донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

04.04.2017 справа №905/701/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
Представники сторін:
від позивача:не з`явився
від відповідача 1: від відповідача 2:не з`явився ОСОБА_4 за довіреністю №Ц/3-04/287-16 від 11.10.16р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ

на рішення господарського суду Донецької області
від 20 грудня 2016 р. (повний текст складено та підписано 23.12.2016р.)
у справі№ 905/701/16 (головуючий суддя О.Ю. Філімонова, судді Ю.О. Паляниця, М.В. Сажнева)
за позовом доТовариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ м. Сєвєродонецьк Луганська область 1:Державного підприємства Донецька залізниця м. Донецьк 2:Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ
про стягнення вартості втраченого антрациту у сумі 74 745,68 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 20.12.2016р. у справі №905/701/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ м. Сєвєродонецьк Луганська область до відповідача 1: Державного підприємства Донецька залізниця м. Донецьк та відповідача 2: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця м. Київ про стягнення вартості втраченого антрациту у сумі 74 745,68 грн. задоволено частково: з відповідача 2 на корсить позивача стягнуто вартість втраченого антрациту у сумі 74 745,68 грн. та витрати по сплаті судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Публічним акціонерним товариством Українська залізниця, м. Київ подана апеляційна скарга, в якій останнє просить скасувати судове рішення у звязку з тим, що судом порушено та неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що Публічне акціонерне товариство Українська залізниця не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, що розташовані на території проведення антитерористичної операції (в тому числі Державного підприємства Донецька залізниця), оскільки процедура реорганізації цих підприємств та передача всіх їх прав та обовязків до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 року № 604, призупинена до завершення проведення антитерористичної операції, а тому, на думку скаржника він є неналежним відповідачем у справі №905/701/16, у звязку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог у відношенні відповідача 2.

Позивач та відповідач 1 наданим їм правом не скористались у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином та попереджені, що у разі незявлення їх представників у судове засідання, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами справи. У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач 2 підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України - справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, переглянувши в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи №905/701/16; розглянувши доводи апеляційної скарги; заслухавши пояснення представника відповідача 2; перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ та часткового скасування рішення господарського суду Донецької області від 20.12.2016р. у справі №905/701/16 з огляду на наступне.

Так, 01.08.2015р. за залізничною накладною №53297354 у вагоні №67689182 Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ (вантажовідправник) зі станції відправлення Довжанська ДОН на станцію Городній відвантажено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Східенерго Луганська ТЕС (вантажоотримувач) вантаж антрацит АШ (0-6) відсів у кількості 71000 кг., завантажено нижче бортів у вологому стані.

При прибутті вантажу на станцію Городній Донецької залізниці 05.11.2015р. на підставі ст.24 Статуту залізниць України (далі Статут) виявлено втрату вантажу, про що складено комерційний акт № БМ 732334/5.

Згідно розділу Д комерційного акту № БМ 732334/5 на момент приймання вантажу у вагоні №67689182 зазначено, шо: Згідно т.у. ст. Сімейкине-Нове №13 від 14.09.15р. вагон №.08.15р. вирушив зі ст. Довжанська, під час перевезення на перегоні Ізотово-Сімейкіно-Нове стався схід вагону. Згідно наказу №7 від 17.08.15р. в.о. ОСОБА_5, після відновлювальних робіт вагон прибув на ст. Семейкіно- Нове 17.08.15р. в 9-55 годину. При комерційному огляді виявилося, по документу вагон завантажений, вантаж вугілля-антрацит, фактично- порожній. Згідно акту про технійчний стан від 17.08.15р. вагон був відправлений зі ст. Сімейкіно-Нове поїздом 8852 в 10-42 годин в поточний ремонт на ст. Сімейкіно. У зв'язку з відсутністю зв'язку телеграма зі ст. Сімейкіно-Нове була отримана 5.11.2015р. по електронній пошті..

Враховуючи повну втрату вантажу, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідачів завданих збитків у розмірі 74 745,68 грн.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України (далі Статут залізниць) накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" та ст. 110 Статуту залізниць визначено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Стаття 110 Статуту залізниць передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць. Згідно з частиною 2 цієї ж статті за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічна норма міститься у ст. 113 Статуту залізниць.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу, зокрема, у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Частиною першою ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів посвідчуються актами.

За змістом ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України за № 334 від 28.05.2002.

За п. 4 Правил складання актів комерційні акти на місцях загального користування складаються у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу.

Так, на станції призначення було заповнено розділ "Д" комерційного акту № БМ 732334/5 від 05.11.2015р., в якому зазначено про те, що вагон №67689182 фактично порожній. Комерційний акт засвідчений штемпелем станції призначення та підписами уповноважених осіб.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 130 Статуту залізниць, зокрема, встановлено, що право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі втрати вантажу має відправник - за умови пред'явлення вантажної квитанції і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно довідки про вартість вугільної продукції, підписаної директором ВП Вантажно траспортного управління Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ, ціна 1 т вугільної продукції по накладній №53297354 складає 1459,00грн, без врахування ПДВ. З розрахунку ціни позову, наданого позивачем вбачається, що розрахунок вартості втраченого антрациту здійснено з урахуванням зольності та показників вологи, складові яких вказано у сертифікаті якості на вантаж.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів вважає його арифметично вірним.

Відтак, вартість втраченого вантажу складає 74 745,68грн.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобовязання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки субєкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками, зокрема, розуміються втрата або пошкодження майна у разі неналежного виконання зобовязання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За умовами ч.1 ст.225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитки визначаються, як втрата, якої особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст.129 Конституції України, ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як зазначено вище, перевезення за залізничною накладною №53297354 відбулось 01.08.2015р., тобто у період дії договору № 512/160 від 02.03.2012р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, який укладено між позивачем та Державним підприємством "Донецька залізниця".

Вказаний договір підписано та скріплено печатками з обох сторін зі строком дії, у відповідності до п. 1. додаткової угоди №9 від 01.04.15р., до 31.12.2015р.

Пунктом 1.1 договору № 512/160 від 02.03.2012р. встановлено його предмет, яким є надання Виконавцем Вантажовласнику послуг, повязаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційному акті, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що своїх зобовязань, як перевізник, Державне підприємство "Донецька залізниця" не виконало належним чином, оскільки не забезпечило збереження довіреного йому вантажу. Факт втрати вантажу підтверджений матеріалами справи. Отже, колегія суддів вважає, що у даному випадку наявні підстави для стягнення з відповідача 1: Державного підприємством "Донецька залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ заявлених збитків у розмірі 74 745,68грн.

Разом з тим, приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідальною особою за незбереження вантажу, який було відправлено за залізничною накладною №53297354 у вагоні №67689182 є Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця, оскільки спірне перевезення вантажу відповідно до залізничної накладної №53297354 відбулося після утворення юридичної особи Публічного акціонерного товариства Українська залізниця та Регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Законом України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23 лютого 2012 року № 4442-VI (далі - Закон № 4442-VI) визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 % акцій якого належать державі (далі - Товариство).

Відповідно до положень вказаного закону, утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100% акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України (далі - Укрзалізниця), а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту).

Статут Товариства затверджується Кабінетом Міністрів України. Засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Вищим органом Товариства є загальні збори. Функції загальних зборів виконує Кабінет Міністрів України.

Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Комісія з утворення Товариства у чотиримісячний строк з дня затвердження її складу подає центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, для затвердження у місячний строк зведений передавальний акт, зведений акт оцінки майна залізничного транспорту загального користування, а також проект статуту Товариства для подання Кабінетові Міністрів України. Зведені передавальний акт та акт оцінки складаються на основі узагальнених даних передавальних актів та актів оцінки, складених стосовно цілісного майнового комплексу кожного підприємства залізничного транспорту.

Розмір статутного капіталу Товариства визначається під час його утворення згідно із зведеним актом оцінки майна залізничного транспорту загального користування.

Пунктом 2 розділу ІІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону № 4442-VI встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що спеціальним Законом № 4442-VI визначено пріоритет у застосуванні його норм, а саме: утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України, який, крім іншого, виконує функції загальних зборів Товариства.

Відповідно до зазначеного Закону та на виконання його вимог Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Постанова № 200) утворено Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Укрзалізниці, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

До переліку, наведеного у цьому додатку, включено й Державне підприєство «Донецька залізниця».

Згідно з пунктом 5 Постанови № 200 Міністерству інфраструктури доручено вжити заходів для припинення Укрзалізниці та підприємств, зазначених у додатку 1.

У межах своїх повноважень і на часткову зміну пункту 5 Постанови № 200, Кабінетем Міністрів України 12 листопада 2014 року прийнято Постанову № 604 «ОСОБА_5 питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» (далі - Постанова № 604), якою встановлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (далі - майно), не включається до переліків і зведених актів інвентаризації майна, що затверджуються Міністерством інфраструктури відповідно до цього пункту, а відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 цієї постанови.

За змістом пункту 2 Постанови № 604 Комісії з утворення ПАТ «Українська залізниця» разом з Міністерством інфраструктури доручено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції провести інвентаризацію та оцінку майна і за результатами подати пропозиції щодо зміни статутного капіталу ПАТ «Українська залізниця» згідно із законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 735 «Питання Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено Статут ПАТ «Українська залізниця».

Згідно з пунктами 1, 2 Статуту ПАТ «Українська залізниця» є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону № 4442-VI, Постанови № 200; товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації (пункт 12 Статуту).

Товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього Статуту. За товариством закріплено на праві господарського відання державне майно, що передане йому відповідно до законодавства. Товариство здійснює користування та розпорядження таким майном відповідно до мети своєї діяльності з урахуванням обмежень, установлених законом, іншими нормативно-правовими актами та цим Статутом (пункти 20, 21 Статуту).

Відповідно до пунктів 25, 26, 53, 54 Статуту, засновником товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Управління корпоративними правами держави стосовно товариства здійснює Кабінет Міністрів України. Управління корпоративними правами держави, переданими до статутного капіталу товариства, здійснює товариство. Єдиним акціонером товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Вищим органом є загальні збори акціонерів. Функції загальних зборів виконує Кабінет Міністрів України. Функції вищого органу, які передбачені законодавством, цим Статутом, а також внутрішніми документами товариства, крім функцій, зазначених у пункті 56 цього Статуту, здійснюються Кабінетом Міністрів України одноосібно.

Державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Реєстр) міститься інформація про те, що Державне підприємство «Донецька залізниця» перебуває у стані припинення, однак запис про припинення у Реєстрі відсутній.

Крім того, в Реєстрі наведено дані про юридичних осіб, правонаступником яких є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», серед яких зазначено Державне підприємство «Донецька залізниця». Водночас, згідно з інформацією у Реєстрі про здійснення зв'язку з юридичною особою правонаступництво Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо Державного підприємства «Донецька залізниця» настає відповідно до Постанови № 604 після внесення майна до статутного капіталу правонаступника.

Зважаючи на викладене, питання правонаступництва Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» стосовно Державного підприємства «Донецька залізниця» визначається спеціальним Законом та прийнятими на його виконання постановами № 200 та № 604, які пов'язують перехід прав і обов'язків Державного підприємства «Донецька залізниця» до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з інвентаризацією, складанням передавального акта та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 08.02.2017р. у справі №910/5096/16, від 08/.02.2017р. у справі № 910/1074/16, від 22.02.2017р. у справі № 910/8325/16, від 22.02.2017р. у справі № 910/9323/16, від 22.02.2017 у справі №910/8349/16, від 15.03.2017р. у справі№910/7780/16, від 15.03.32017р. у справі № 6426/16, від 15.03.2017р. у справі 905/778/16.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає передчасними висновки суду першої інстанції про те, що Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця є правонаступником всіх прав та обов'язків Державного підприємства "Донецька залізниця" та несе відповідальність за збереження вантажу, оскільки Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" не набуло статусу правонаступника в частині зобов'язань Державного підприємства "Донецька залізниця".

Таким чином, відповідач 1 Державне підприємство "Донецька залізниця" самостійно здійснює свою господарську діяльність та несе відповідальність за своїми зобов'язаннями перед позивачем.

За вказаних обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ, м.Сєвєродонецьк до відповідача 1 Державного підприємства "Донецька залізниця", м.Донецьк про стягнення вартості втраченого антрациту у розмірі 74 745,68грн. є законними та обгрунтованими, тому підлягають задоволенню у повному обсязі, а у задоволенні позовних вимог до відповідача 2 Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця, м. Красний Лиман слід відмовити.

Отже, рішення господарського суду Донецької області від 20.12.2016р. у справі № 905/701/16 підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на висновки колегії суддів та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача 1 по справі.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 20.12.2016р. у справі № 905/701/16 скасувати частково.

Викласти абзац 2 резолютивної частини рішення у наступній редакції:

Стягнути з Державного підприємства Донецька залізниця (83000, м, Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, буд. 24А, ) вартість втраченого антрациту у сумі 74 745 грн 68 коп. та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1378грн 00 коп. .

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 20.12.2016р. залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства Донецька залізниця (83000, м, Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м.Київ, вул. Тверська, 5, ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 515,80 грн.

Господарському суду Донецької області видати накази у відповідності до вимог, які встановлені до виконавчого документу Законом України „Про виконавче провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Зубченко І.В.

ОСОБА_3