КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2017 р. Справа№ 910/22432/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

за участю представників:

від позивача - Вєдмедєв С.С., довіреність №б/н від 01.01.2017;

від відповідача - представник не прибув;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Стіомі-Холдінг" на ухвалу господарського суду міста Києва від 13.12.2016р. про повернення позовної заяви у справі №910/22432/16 (суддя Підченко Ю.О.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Стіомі-Холдінг" до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Хмельницькхліб" про розірвання договору оренди та повернення майна.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стіомі-Холдінг" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Хмельницькхліб" про розірвання Договору №0506-14/1 від 05.06.2014 про оренду майна та про зобов'язання відповідача повернути позивачу майно, яке було передано за Актом приймання - передачі до Договору №0506-14/1 від 05.06.2014, загальна вартість якого складає 68 421 405, 88 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.12.2016р. у справі №910/22432/16 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Стіомі-Холдінг" повернуто на підставі п. п. 4 та 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

При прийнятті вищезазначеної ухвали суд виходив з того, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі меншому ніж встановлено законодавством, а також не надано опису вкладення у цінний лист, який би підтверджував направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 13.12.2016р. у справі №910/22432/16 скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що подана позовна заява має лише одну вимогу немайнового характеру, а саме вимогу про розірвання договору, яка і була оплачена судовим збором у розмірі 1 378 грн.

При цьому, скаржник зазначає, що зобов'язання повернення майна, яке було передано за Актом приймання - передачі до Договору №0506-14/1 від 05.06.2014 не є самостійною вимогою, а заявлено позивачем лише як наслідок розірвання договору, тому на думку апелянта, ним правомірно було сплачено судовий збір лише за вимогою про розірвання договору.

Представник апелянта - позивача у справі в судовому засіданні 10.04.2017 надав пояснення, якими підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач не скористався правом на участь свого представника в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від відповідача до суду не надійшло.

Враховуючи належне повідомлення відповідача, а також з огляду на закінчення встановленого ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України строку для розгляду апеляційних скарг на ухвали суду, апеляційна скарга розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як вже зазначалось, ухвалою господарського суду міста Києва від 13.12.2016р. у справі №910/22432/16 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Стіомі-Холдінг" повернуто на підставі п. п. 4 та 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Повертаючи позовну заяву на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем у позовній заяві заявлено дві немайнові вимоги, необхідно було провести оплату судового збору у загальному розмірі 2 756, 00 грн., тоді як позивачем надано суду докази сплати судового збору лише на суму 1 378 грн.

Апелянт, в свою чергу, вважає, що ним заявлено лише одну вимогу немайнового характеру - про розірвання договору, а повернення майна є наслідком задоволення цієї вимоги.

Колегія суддів вважає невірними як висновок суду першої інстанції в частині того, що вимога про повернення майна є вимогою немайнового характеру, так і висновок апелянта щодо пред'явлення ним лише однієї вимоги - про розірвання договору, з огляду на наступне.

Статтею 55 Господарського процесуального кодексу України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Зокрема, господарським судам слід враховувати, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо) - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру (п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Отже, зазначення в прохальній частині позовної заяви про зобов'язання повернення майна відповідачем на користь позивача навіть у випадку, якщо таке повернення позивач заявляє як наслідок розірвання договору, свідчить про пред'явлення окремої позовної вимоги, яка в свою чергу підлягає оплаті судовим збором, що визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Таким чином, доводи апелянта в наведеній частині підлягають відхиленню за необґрунтованістю.

Крім цього, з урахуванням вищевикладених положень Господарського процесуального кодексу України та постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висновок суду першої інстанції в частині того, що вимога про повернення майна є вимогою немайнового характеру визнається колегією суддів невірним.

Проте, оскільки такі висновки суду першої інстанції не призвели до необґрунтованого повернення позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Стіомі-Холдінг" оскаржувана ухвала не підлягає скасуванню.

Так, враховуючи те, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі меншому ніж встановлено законодавством, колегія суддів вважає обґрунтованим повернення позовної заяви на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Також, колегія суддів погоджується із наявністю правових підстав для повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, сам лише фіскальний чек не може бути належним та допустимим доказом відправлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Так, позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення (ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно положень Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

Пунктом 19 зазначених Правил передбачено, що внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Відповідно до п. 61 Правил надання послуг поштового зв'язку у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, опис вкладення - це документ, який складається під час відправлення кореспонденції, а наявність на описі вкладення календарного штемпеля поштового відділення з номером поштового відправлення є доказами відправлення такої кореспонденції.

З огляду на викладене та з урахуванням вимог ч.1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України належними доказами відправлення відповідачу у справі копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення разом з розрахунковим документом.

Однак, позивачем до позову не надано опису вкладення, який би свідчив про надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача.

Як вже було вказано, сам лише фіскальний чек не може бути належним та допустимим доказом відправлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Отже, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність процесуальних підстав для повернення позовної заяви без розгляду.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Стіомі-Холдінг" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 13.12.2016р. у справі №910/22432/16 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Матеріали справи №910/22432/16 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко