ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2017 року Справа № 910/19044/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Бакуліної С.В. (доповідач),
суддів :Поляк О.І., Ходаківської І.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиПриватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 17.01.2017
у справі№ 910/19044/16
Господарського суду міста Києва
за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"
доПриватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"
простягнення 10739,14грн

в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача: від відповідача:Білоконь І.В. (довіреність №3368/18 від 19.12.2016) Панченко Ю.В. (довіреність №92/2017 від 03.01.2017)
В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Мандриченко О.В.) від 29.11.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді: Калатай Н.Ф., Мальченко А.О.) від 17.01.2017, у справі №910/19044/16 позов задоволено повністю; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" 10739,14грн страхового відшкодування.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати прийняті у справі судові акти та направити справу на новий розгляд до місцевого господарського суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.ст.22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.27 Закону України "Про страхування", ст.ст.999, 1194 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.34 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відзиву на касаційну скаргу не надійшло.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в рішенні місцевого та постанові апеляційного господарських судів, Вищий господарський суд України дійшов до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі ПрАТ "СК "АХА Страхування") звернулося до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (далі ПрАТ "Європейський страховий альянс") 10739,14грн збитків у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивовано тим, що ПрАТ "СК "АХА Страхування, виплативши страхувальникові страхове відшкодування в сумі 10739,14грн на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту від 29.09.2015 №40474а5аа у зв'язку з пошкодженням автомобіля Peugeot 308, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під час дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), зазнав збитків і набув права регресної вимоги до відповідача, який є особою, відповідальною за завдані збитки, згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - поліс ОСЦПВ) №АІ/8572103).

На регресну вимогу позивача відповідач не перерахував суму виплаченого позивачем потерпілому страхового відшкодування, внаслідок чого прострочив виконання грошового зобов'язання.

Позивач просив задовольнити його позовні вимоги на підставі статті 27 Закону України "Про страхування", статей 12, 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", статей 993, 1191 ЦК України.

Судами встановлено таке.

Між ПрАТ "СК "АХА Страхування" (страховик) та ОСОБА_6 (страхувальник) 29.09.2015 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту "Все включено" №40474а5аа, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки Peugeot 308, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду №90133755, 20.04.2016 на автотрасі М-06 Київ-Чоп сталася ДТП за участю застрахованого позивачем транспортного засобу та транспортного засобу Renault Traffic, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

22.04.2016 ОСОБА_6 звернулась до ПрАТ "СК "АХА Страхування" з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Сихівського районного суду міста Львова від 11.05.2016 №464/3854/16-п.

За умовами договору, укладеного позивачем зі своїм страхувальником при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитку визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (кошторис збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі станції технічного обслуговування на підставі рахунків станції технічного обслуговування за вибором страховика (п.15, п.п.29, 13).

22.04.2016 офіційним дилером автомобілів Peugeot в Україні - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ілта Львів" складено рахунок №4638 на оплату ремонтних робіт та запасних частин для автомобіля Peugeot 308, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на суму 10739,14грн.

Згідно з ремонтною калькуляцією від 28.04.2016 №1.003.16.0, складеної за допомогою системи Audatex та протоколу огляду транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту пошкодженого авто становить 11220,13грн.

28.04.2016 позивачем було складено страховий акт №АХА2040948 та розрахунок до нього, згідно з якими сума страхового відшкодування визначена в розмірі 10739,14грн.

На підставі страхового акта від 28.04.2016, заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування позивач, виконуючи свої зобов'язання за договором, здійснив відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП, шляхом перерахування коштів у сумі 10739,14грн на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілта Львів", що підтверджується платіжним дорученням від 29.04.2016 № 239579.

Цивільна відповідальність власника транспортного засобу "Renault Traffic" д.н.НОМЕР_2 - ОСОБА_7, була застрахована ПрАТ "Європейський страховий альянс" (відповідачем) відповідно до полісу ОСЦПВ №АІ/8572103, терміном дії з 24.09.2015 по 23.09.2016.

20.07.2016 позивач звернувся до відповідача з претензією на суму 10739,14грн та просив компенсувати вказану суму.

У відповідь на вказану претензію, відповідач направив позивачу лист, у якому просив надати додаткові документи необхідні для розгляду його заяви (копії - постанови суду, протоколу огляду ТЗ, доручення на представників та електронні фотографії пошкодженого автомобіля), які просив направити на електронну адресу .

Листом вих. № ЕЛ_0909 від 21.09.2016 позивач надав відповідачу запитувані останнім документи, а також повідомив про надсилання фотографій пошкодженого автомобіля у електронному вигляді на зазначену у листі відповідача електронну адресу. Вказаний лист отримано відповідачем 29.09.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Втім, відповідач вимогу щодо сплати страхового відшкодування не виконав, мотивованих пояснень з цього приводу не надав, що і стало підставою звернення з позовом у даній справі.

Вирішуючи спір, попередні судові інстанції зазначили, що виплата страхового відшкодування позивачем, розмір якого визначено без проведення оцінки шкоди та без урахування фізичного зносу, здійснено правомірно, адже обчислення даної суми відбулося з урахуванням положень ст.27 Закону України "Про страхування", ст.ст.22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.993, ч.1 ст.1191 ЦК України та умов договору про добровільне страхування, у зв'язку з чим, задовольнили позов.

Проте погодитись із такими висновками не можна з огляду на таке.

Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Системний аналіз положень цього Закону дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов'язкового страхування відповідальності страховик приймає на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником, тобто приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди на умовах, визначених саме цим законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ч.2 ст.512 та ст.514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Саме наведеними нормами матеріального права регулюються правовідносини між сторонами у справі, яка розглядається: новий кредитор - позивач, виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором добровільного страхування, отримав від останнього як від первісного кредитора право вимоги до відповідача, яким застрахована відповідальність перед третіми особами винного у заподіянні шкоди водія.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу, який вчинив ДТП, застрахована ПрАТ "Європейський страховий альянс" відповідно до полісу ОСЦПВ №АІ/8572103, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності та нормами вказаного Закону, є відповідач.

За п.22.1. ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 цього Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п.2.1. ст.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Вирішуючи спір у справі, господарські суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що дійсний зміст правовідносин, які виникли між сторонами, регулюється в першу чергу спеціальними нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", за змістом якого обсяг відповідальності страховика, що виник за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є обмеженим лімітом відповідальності, зазначеним в полісі, і розраховується виходячи з розміру саме оціненої шкоди, з урахуванням зносу деталей, замінених у процесі відновлення транспортного засобу.

При цьому, обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не порушує право на відшкодування фактичних витрат особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, адже це право може бути реалізоване шляхом подання позову до винної особи про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яка є предметом спору в цій справі та яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов'язаний (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.06.2014 №6-49цс14 та від 02.12.2015 №6-691цс15).

На зазначеному вище відповідач наголошував, заперечуючи проти позовних вимог; в судовому засіданні апеляційної інстанції 17.01.2017 заявляв клопотання про призначення експертизи із визначення розміру шкоди, заподіяної транспортному засобу страхувальника. Однак суди не врахували, що право вимоги позивача набуте в порядку ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування", може бути задоволено відповідачем лише в порядку та розмірі який визначається згідно оціненої шкоди, з урахуванням зносу, та відхиляючи доводи відповідача, дійшли хибного висновку про те, що обов'язки, пов'язані з оцінкою шкоди, не стосуються позивача як страховика за договором добровільного страхування майна, дії якого не регулюються Законом "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а тому в даному випадку відсутні правові підстави перекладати на позивача обов'язки ПрАТ "Європейський страховий альянс", яке є страховиком за полісом ОСЦПВ.

Крім того, попередні судові інстанції не визначилися із правовою кваліфікацією відносин сторін (регрес чи суброгація) та із нормами законодавства, які підлягають застосуванню, адже приймаючі рішення у справі одночасно зі статтями 993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування", застосували також приписи ч.1 ст.1191 ЦК України.

У зв'язку із зазначеними висновками, попередні судові інстанції безпідставно визнали обґрунтованим стягнення з відповідача виплаченого страхового відшкодування в розмірі, що визначений без врахування законодавчих приписів, які регулюють спірні правовідносини.

Таким чином, неврахування господарськими судами наведених вище положень законодавства, нез'ясування дійсного змісту правовідносин сторін і ненадання оцінки вказаним вище обставинам, які мають суттєве значення у справі, є порушенням вимог ст.ст.43, 43, 84 ГПК України, що виключає можливість висновку суду касаційної інстанції щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права при вирішенні спору.

Оскільки відповідно до приписів ст.ст.1115, 1117 ГПК України касаційна інстанція перевіряє повноту встановлення та юридичну оцінку обставин справи і не наділена повноваженнями щодо їх встановлення та оцінки доказів, колегія суддів на підставі п.3 ст.1119 ГПК України вважає за необхідне скасувати судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції для встановлення зазначених обставин, дослідження всіх доказів і надання їм належної правової оцінки з врахуванням викладених вище вказівок цієї постанови.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1118, п.3 ч.1 ст.1119, ч.1 ст.11110, ст.11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2016 у справі №910/19044/16 скасувати.

Справу № 910/19044/16 направити на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Головуючий-суддя С. Бакуліна

Судді О. Поляк

І. Ходаківська