ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р.Справа № 916/360/17
За позовом: Анімакорд, Лтд

до відповідачів: 1) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

2) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення 128000грн. компенсації

Суддя Малярчук І.А.

Представники сторін

від позивача: ОСОБА_3, довіреність №1876 від 25.06.2016р.

від відповідача - ФОП ОСОБА_1: не з`явився

від відповідача - ФОП ОСОБА_2: не з`явився

В засіданні 11.04.2017р. приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_3, довіреність №1876 від 25.06.2016р.

від відповідача - ФОП ОСОБА_1: не з`явився

від відповідача - ФОП ОСОБА_2: не з`явився

Суть спору: про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Анімакорд, Лтд 64000грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав;

про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь Анімакорд, Лтд 64000грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

Позивач на заявлених позовних вимогах наполягає, в їх обґрунтування зазначає, що 14.12.2016р., 28.12.2016р. представником позивача в ТРЦ „Сіті Центр" ДРЦ „Ігроленд", який розташований за адресою: м. Одеса, пр. М. Жукова,2, виявлено 2 окремих випадки незаконного розповсюдження товарів з зображенням частини аудіовізуального твору - мультиплікаційного фільму ІНФОРМАЦІЯ_1", а саме, зображення персонажу „ІНФОРМАЦІЯ_2", який є об'єктом інтелектуальної власності, виключним правом щодо якого володіє позивач. Суму компенсації, заявлену до стягнення з відповідача, що налічує 20 мінімальних заробітних плат з кожного відповідача, позивач розрахував спираючись на той факт, що мало місце два випадки порушення авторського права, повторюваність порушення авторських прав, значний обсяг товару, отже, обрахував подвійну мінімальну граничну суму компенсації, встановлену положеннями Закону України „Про авторське право і суміжні права", у відношенні кожного із відповідачів.

Відповідачі в судові засідання не з'являлись, відзиви на позов та витребувані судом документи не надали, у зв'язку з чим справу розглянуто за наявними в ній матеріалами у відповідності до вимог ст.75 ГПК України.

Клопотання позивача від 21.02.2017р. за вх.№4301/17, від 14.03.2017р. за вх.№5964/17 про долучення документів до справи були судом задоволені.

Клопотання відповідача - ФОП ОСОБА_1 від 16.03.2017р. за вх.№6143/17 про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи задоволено, однак, представник заявника до суду для ознайомлення з матеріалами справи не з`явився.

Ухвалою суду від 28.03.2017р., за клопотанням позивача від 28.03.2017р. за вх.№2-1720/17, згідно ч.3 ст.69 ГПК України, строк розгляду справи продовжено до 25.04.2017р.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши пояснення представника позивача та його правову позицію, суд встановив наступне:

10.12.2014р. на підставі договору №ММ-2, укладеного між ТОВ ІНФОРМАЦІЯ_1" (правовласник) та Анімаккорд, ЛТД (набувач), товариство передало Анімаккорд, ЛТД виключні права на аудіовізуальні твори - анімаційні серіали ІНФОРМАЦІЯ_1" та „ІНФОРМАЦІЯ_3", про що сторонами складено та підписано додаток №1 до договору, акт передачі прав №1 від 01.01.2015р.

Відповідно до п.1.3. договору №ММ-2 від 10.12.2014р. правовласник заявляє та гарантує, що правовласник є єдиним власником виключного права на аудіовізуальні твори та, що після передачі/відчуження за актами передачі прав або актам приймання-передачі, виключне право на аудіовізуальні твори не буде заставлено, під арештом та не буде обтяжено ніякими іншими зобов'язаннями чи будь-якими іншими інтересами будь-якого виду.

Згідно п.1.7.1. договору №ММ-2 від 10.12.2014р. до набувача переходять права правовласника, який є ліцензіаром по всім діючим ліцензійним договорам (зазначених у відповідному додатку до договору), укладеним правовласником відносно аудіовізуальних творів, право на які підлягає передачі по цьому договору. Правовласник зобов'язується у найкоротший термін повідомити всі компанії-ліцензіати в письмовій формі про передачу своїх прав по діючим ліцензійним договорам.

Пунктом 4.1. договору №ММ-2 від 10.12.2014р. визначено, що одночасно з відчуженням права на аудіовізуальні твори правовласник передає набувачу в повному обсязі виключне право на всі юридично значимі елементи і об'єкти аудіовізуальних творів, що охороняються, включаючи, але не обмежуючись: вихідні матеріали серій, керівництво по стилю, робочі матеріали, назви анімаційних серіалів «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_3», графічне зображення, персонажі, музика та фонограми, незалежно від того чи перераховані зазначені елементи та об'єкти безпосередньо в додатках до цього договору.

Відповідно до п.7.1. договору №ММ-2 від 10.12.2014р. договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом всього терміну дії виключного права на аудіовізуальні твори, включаючи будь-які пролонгації терміну дії виключного права.

Додатком №1 до договору №ММ-2 від 10.12.2014р. сторони погодили, зокрема, основні ідентифікуючі характеристики аудіовізуальних творів „ІНФОРМАЦІЯ_1" і «ІНФОРМАЦІЯ_3» та права, які підлягають відчуженню згідно договору.

На підтвердження розповсюдження відповідачем товару із зображенням, що є об'єктом авторського права, позивач подав DVD - диск із відеозаписом від 14.12.2016р., від 28.12.2016р., що здійснений в ДРЦ „Ігроленд" ТРЦ „Сіті центр", за адресою: м. Одеса, пр. М. Жукова,2, представником Анімаккорд, ЛТД, чеки №141024 від 28.12.2016р., №139441 від 14.12.2016р., в яких зазначено, що продавцем товару - „ІНФОРМАЦІЯ_4." є СПД ОСОБА_2, а також чек №050039 від 28.12.2016р., в якому вказано, що продавцем товару є ФЛП ОСОБА_1, але якого товару не вказано.

Позивач надіслав відповідачам листи від 10.01.2017р. з вимогою припинити порушення авторського права, на які отримав відповіді відповідачів №01-18/01/17 від 18.01.2017р., з повідомленням про те, що останні не мали наміру порушувати авторські права, та придбавши товар у постачальника, не мали інформації про те, що товар виготовлений без дозволу правовласників, та прибрали з обігу ще нереалізований товар. Також до листів відповідачів додано копії накладних №29 від 18.11.2016р., №28 від 05.11.2016р.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані позивачем докази та викладену ним правову позицію, суд вважає заявлені Анімаккорд, ЛТД позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів 128000грн. компенсації за порушення майнових авторських прав неправомірними з огляду на наступні положення законодавства.

Статтею 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об'єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч.ч.2-4 ст.426 ЦК України).

Згідно ст.435 ЦК України первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Статтею 441 ЦК України визначено, що використанням твору, в тому числі, є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", аудіовізуальний твір - це твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.

Частиною 1 статті 8 названого Закону до об'єктів авторського права віднесено твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема аудіовізуальні твори.

Відповідно до ст.9 Закону України „Про авторське право і суміжні права" частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону.

Згідно до статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору, а також виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. Виключне право на використання твору автором (чи іншою особою, яка має авторське право) дозволяє йому використовувати твір у будь-якій формі і будь-яким способом. Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів; здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер.

Статтею 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно статті 440 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

У відповідності до ч. 1 ст.31 названого вище Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Частиною другою статті 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

Порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього, тягне за собою відповідальність, встановлену Цивільним кодексом України, законом чи договором (ст.431 ЦК України).

Статтею 445 ЦК передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

За приписами ч.1 ст.52 вищезгаданого Закону за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Зі змісту ч.2 вищезазначеної статті вбачається, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу, крім того, при визначенні компенсації слід враховувати обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Таким чином, предметом доведення по справі про стягнення компенсації за порушення авторського права є, по-перше, належність позивачу авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, по-друге, додержання відповідачем вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами (п.29 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності").

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши умови договору, суд доходить висновку про наявність у позивача виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір мультиплікаційний серіал "ІНФОРМАЦІЯ_1" та на його складові частини, в тому числі і на малюнок "ІНФОРМАЦІЯ_2", а отже, і наявність права захищати свої права, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом. Тобто, Анімаккорд, ЛТД є власником виключних прав у повному обсязі також і на персонажі аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_1", в тому числі малюнок "ІНФОРМАЦІЯ_2", який в силу статті 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" охороняється як твір відповідно до цього Закону.

Однак, суд не приймає подані позивачем відеофіксації від 14.12.2016р., від 28.12.2016р. в якості доказу, оскільки процес відеозйомки може суттєво порушувати певні особисті немайнові права фізичних осіб - відвідувачів ТРЦ „Сіті центр", касирів, дітей, що зафіксовані на відео, а ст.307 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода фізичної особи може виражатись як у письмовій, так і в усній формі в залежності від обставин, при яких провадиться відповідна зйомка, тоді як зйомку проведено прихованою камерою, на відео зафіксовані відвідувачі торговельного центру, їх діти, касири, згода яких на приховану їх відеозйомку не надавалась.

Одночасно, суд встановив, що позивачем не доведено факту розповсюдження відповідачами товарів що містять малюнок, який є об'єктом авторського права, із чого не вбачається факту порушення ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2 майнових авторських прав на персонаж "ІНФОРМАЦІЯ_2", як складову частину аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "ІНФОРМАЦІЯ_1", з врахуванням наступного.

У чеку №050039 від 28.12.2016р., в якому вказано, що продавцем товару є ФЛП ОСОБА_1, відсутнє посилання на товар, який куплений у ФОП ОСОБА_1

В чеках №141024 від 28.12.2016р., №139441 від 14.12.2016р. зазначено, що продавцем товару є СПД ОСОБА_2, та вони містять вказівку на придбання саме - „ІНФОРМАЦІЯ_4.", однак, до справи позивачем подано цукерки „ІНФОРМАЦІЯ_1" Tattoo, драже з вмістом какао різнокольорове", що не співпадають із тим товаром, який вказаний у чеках, а також різняться із цукерками, що вказані у накладних №29 від 18.11.2016р., №28 від 05.11.2016р.

Враховуючи викладене, з огляду на недоведеність позивачем порушення відповідачами його майнових інтелектуальних прав, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з ФОП ОСОБА_1 64000грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав, та з ФОП ОСОБА_2 64000грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, та те, що позовні вимоги Анімаккорд, ЛТД є не доведеними та не обґрунтованими, суд відмовляє у їх задоволенні повністю.

Згідно ст.49 ГПК України понесені позивачем витрат на сплату судового збору в сумі 1920грн. відносяться за рахунок позивача. При цьому, надмірно сплачений позивачем судовий збір в сумі 1280грн. підлягає поврененню платнику з державного бюджету.

Керуючись ст.ст.49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити Анімакорд, Лтд у задоволенні позову повністю.

2. Повернути Анімакорд, Лтд (Республіка Кіпр, 1095, м. Нікосія, Ніку Георгіу,6, корп.С, 7 поверх, офіс 703, реєстраційний номер НЕ 244451) з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у м.Одесі Одеської області (м. Одеса, вул. Черняховського, 6, код 38016923) надмірно сплачений згідно квитанції №QS60338501 від 09.02.2017р. судовий збір в сумі 1280 (одну тисячу двісті вісімдесят) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 11 квітня 2017 р.

Суддя І.А. Малярчук