений програмний продукт « 1С:Підприємство 8. Бухгалтерія для України». Бухгалтерський і податковий облік ведеться відповідно до чинного законодавства України.

« 1С:Бухгалтерія 8 для України» надає користувачеві набір стандартних звітів, які дозволяють аналізувати дані залишків, оборотів рахунків і проводок у найрізноманітніших розрізах. Серед них оборотно-сальдова відомість, шахова відомість, оборотно-сальдова відомість по рахунку, обороти рахунку, картка рахунку, аналіз рахунку, аналіз субконто, обороти між субконто, зведені проводки, головна книга, діаграма.

Враховуючи вищенаведені обставин рішення господарського суду в частині припинення повинно бути змінено.

Частина 2 ст. 625 ЦК України зобовязує боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач розрахував суму 3% річних та інфляційні втрати з січня 2015р. по червень 2015р. Відповідач вважає, що розрахунок є необґрунтованим, оскільки проведений без врахування підписаних спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету.

За приписами ст. 7 Господарського кодексу України відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів (ст. 12 ГК України).

Судами встановлено, що між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, Департаментом фінансів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації, ПАТ «Дніпропетровськгаз», ПАТ «Укртрансгаз» та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» були підписані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету: №110/у від 20.01.2015р. на суму 1500000,00 грн., №384/у від 19.02.2015р. на суму 2029881,90 грн., №646/у від 19.03.2015р. на суму 2232682,90 грн., №921/у від 20.04.2015р. на суму 1201291,10 грн., №1193/у від 20.05.2015р. на суму 1289245,17 грн., №1367/у від 17.06.2015р. на суму 400725,11 грн., №1651/у від 20.07.2015р. на суму 351345,56 грн., №2492/у від 19.11.2015р. на суму 371775,50 грн.

09.06.2016р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, Департаментом фінансів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Департаментом соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації, ТОВ «Дніпропетровскгаззбут», ПАТ «Дніпропетровськгаз», ПАТ «Укртрансгаз» та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» було підписано спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету №1647/у на суму 7443 342,58 грн.

На виконання вказаних спільних протокольних рішень було здійснено погашення заборгованості за передачу природного газу відповідно до укладеного договору, що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с. 27-31 т.2)

Відповідно до розділу 1 спільного протокольного рішення, його предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

Цей Порядок визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та ПАТ «Укртрансгаз» (далі - субвенція) (п.1 в редакції від 10.03.2016р. на день складання останнього спільного протокольного рішення у даній справі).

Відповідно до п. 7 Порядку розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків.

Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості, Міністерства фінансів України 03.08.2015р. №493/688 затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», ДП «Енергоринок» та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року N 20 (далі - Порядок) (п.1.1 в редакції від 01.05.2016р.на день складання останнього спільного протокольного рішення у даній справі).

Пунктом 1.2. Порядку встановлено, що розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку.

За п. 2.5. Порядку не пізніше наступного дня після підписання останнім учасником розрахунків спільного протокольного рішення (з присвоєнням номера та дати) усі учасники розрахунків, які підписали спільні протокольні рішення, подають до Казначейства України та органів Казначейства, у яких відкрито їх рахунки, платіжні доручення на перерахування коштів відповідно до узгодженого спільного протокольного рішення. Платіжні доручення на перерахування коштів до Державного бюджету України надаються учасниками розрахунків не пізніше 12.00 останнього операційного дня поточного місяця.

В п. 2.7.Порядку наведено послідовність виконання сторонами протокольного рішення щодо проведення розрахунків за теплопостачання, природний газ та його транспортування. Розрахунки, передбачені цим пунктом, здійснюються протягом одного банківського дня. Розрахунки щодо сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість здійснюються після граничного терміну подачі податкової декларації.

Пунктом 2.10 цього Порядку встановлено, що органи Казначейства здійснюють переказ платежів між учасниками розрахунків на підставі платіжних доручень організацій та спільних протокольних рішень учасників розрахунків відповідно до реєстру щодо відкриття асигнувань за міжбюджетними трансфертами, отриманого від Казначейства України, у разі: централізованого перерахування субвенцій - протягом одного операційного дня; децентралізованого перерахування субвенцій - протягом трьох операційних днів.

Відповідно до п. 2.11. Порядку, що усі учасники розрахунків, що проводяться відповідно до цього Порядку, залежно від виду платежу в графі «призначення платежу» платіжних доручень зазначають додатково «Постанова Уряду від 11.01.2005 N 20» або "Постанова Уряду від 11.01.2005р. N 20. «Електроенергія».

Крім цього, учасники розрахунків у графі «призначення платежу» платіжних доручень зазначають такі параметри: розрахунковий період, вид бюджетного фінансування (пільги «п», субсидії «с»), номер та дату спільного протокольного рішення, за наявності договору - дату та номер його укладання тощо.

Вищенаведені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету відповідають зазначеним в Порядку вимогам їх оформлення.

Передбачено п. 2.14. Порядку можливість анулювання спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків у разі виникнення поважних причин, що унеможливлюють проведення взаєморозрахунку, здійснюється шляхом складання окремого спільного протокольного рішення, яке підтверджує згоду усіх учасників розрахунків на анулювання спільного протокольного рішення та повернення коштів Казначейству України.

Фактично, визнаючи неможливість розрахунків у цій частині підприємствами паливно- енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених між ними договорів.

Отже, сторони договору, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, у такий спосіб погодились здійснити розрахунки відповідно до Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію і тим самим погодились із зміною порядку та строків проведення розрахунків за поставлений природний газ, які визначені договором.

Таким чином, після підписання цих спільних протокольних рішень проведення розрахунків за природний газ здійснюється відповідно до п. 2.10 Порядку.

Враховуючи вищевикладене, у звязку із зміною сторонами порядку розрахунків за послуги транспортування природного газу, шляхом підписання спільних протокольних рішень та оплати відповідачем поза межами Порядку і строків, встановлених цими спільними протокольними рішеннями, застосовуються наслідки порушення грошового зобовязання, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат позивача і відповідача, колегія суддів вважає, що зазначені суми обчислені відповідно до вимог чинного законодавства, з чим погоджуються і сторони по справі.

В апеляційній скарзі викладені доводи щодо незаконності частини рішення, в той же час нормами ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу встановлено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Таким чином, колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду вважає необхідним перевірити законність і обґрунтованість також і тієї частини рішення, яка не викликає заперечень особи, яка подала апеляційну скаргу, тобто в частині відмови судом першої інстанції у стягненні 3167147,72 грн. пені та 832893,79 грн. 7% штрафу.

У п. 6 інформаційного листа від 02.06.2006р. N01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» (із змінами і доповненнями) Вищий господарський суд України на запитання, чи повинен господарський суд апеляційної інстанції перевіряти законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, якщо оскаржується лише частина такого рішення; інших, крім оскаржуваного, судових рішень, ухвалених господарським судом у конкретній справі, відповів таке. Відповідно до припису частини другої статті 101 ГПК доводи, викладені в апеляційній скарзі, не є обов'язковими для господарського суду апеляційної інстанції. Останній перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. Отже, якщо в апеляційній інстанції оскаржується лише частина судового рішення, суд зобов'язаний перевірити законність і обґрунтованість й тієї його частини, щодо якої відсутні доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Колегія Дніпропетровського апеляційного господарського суду погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з відповідача 3167147,72 грн. пені на підставі п. 7.3. укладеного договору та 832893,79 грн. 7% штрафу на підставі ч. 2.ст. 231 ГК України з огляду на те, що:

згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За визначенням ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відмова судів у стягненні пені ґрунтувалась на нормах Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992р. №2343-ХІІ та наявності в провадженні господарського суду Дніпропетровської області справи про банкрутство ПАТ «Дніпропетровськгаз». Судами встановлено, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.10.2005р. у справі №Б24/235/05 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «Дніпропетровськгаз» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів щодо виконання боржником грошових зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію. В аналогічних за складом сторін та предметом позову у справах №3-71гс12 від 12.03.2013р. та №3-27гс13 від 01.10.2013р., враховуючи справу про банкрутство ПАТ «Дніпропетровськгаз» Верховний Суд України з посиланням на ст. 1 та ч.4 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» зробив висновок, що наведена норма встановлює загальну заборону на нарахування штрафу і пені упродовж часу дії мораторію на задоволення вимог кредиторів. Зміст цієї заборони не пов'язаний із визначенням поняття мораторію і не обмежений ним. Заборона чинна протягом дії мораторію, тому неустойка за невиконання грошових зобов'язань не нараховується в силу прямої заборони законом, безвідносно до часу їх виникнення. Крім того, не може розглядатися питання про поширення чи непоширення мораторію на не нараховану неустойку, законом виключена можливість виникнення та існування відносин нарахування неустойки боржникові, стосовно якого діє мораторій, введений при провадженні справи про його банкрутство.

Виходячи зі змісту Закону, боржник повинен виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, але пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованою відмову у стягненні з відповідача 832893,79 грн. 7% штрафу і з тих підстав, що даний спір стосується виконання грошового зобов`язання, тоді як штрафні санкції, передбачені абз.3 ч.2 ст. 231 ГК України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише не грошового зобов`язання, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні їх розмір.

Як вбачається з укладеного договору надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами повинні бути оплачені грошима.

Грошовим зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Тобто, між сторонами у справі, що розглядається, виникло грошове зобов'язання, яке не надає право застосувати штрафні санкції передбачені абз.3 ч.2 ст. 231 ГК України.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (м. Київ) в цілому не містить обґрунтовані доводи для скасування рішення місцевого господарського суду, але підлягає частковому задоволенню щодо основної суми заборгованості.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (м. Київ) задовольнити частково.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2016 року у справі №904/1853/16 скасувати частково.

Прийняти нове рішення.

Змінити резолютивну частину рішення, виклавши її у наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (49044, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2; ) на користь публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) суму 16 263,72 грн. (шістнадцять тисяч двісті шістдесят три грн. 72 коп.) інфляційних, 48337,75 грн. (сорок вісім тисяч триста тридцять сім грн. 75 коп.) 3% річних, 969,02 грн. (девятсот шістдесят девять грн. 02 коп.) судового збору.

В частині позовних вимог щодо стягнення суми 8 107 786, 35 грн. основного боргу провадження у справі припинити.

В частині 1011763,06 грн. відмовити».

Зобовязати господарський суд Дніпропетровської області видати наказ відповідно до вимог ст.ст. 116, 117 ГПК України.

(постанова виготовлена у повному обсязі 10.04.2017 року)

Головуючий суддя О.С.Євстигнеєв

Судді: І.М.Кощеєв

ОСОБА_3