ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р. Справа № 922/2433/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Камишева Л.М. , суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Пляс Л.Ф.,

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (особисто);

відповідача - Нещеретний А.Ю. (доручення № 2280 від 10.06.2015);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 109Х/1-28) на рішення Господарського суду Харківської області від 14 грудня 2016 року в справі № 922/2433/14

за позовом ОСОБА_1, с. Огіївка Сахновщинського району Харківської області,

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна", с. Огіївка Сахновщинського району Харківської області,

про стягнення вартості частини майна та прибутку,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до СВК "Україна", в якій (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог - т. 1 а.с. 181-185) просить стягнути 1/5 частини вартості майна СВК "Україна" та прибутку, одержаного СВК "Україна" у 2013 році.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.06.2015 у справі № 922/2433/14 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Інте Т.В., судді: Хотенець П.В., Лаврова Л.С.) позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача вартість майна кооперативу, що дорівнює внеску ОСОБА_1 до пайового фонду в сумі 1044,00 грн. В іншій частині в позові відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.05.2016 рішення Господарського суду Харківської області від 25.06.2015 у справі № 922/2433/14 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача вартість майна кооперативу, що дорівнює внеску ОСОБА_1 до пайового фонду в сумі 1872,00 грн та прибуток СВК "Україна", одержаний в 2013 році в сумі 870,00 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.08.2016 скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 25.06.2015 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 12.05.2016 у справі № 922/2433/14, справу №922/2433/14 передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Скасовуючи судові акти попередніх інстанцій, Вищий господарський суд виходив з того, що, погоджуючись з висновком експертизи про те, що кількість членів кооперативу СВК "Україна" станом на 01.07.2013 складає 818 чоловік, що більше ніж було при формуванні майна СВК "Україна", суд апеляційної інстанції не зазначив, якими саме доказами, наявними в матеріалах справи, з урахуванням положень ст.ст. 10, 11 Закону України "Про кооперацію" та розділу 12 статуту СВК "Україна", підтверджено, що до даного кооперативу приймалися нові члени та їх кількість станом на 01.07.2013 становить 818 чоловік.

08 листопада позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 1/5 частини вартості майна СВК "Україна"- (5869000,00 грн.-1189000,00 грн.=4680000,00 грн./5=936000,00 грн.), у відповідності до пункту 5.10 Статуту СВК "Україна" в даному році.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.12.2016 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Жельне С.Ч., судді: Суярко Т.Д., Светлічний Ю.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" на користь фізичної особи ОСОБА_1 вартість майна кооперативу, що дорівнює внеску ОСОБА_1 до пайового фонду в сумі 1872,00 грн., прибуток Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" одержаний в 2013 році в сумі 870,00 грн та судові витрати у розмірі 66,13 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 14.12.2016 у справі № 922/2433/14 та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 1/5 частини, що становить 20% вартості майна СВК "Україна" (5869000 грн - 1189000 грн = 4680000/5 = 936000 грн), у відповідності до п. 5.10 Статуту СВК "Україна" та прибутку (2176000 грн/5 = 435200 грн), одержаного СВК "Україна" в даному році.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у висновку судової експертизи було безпідставно зазначено про те, що кількість членів СВК "Україна" станом на 01.07.2013 (момент виходу позивача з кооперативу) складає 818 осіб. При цьому зазначає, що на момент виходу позивача з кооперативу кількість членів СВК складала 5 осіб, що підтверджується наявними в матеріалах справи протоколами загальних зборів кооперативу від 26.08.2013 та від 20.02.2014, на яких були присутні всі члени СВК (5 осіб), і рішення цих зборів є правомірними та виконаними.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 у справі № 922/2433/14 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 09.02.2017

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.02.2017 розгляд справи відкладено на 23.02.2017.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.02.2017 за клопотанням представника позивача продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів до 27 березня 2017 року та відкладено розгляд справи на 13.03.2017.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.03.2017 розгляд справи було відкладено на 06.04.2017.

У зв'язку з відпусткою судді Терещенко О.І., 13.03.2017 автоматизованою системою розподілу апеляційних скарг між суддями проведено повторний автоматичний розподіл судової справи № 922/2433/14 та призначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Камишева Л.М., суддя Хачатрян В.С.

Відповідно до пункту 9-2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" (згідно з Постановою Вищого господарського суду України № 6 від 10.07.2014), у разі зміни складу суду апеляційної інстанції, розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений ст. 102 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги.

Представник позивача у судових засіданнях 09.02.2017, 23.02.2017,13.03.2017 та 06.04.2017 підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу (від 22.02.2017 за вх. № 2024) та його представник в судових засіданнях 9.02.2017, 23.02.2017,13.03.2017 та 06.04.2017 проти доводів, викладених в апеляційній скарзі заперечує, просить рішення господарського суду Харківської області від 14.12.2016 у справі № 922/2433/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1/5 частки майна кооперативу є необґрунтованими, оскільки позивач не обґрунтував з юридичної точки зору законність його позиції щодо майна СВК "України", до якого на момент виходу позивача з кооперативу - 01.07.02013 входило 818 членів.

При цьому звертає увагу на те, що згідно з нормами Законом України «Про сільськогосподарську кооперацію» членами сільськогосподарського виробничого кооперативу можуть бути фізичні та юридичні особи, які виявили бажання об»єднатися для спільної виробничої діяльності, тоді як окремий особливий статус засновників кооперативу не визначений і засновники після створення кооперативу стають його членами та не мають жодних переваг у порівнянні з тими, хто став членом кооперативу пізніше, як при оформленні майна кооперативу, так і при отриманні частки при виході з нього .

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, доводи позивача та відповідача, заслухавши усні пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали та було вірно встановлено господарським судом першої інстанції, 17 січня 2000 року Сахновщинською районною державною адміністрацією Харківської області було зареєстровано Сільськогосподарський виробничий кооператив "Україна".

Відповідно до Установчого договору СВК "Україна" від 15.01.2000 р. засновники створюють сільськогосподарський виробничий кооператив "Україна", який є добровільним об'єднанням фізичних осіб на засадах членства, об'єднання пайових внесків, обов'язкової трудової участі у спільній сільськогосподарській діяльності (том 1,а.с.13, nом 2, а.с.9-10).

Згідно з випискою з протоколу №1 зборів членів КСП«Україна» від 13.01.2000 (том ІІ,а.с.14), на яких було вирішено створити на базі КСП «Україна» СВК «Україна», на вказаних зборах були присутні члени КСП у кількості 399 чол.

Як вказано у протоколі №1 зборів засновників СК «Україна» від 13.01.2000 р. (том ІІ,а.с.11) статутний фонд кооперативу становить 7400,00 грн., який розподілений між засновниками в таких розмірах:

ОСОБА_3- 673 грн.;

ОСОБА_4 - 673 грн.;

ОСОБА_5 - 673 грн.;

ОСОБА_1- 673 грн.;

ОСОБА_6 - 673 грн.;

ОСОБА_7 - 673 грн.;

ОСОБА_8 - 673 грн.;

ОСОБА_9 - 673 грн.;

ОСОБА_10 - 672 грн.;

ОСОБА_11 - 672грн.;

ОСОБА_12 - 672 грн.

Всього -7400,00 грн.

Відповідно до пункту 2.3 Статуту СВК "Україна" в редакції від 01.12.2004 року (том ІІ а.с.45-62) засновниками кооперативу були: ОСОБА_3 (сума внеску 230 ,00 грн.), ОСОБА_4 (сума внеску 230 ,00 грн.), ОСОБА_5 (сума внеску 230 ,00 грн.), ОСОБА_8 (сума внеску 230 ,00 грн.), ОСОБА_9 (сума внеску 230 ,00 грн.), ОСОБА_12 (сума внеску 230 ,00 грн.), ОСОБА_6 (сума внеску 230 ,00 грн.), ОСОБА_13 (сума внеску 230 ,00 грн.), ОСОБА_7 (сума внеску 230 ,00 грн.), ОСОБА_10 (сума внеску 230 ,00 грн.), ОСОБА_1 (сума внеску 230 ,00 грн.).

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 11, 1-й том), установчого договору (а.с. 13, 1-й том) та п.2.3 Статуту СВК "Україна" (а.с. 14-19, 1-й том), затвердженого Протоколом №1 зборів членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" від 23 червня 2009 року, засновниками Кооперативу виступили: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_4.

У пункті 2.4. Статуту Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" (нова редакція), затвердженого рішенням зборів учасників за протоколом № 1 від 23.06.2009 року, зазначено, що статутний фонд СВК "Україна" складає 2530,00 грн. і розділений між п'ятьма засновниками на рівні частки по 506,00 грн. кожна, що складала 20% статутного капіталу СВК "Україна".

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (Том.1 а.с.11), установчого договору (Том 1, а.с.13) та п.2.3. Статуту СВК "Україна" (Том1 а.с.14-19) вбачається, що позивач свою частку в статутний фонд Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" вніс повністю.

Відповідно до книги реєстрації майнових сертифікатів та договорів оренди майнових сертифікатів, сума паю фізичної особи ОСОБА_1 склала 1044 грн., сертифікат №ХАХХIV224980.

Відповідно до п. 9.1 Статуту СВК "Україна", члени кооперативу мають право, зокрема, добровільного виходу з кооперативу зі своїм майновим і земельним паєм та іншими майновими та грошовими внесками, їх приростами.

Згідно з п. 13.2 Статуту СВК "Україна", кожний член і асоційований член має право по своєму бажанню вийти з кооперативу по закінченню фінансового року, повідомивши правління про свій вихід в письмовій формі.

24.06.2013 р. позивач звернувся до правління СВК "Україна" із заявою про звільнення із числа учасників (засновників) СВК "Україна" з 01.07.2013 р. (а.с. 22, 1-й том).

Зазначена заява була отримана СВК "Україна" 01.07.2013 р., що підтверджується відбитком штампу юридичної особи відповідача на заяві.

Рішення зборів засновників СВК "Україна" було задоволено заяву позивача на звільнення його із засновників кооперативу та видати йому особистий внесок з уставного фонду в сумі 230,00 грн. (а.с. 23, 1-й том).

Зі змісту позовної заяви, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, вбачається, що позивач в обґрунтування позову, посилається на те, що рішенням зборів засновників СВК «Україна» від 15.07.2013 було вирішено звільнити позивача зі складу учасників (засновників») цієї юридичної особи та видати йому особистий внесок з уставного фонду в сумі 230,00 грн.

При цьому, як зазначає позивач, виходячи зі змісту статті 54 Закону України «Про господарські товариства», частини 3 статті 21 Закону України «Про кооперацію» частини 1 статті 130 Цивільного кодексу України, пункту 5 частини 1 статті 99 Господарського кодексу України, пункту 5.10 підпункту «й» пункту 6.1., пункту 13.6 Статуту товариства відповідача, при виході члена з кооперативу він має право на виплату йому частини майна товариства, пропорційна його частці у майновому фонді і така виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства.

З метою отримання належної позивачу частки -1/5 частини вартості майна СВК "України" та прибутку, одержаного відповідачем у 2013 році, позивач 30.09.2013, 24.01.2014 звертався із заявами до СВК «Україна» надати копії балансу та звіту про фінансові результати за 2013 рік , однак вказані заяви були залишені без відповіді і станом на 01.05.2014 належні позивачу частка майна та прибутку кооперативу за 2013 рік виплачені не були.

Місцевий господарський суд, частково задовольняючи позов, виходив з відсутні обґрунтованих сумнівів щодо правильності експертного висновку про те, що майно СВК "Україна" було сформовано, серед іншого, внесками 818 пайовиків, а відмінна кількість членів СВК "Україна" (763 членів та 818 членів) обумовлена різною чисельністю фактичних пайовиків СВК "Україна" станом на 15 травня 2001 року та на 01 липня 2013 року відповідно.

Отже вимога позивача про сплату йому п'ятої частини майна кооперативу, за висновком суду першої інстанції, означає істотне зменшення майнових прав решти 818 пайщиків, що суперечить закріпленим п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість часткового задоволення позовної вимоги та стягнення вартості майна СВК "Україна", що дорівнює внеску ОСОБА_1 до пайового фонду в сумі 1872,00 грн.

Також господарський суд першої інстанції зазначив, що висновком судово-економічної експертизи №8589 від 24 березня 2016 року за даними звіту про фінансові результати за 2013 рік Сільськогосподарський виробничий кооператив "Україна" мав прибуток у розмірі 2176 тис.грн., фізична особа ОСОБА_1 має підстави для отримання вартості частки прибутку Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" у розмірі 870,00 грн., пропорційні його частці 0,04% у пайовому фонді Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна".

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність підстав лише для часткового задоволення позову - в частині стягнення з позивача на користь позивача вартості майна кооперативу, що дорівнює внеску ОСОБА_1 до пайового фонду в сумі 1872,00 грн. та прибутку Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" одержаного в 2013 році в сумі 870,00 грн. При цьому колегія суддів виходить з такого.

Частиною 1 ст.166 ЦК України встановлено, що член виробничого кооперативу має право на вихід із кооперативу. У цьому разі йому виплачується вартість паю або видається майно, пропорційне розміру його паю, а також здійснюються виплати, встановлені статутом кооперативу. Видача паю, виплата вартості паю та інші виплати членові кооперативу, що виходить з нього, здійснюються у порядку, встановленому статутом кооперативу і законом.

Відповідно до частини 3 статті 21 Закону України "Про кооперацію" у разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу, а земельної ділянки - у натурі. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу.

Статтею 20 Закону України "Про кооперацію" встановлено, що для забезпечення статутної діяльності кооператив у порядку, передбаченому його статутом, формує пайовий, резервний, неподільний та спеціальний фонд.

Пайовий фонд - фонд, що формується з пайових внесків членів кооперативу і є одним із джерел формування майна кооперативу, розмір якого може змінюватися (ст.2 цього Закону).

Отже, як вірно зазначив місцевий господарський суд, члени кооперативу не мають права на все майно кооперативу, а частка кожного члена кооперативу у майні кооперативу визначається в межах його персоніфікованого паю, тоді як Решта майна залишається у власності кооперативу. Такої ж думки дотримується і Вищий Господарський суд України впостанові від 10 серпня 2016 року по даній справі.

Окрім цього, згідно зі статтею 98 Господарського кодексу України майнові наслідки припинення членства у виробничому кооперативі визначаються статутом кооперативу.

Частиною 1 статті 164 Цивільного кодексу України установчим документом виробничого кооперативу є його статут, що затверджується загальними зборами його членів. Також статтею 8 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Так, згідно з пунктом 13.2 статуту СВК "Україна", кожний член і асоційований член мають право по своєму бажанню вийти з кооперативу по закінченню фінансового року, повідомивши правління про свій вихід в письмовій формі.

Відповідно до пункту 9.1 статуту СВК "України" члени кооперативу мають право добровільного виходу з кооперативу зі своїм майновим і земельним паєм та іншими майновими та грошовими внесками, їх приростами. За згодою кооперативу може залишити майновий, грошовий і земельний пай кооперативу на умовах оренди.

Згідно із п. 5.10 статуту СВК "Україна" при виході члена кооперативу йому виплачується вартість частки майна кооперативу, пропорційно його частці у пайовому фонді. Оплата проводиться не пізніше чим за місяць після затвердження звіту за рік, в якому член вийшов з кооперативу. На вимогу члена та за угодою кооперативу майнова частка може бути повернена повністю або частково у натуральній формі.

Відповідно до п. 13.6 статуту СВК "Україна" "член - кожен асоційований член, що виходить з кооперативу, або виключений з нього, має право на одержання відшкодування грошима, що дорівнюють його внеску в пайовий фонд в оцінці по останньому балансу в строк встановлений загальними зборами."

Згідно із пунктом 5.11 статуту члену, який вибув, сплачується належна йому частка доходу, одержаному у даному році до моменту його виходу.

Отже, виходячи зі змісту вказаних правових норм та положень Статуту відповідача, член кооперативу у разі виходу з нього має можливість отримати як вартість внесеного паю на момент виходу з кооперативу, тобто вартість частки паю в пайовому фонді так і частку доходу кооперативу, одержаного у році до моменту його виходу.

З висновку судово-економічної експертизи № 8589 Незалежного інституту судових експертиз вбачається, що частка ОСОБА_1 у пайовому фонді Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" згідно із персоніфікованими даними становить 0,04%. Вартість частки ОСОБА_1 у пайовому фонді Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" станом на 01 липня 2013 року (на дату виходу позивача з кооперативу) за даними балансу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" станом на 30 червня 2013 року складає 1872,00 грн. ОСОБА_1 має підстави для отримання вартості частки прибутку Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" у розмірі 870,00 грн., пропорційний його частці 0,04% у пайовому фонді Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна".

Як вже зазначалося, Вищий господарський суд у постанові від 10.08.2016 вказував на те, що погоджуючись з висновком експертизи про те, що кількість членів кооперативу СВК "Україна" станом на 01.07.2013 складає 818 чоловік, що більше ніж було при формуванні майна СВК "Україна", суд апеляційної інстанції не зазначив, якими саме доказами, наявними в матеріалах справи, з урахуванням положень ст.ст. 10, 11 Закону України "Про кооперацію" та розділу 12 статуту СВК "Україна", підтверджено, що до даного кооперативу приймалися нові члени та їх кількість станом на 01.07.2013 становить 818 чоловік.

Апеляційним господарським судом для повного та всебічного з'ясування зазначеної обставини ухвалою від 23.02.2017 року було зобов'язано сторони надати суду апеляційної інстанції документи в обґрунтування кількості членів СВК "Україна" станом на 01.07.2013 р. з зазначенням конкретних учасників, заяв про вихід та вступ учасників протягом 2001-2013 років, у зв'язку з чим продовжувався строк розгляду справи на 15 днів та розгляд справи відкладався.

Також ухвалою апеляційного господарського суду від 13.03.2017 року було зобов'язано відповідача з'ясувати загальну кількість членів СВК "Україна" станом на 01.07.2013 та надати суду апеляційної інстанції докладний та обґрунтований перелік членів СВК "Україна" станом на 01.07.2013 із зазначенням конкретних учасників, заяв учасників про вступ до кооперативу та вихід з нього протягом 2001-2013 років.

Отже, апеляційним господарським судом було вжито всіх залежних від нього заходів для повного та всебічного з'ясування обставини щодо частки позивача у пайовому фонді Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна".

Разом з цим, стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Однак, сторонами не було виконано вимог вищевказаних ухвал та не надано витребуваним судом доказів.

При цьому згідно зі статтею 75 ГПК України витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом

Таким чином, у зв'язку із неподанням сторонами витребуваних судом доказів, справа має розглядатися за наявними у ній матеріалами з урахуванням всіх доказів в сукупності.

Як вже зазначалося, з висновку судово-економічної експертизи № 8589 Незалежного інституту судових експертиз, який було зроблено на підставі матеріалів даної справи та поданих сторонами доказів, вбачається, що частка ОСОБА_1 у пайовому фонді Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" згідно із персоніфікованими даними становить 0,04%. Вартість частки ОСОБА_1 у пайовому фонді Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" станом на 01 липня 2013 року (на дату виходу позивача з кооперативу) за даними балансу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" станом на 30 червня 2013 року складає 1872,00 грн. ОСОБА_1 має підстави для отримання вартості частки прибутку Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" у розмірі 870,00 грн., пропорційний його частці 0,04% у пайовому фонді Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна".

Розрахунок вартості частки ОСОБА_1 визначався на підставі документів фінансової звітності-балансу, які відповідають вимогам Національного положення бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року №73.

Експертний висновок, щодо визначення частки ОСОБА_1 у пайовому фонді Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" було здійснено на підставі Додатку №1 до договору №1 від 15 травня 2001 року "Перелік співвласників на передачу майна в користування СВК "Україна" Сахновщинського району, Харківської області з визначенням розміру майнової частки в майні та її загальної вартості", Книги реєстрації майнових сертифікатів та договорів оренди майнових сертифікатів Огіївської сільської ради 2001-2005 роки.

При цьому позивачем не було документально спростовано висновок судового експерта щодо частки ОСОБА_1 у пайовому фонді Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" згідно із персоніфікованими даними,зокрема 0,04%.

А тому, оскільки в заяві про уточнення позовних вимог (Том 4, а.с.141-143), позивач просив суд стягнути 1/5 частину вартості майна СВК "Україна", що не є тотожним пайовому фонду (останній є складовою частиною усього майна кооперативу) колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про обґрунтованість позивачем лише частини позовної вимоги, про стягнення з відповідача на користь позивача суми внеску ОСОБА_1 до пайового фонду в сумі 1872,00 грн.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.165 Цивільного кодексу України прибуток виробничого кооперативу розподіляється між його членами, відповідно до їхньої трудової участі, якщо інший порядок не встановлений статутом кооперативу.

Член виробничого кооперативу, якого виключили із кооперативу, має право на одержання паю та інших виплат, встановлених статутом кооперативу, відповідно до частини першої цієї статті (абз.2 ч.2 ст.166 Цивільного кодексу України).

Так, як вже було зазначено вище, пунктом 5.11 Статуту СВК "Україна" члену, який вибув виплачується належна йому частка доходу, одержаному у даному році до моменту його виходу.

Пунктом 9.1. Статуту СВК "України" встановлено, що члени кооперативу мають право на отримання частки доходу, яка підлягає розподілу між членами, відповідно до кількості та якості вкладеної ними праці, а також суми внесених паїв.

Висновком судово-економічної експертизи №8589 від 24 березня 2016 року за даними звіту про фінансові результати станом на 2013 рік Сільськогосподарський виробничий кооператив "Україна" мав прибуток у розмірі 2176 тис.грн., фізична особа ОСОБА_1 має підстави для отримання вартості частки прибутку Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна" у розмірі 870,00 грн., пропорційно його частці 0,04% у пайовому фонді Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Україна".

Отже колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача прибутку, одержаного у 2013 році підлягає частковому задоволенню в розмірі 870,00 грн.

Позивач в апеляційній скарзі вказує на те, що на момент виходу позивача з кооперативу кількість членів СВК складала 5 осіб, що підтверджується наявними в матеріалах справи протоколами загальних зборів кооперативу від 26.08.2013 та від 20.02.2014, на яких були присутні всі члени СВК (5 осіб), і рішення цих зборів є правомірними та виконаними.

Однак колегія суддів не може погодитися із таким посиланням позивача, оскільки факт виконання рішення загальних зборів позивача свідчить лише про те, що ці рішення загальних зборів були прийняті за наявності кворуму, визначеного самим відповідачем та не були оскаржені у встановленому законом порядку

При цьому вказані протоколи загальних зборів не мають статусу реєстраційного документу, який містив би дані, що перевірені та визнані достовірними відповідним державним реєстраційним органом. У зв'язку з цим вказані протоколи загальних зборів кооперативу не можуть свідчити про остаточно правильну кількість членів кооперативу на конкретну дату.

До того ж, Відповідно до положень Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» членами сільськогосподарського виробничого кооперативу можуть бути фізичні та юридичні особи, які виявили бажання об'єднатися для спільної виробничої діяльності, тоді як окремий особливий статус засновників кооперативу не визначений і такі засновники після створення кооперативу стають його членами та не мають жодних переваг порівняно з тими, хто став членом кооперативу пізніше, як при оформленні майна кооперативу, так і при отриманні частки при виході з нього.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю дослідив обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування або зміни цього рішення відсутні.

Керуючись статтями 33, 43, 49, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 14 грудня 2016 року в справі № 922/2433/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 11.04.2017

Головуючий суддя Пелипенко Н.М.

Суддя Камишева Л.М.

Суддя Хачатрян В.С.