РІШЕННЯ

10 квітня 2017 рокуСправа № 921/110/17-г/8
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

Розглянув справу

за позовом Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", вул. О. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, 46001

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, 46027

про cтягнення заборгованості

за участі представників:

Позивача: Демяновської Н.А. - начальника юридичного відділу, довіреність №06-4/409 від 14.03.2017

Відповідача: не прибув

В судовому засіданні 27.03.2017 представнику позивача роз'яснювались процесуальні права та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

За відсутністю відповідного клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

Дочірнє підприємство "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", м. Тернопіль, надалі - позивач, звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Тернопіль, надалі - відповідач, про стягнення заборгованості в загальній сумі 54 408 грн 65 коп., з яких: 45 000 грн - основний борг, 3 226,70 грн - інфляційні нарахування, 581 грн - 3% річних та 5 600,95 грн - пеня (з врахуванням прийнятої судом заяви позивача про уточнення ціни позову).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором про виконання робіт №2 від 21.07.2016, зокрема, в частині своєчасної та повної оплати вартості виконаних позивачем у період з липня по серпень місяць 2016 р. будівельних робіт згідно актів приймання виконаних робіт №2-1 за липень 2016 р. та №2-2 за серпень 2016 р., внаслідок чого у позивача виникло право на звернення до суду із даним позовом.

В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено належним чином засвідчені копії: Договору про виконання робіт №2 від 21.07.2016, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за липень та серпень місяць 2016, актів приймання виконаних будівельних робіт №2-1 за липень 2016 р. та №2-2 за серпень 2016 р., актів звірки взаєморозрахунків від 29.12.2016, а також інші документи.

Розгляд справи, призначений вперше ухвалою суду від 03.02.2017, з врахуванням ухвали суду від 24.02.2017, на 14:30 год. 13.03.2017, в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено на14:20 год. 27.03.2017 та, відповідно, на 10:50 год. 10.04.2017 з підстав, викладених у відповідній ухвалі суду. В судовому засіданні 10.04.2017, в порядку ч. 3 ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 15:00 год. 10.04.2017 з підстав, викладених у відповідному формулярі (протоколі) судового засідання.

В судове засідання 10.04.2017 повноважний представник позивача прибув, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та посилаючись на долучені до матеріалів справи документи.

Повноважний представник відповідача в судове засідання 10.04.2017 не прибув, причин неприбуття не повідомив, витребовуваних судом в ухвалі від 27.03.2017 документів не надав, хоча про дату, час та місце розгляду спору був повідомлений належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України.

При цьому суд вважає за доцільне зазначити, що усі процесуальні документи у даній справі надсилались судом на адресу відповідача, вказану позивачем у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1. Дана адреса згідно сформованого судом спеціального витягу з ЄДРЮО ФОП та ГФ і є адресою місця проживання ФОП ОСОБА_2

Станом на день проведення даного судового засідання відомості про отримання відповідачем ухвали суду від 27.03.2017 відсутні. Згідно розміщеної на офіційному сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" інформації станом на день проведення даного судового засідання ухвала суду від 27.03.2017 відповідачу не вручена, зокрема 29.03.2017 працівниками поштового зв'язку адресата повідомлено повторно про надходження на його адресу поштового відправлення.

Ухвала суду від 03.02.2017 про порушення провадження у даній справі, як і ухвала від 24.02.2017 повернулись на адресу суду із поштовою відміткою: "за закінченням терміну зберігання".

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (правова позиція викладена у п.п.3.9.1 п.3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 р., із змінами та доповненнями).

У пункті 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. №01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

.раховуючи наведене, господарський суд вважає, що відповідача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, проте своїм правом приймати участь в судовому засіданні останній не скористався.

Зважаючи на те, що явка сторін не визнавалась судом обов'язковою, брати участь у судовому засіданні є їх правом, передбаченим ст. 22 ГПК України, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, справа розглядається без участі позивача та відповідача, відповідно до ст. 75 ГПК України, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судових засіданнях доводи та пояснення повноважних представників позивача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

21 липня 2016 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, - Замовник/Відповідач, з однієї сторони, та Дочірнім підприємством "Тернопільський облавтодор" ПАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", Підрядник/Відповідач, з другої сторони, був укладений Договір про виконання робіт №2 (далі - Договір), за умовами якого Замовник, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, доручає, а Підрядник зобов'язується виконати роботи по влаштуванню подвір'я в с. Гумниська (надалі - Роботи), а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити такі роботи (п. 1.1 р. 1 Договору).

Склад та обсяги робіт, а також основні параметри робіт, що доручаються Підряднику визначені проектно-кошторисною документацією, яка є невід'ємною частиною Договору, у порядку, встановленому чинним законодавством України або іншими документами (в разі, якщо це передбачено законодавством України. Місце виконання робіт: с. Гумниська (п. 1.2 р. 1 Договору).

Відповідно до п. 2.3 р. 2 Договору, Підрядник гарантує якість закінчених робіт відповідно до умов затвердженої проектно-кошторисної документації протягом гарантійного строку, який становить 12 місяців. Перебіг гарантійного строку розпочинається з дати підписання Акту виконаних підрядних робіт і продовжується на строк, впродовж якого об'єм не міг експлуатуватися внаслідок недоліків (дефектів), що виникли з вини Підрядника, відповідальність за усунення яких несе Підрядник.

Ціна цього Договору становить 97 163 грн, в т.ч. ПДВ - 16 194 грн, що станом на дату укладення Договору дорівнює загальній вартості робіт. Вартість робіт за Договором визначається договірною ціною. Договірна ціна динамічна, якщо інше не погоджено письмово Сторонами (п. п. 3.1-3.2 р. 3 Договору).

Згідно п. 3.7 р. 3 Договору, джерелами фінансування робіт є власні кошти ФОП. Кошти, що є джерелами фінансування робіт отримуються Замовником самостійно та не можуть впливати на його обов'язок здійснити оплату робіт (а також інше фінансування) за цим Договором.

Відповідно до п. п. 4.1-4.2 р. 4 Договору, Замовник перераховує Підряднику аванс в розмірі не менше 30% вартості обсягу робіт за цим Договором протягом трьох днів з моменту підписання даного Договору. Розрахунки за виконані роботи по цьому Договору здійснюються щомісяця шляхом перерахування відповідних коштів на рахунок Підрядника протягом трьох днів після одержання від Підрядника Акту приймання виконаних робіт (форма №КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3). В разі безпідставного не підписання Замовником зазначених у цьому пункті Договору первинних документів роботи вважаються прийнятими на 15 день від дня направлення (передання) Підрядником Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3) Замовнику.

Здача-приймання закінчених робіт (об'єкту) здійснюється відповідно до вимог нормативних актів. Фінансування витрат на організацію прийняття виконаних робіт покладається на Замовника, якщо інше не буде визначено письмово Сторонами. Датою передачі робіт від Підрядника Замовнику вважається дата підписання Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та Довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма №КБ№3). Здача-приймання робіт провадиться уповноваженими представниками Підрядника та Замовника (п. п. 4.3, 4.5-4.6 р. 4 Договору).

П. п. 4.7, 4.9-4.10 р. 4 сторони передбачили, що Акти виконаних робіт готує Підрядник і разом з представником Замовника звіряє акти з фактично виконаними обсягами робіт протягом 3 днів з моменту підготовки акту. Оплата робіт може бути проведена після підписання Акту виконаних робіт, в порядку, погодженому з Підрядником. Вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті визначається в порядку визначеному ДБН Д. 1.1-1-2000 (з урахуванням доповнень та змін), ВБН Д.1.1-218-1-2001 (із змінами та доповненнями) та ВБНВ.3.2-218-180-2003 (із змінами та доповненнями). Вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті визначається по усіх складових вартості робіт, розрахованих у договірній ціні, згідно вимог ДБН та ВБН.

Відповідно до п. 5.1 р. 5 Договору, строки виконання робіт за цим Договором визначені в Календарному плані робіт (календарному графіку виконання робіт), що є невід'ємною частиною даного Договору. Календарна дата початку робіт - липень 2016, але не раніше ніж через 3 дні з моменту зарахування повної суми авансу відповідно до умов Договору, кінцевий строк закінчення робіт - 31 жовтня 2016 р., з врахуванням інших умов Договору щодо строку виконання робіт. Виконання робіт за цим Договором може бути закінчено достроково. Роботи вважаються виконаними після підписання Акту приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та Довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма № КБ №3).

Підрядник забезпечує виконання робіт в терміни, передбачені даним Договором з врахуванням положень даного Договору (п. 5.10 р. 5 Договору).

Згідно пп. 6.1.1-6.1.2 п. 6.1 р. 6 Договору, Замовник зобов'язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі оплачувати виконані роботи згідно з Актами приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та Довідками про вартість виконаних підрядних робіт (форма №КБ №3); приймати належним чином виконані роботи згідно з Актом приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2В) та Довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма №КБ №3).

Підрядник зобов'язаний забезпечити виконання робіт у порядку та в строки, встановлені цим Договором; забезпечити виконання робіт, якість яких відповідає умовам Договору (пп. 6.3.1-6.3.2 п. 6.3 р. 6 Договору).

Відповідно до р. 12 Договору, станом на дату його укладення невід'ємною частиною цього Договору є: 1. Договірна ціна; 2. Дефектний акт; 3. Кошторисна документація.

П. 10.1 р. 10 Договору передбачено, що останній набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє до 31 жовтня 2016 р., а в частині грошових зобов'язань - до повного їх виконання.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем і відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору підряду, згідно якого, в силу ст. 837 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст.ст. 834, 846 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення, а також строки виконання роботи або її окремих етапів.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення зобов'язань.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В судовому засіданні встановлено, що на виконання умов Договору у період з липня місяця 2016 р. по серпень місяць 2016 р. позивачем виконано, а відповідачем прийнято роботи з влаштування подвір'я в с. Гумниська на загальну суму 97 163 грн.

Виконання передбачених Договором робіт на суму 97 163 грн підтверджено долученими до матеріалів справи належним чином засвідченими копіями: довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №2 від 21 липня 2016 р. на суму 31 798 грн (дата підписання - 29.07.2016), акту №2-1 приймання виконаних будівельних робіт за липень 2016 р. від 21 липня 2016 р. на суму 31 798 грн (дата підписання 29.07.2016), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №2 від 23.08.2016 р. на суму 65 365 грн (дата підписання 23.08.2016) та акту №2-2 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2016 р. від 21 липня 2016 р. на суму 65 365 грн (дата підписання - 23.08.2016), які підписані повноважними представниками сторін без заперечень та скріплені їх печатками.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вже зазначалось вище, умовами укладеного Договору сторони передбачили, що розрахунки за виконані роботи здійснюються протягом трьох днів після одержання Акту приймання виконаних підрядних робіт та Довідки про вартість виконаних робіт.

Однак, відповідач, в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства, свої зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати вартості виконаних позивачем згідно зазначених вище Актів приймання виконаних будівельних робіт по влаштуванню подвір'я в с. Гумниська виконав неналежним чином, вартість робіт оплатив лише частково - на суму 52 163 грн (належним чином засвідчені копії банківських виписок/платіжних доручень - в матеріалах справи).

09.12.2016 позивач, зважаючи на допущене відповідачем порушення взятих на себе зобов'язань, з метою досудового врегулювання спору, надіслав йому претензію за №01-01/240 від 08.12.2016, згідно якої просив в 3-х денний термін з моменту її отримання оплатити суму залишку заборгованості за виконані роботи в розмірі 45 000 грн.

Відповідачем дана претензія отримана 14.12.2016 (належним чином засвідчена копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 09.12.2016 - в матеріалах справи), однак залишена без відповіді та задоволення, що і зумовило позивача звернутись із даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень (ст. ст. 32, 33 ГПК України).

Ст. 43 ГПК України унормовано, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач в судове засідання 10.04.2017 не прибув, не заперечив належними та допустимими доказами доводів позивача, як і не надав суду доказів добровільної та повної сплати заборгованості за Договором про виконання робіт №2 від 21.07.2016.

З огляду на наведене вище, позовні вимоги Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" щодо стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 45 000 грн боргу за Договором про виконання робіт №2 від 21.07.2016 підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, підтверджені документально та не заперечені відповідачем.

Ст. 209 ЦК України встановлено, що особа, яка не виконала зобов'язання або виконала його неналежним чином несе майнову відповідальність на умовах, передбачених законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В силу ст. ст. 546-551 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пеня, як неустойка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (ч. 2 ст. 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пп. 7.2.2 п. 7.2 р. 7 Договору сторони передбачили, що за порушення строків перерахування коштів Замовник зобов'язаний сплатити Підряднику неустойку у розмірі 0,1% від неоплаченої суми за кожний день прострочення та за прострочення понад 30 днів штраф в розмірі 7% від простроченої суми. Строк нарахування неустойки складає за весь період порушення та може бути більшим за строк, ніж 6 місяців (ст. 232 ГК України).

Поряд із цим, за приписами ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Аналогічна правова позиція викладена і у п. 2.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013, з наступними змінами та доповненнями.

На підставі наведених вище норм чинного законодавства та умов Договору, позивачем за період з 26.08.2016 по 30.01.2017 нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 5 600 грн 95 коп.

В п. 1.12 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", з наступними змінами і доповненнями, зазначено, що господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

В силу приписів ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок.

Дослідивши проведений позивачем розрахунок заявленої до стягнення суми пені, суд встановив, що останній проведено без врахування передбаченого п. 4.2 р. 4 Договору строку здійснення розрахунку - "протягом трьох днів після одержання від Підрядника Акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт".

З огляду на зазначене, суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", з урахуванням приписів Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 2 ст. 343 ГК України, дати одержання/підписання Замовником Акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт, передбаченого п. 4.2 р. 4 Договору строку здійснення розрахунку, здійсненої відповідачем часткової оплати, провів перерахунок заявленої до стягнення суми пені.

Згідно проведеного судом перерахунку, за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань по оплаті вартості виконаних позивачем підрядних робіт, правомірним є нарахування пені за період з 27.08.2016 по 30.01.2017 в сумі 5 582 грн 34 коп. Нарахування пені в сумі 18,61 грн є безпідставним, а позов в даній частині є таким, що задоволенню не підлягає (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

Окрім того, ч.1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

На підставі наведених вище норм чинного законодавства, зважаючи на допущене відповідачем порушення взятих на себе зобов'язань по оплаті вартості виконаних позивачем підрядних робіт, останнім за період з 26.08.2016 по 30.01.2017 нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в загальній сумі 581 грн та інфляційні нарахування за період з серпня місяця 2016 по січень місяць 2017 в сумі 3 226 грн 70 коп.

Розглянувши розрахунок позивача, суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", з врахуванням вартості виконаних позивачем підрядних робіт, здійсненої відповідачем часткової оплати, дати одержання/підписання Замовником Акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт, передбаченого п. 4.2 р. 4 Договору строку здійснення розрахунку, провів перерахунок заявлених до стягнення суми 3% річних та інфляційного збільшення боргу.

Згідно проведеного судом перерахунку, за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань по оплаті вартості виконаних позивачем підрядних робіт, правомірним є нарахування 3% річних за період з 27.08.2016 по 30.01.2017 в сумі 579 грн 40 коп. Нарахування річних в сумі 1,60 грн є безпідставним, а позов в даній частині є таким, що задоволенню не підлягає (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

Окрім того, враховуючи встановлений в судовому засіданні факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати вартості виконаних позивачем підрядних робіт, суд розглянув наданий позивачем розрахунок інфляційних нарахувань та за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", в межах визначеного позивачем періоду, з врахуванням вартості виконаних позивачем підрядних робіт, здійсненої відповідачем часткової оплати, дати одержання/підписання Замовником Акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт, передбаченого п. 4.2 р. 4 Договору строку здійснення розрахунку, а також з урахуванням того, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць, який визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому проводиться сплата, викладених у листі Верховного Суду України "Рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" (№62-97р. від 03.04.1997р.), провів перерахунок заявленої то стягнення суми інфляційних нарахувань.

Згідно проведеного судом перерахунку, за несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань по оплаті вартості виконаних позивачем підрядних робіт, правомірним є нарахування інфляції за період з вересня місяця 2016 р. по січень місяць 2017 р. в сумі 3 903 грн 90 коп. Поряд із цим, враховуючи принцип диспозитивності судового процесу, а також те, що суд позбавлений права вийти за межі заявлених позовних вимог до стягнення підлягає сума інфляційних втрат визначена позивачем - 3 226 грн 70 коп. (проведений судом перерахунок - в матеріалах справи).

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі N 6-38цс11).

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання.

При розгляді питання стосовно розподілу судових витрат по справі, суд виходить із наступного:

Ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2017 року установлено у розмірі 1 600 грн.

Таким чином, розмір судового збору за подання даного позову до суду становить 1 600 грн 00 коп.

В прохальній частині позовної заяви, а також в судових засіданнях 13.03.2017 та 27.03.2017 позивач просив відстрочити сплату судового збору до моменту винесення рішення.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Ухвалами Господарського суду Тернопільської області від 03.02.2017, 13.03.2017 та від 27.03.2017 судом було відстрочено сплату судового збору до 13.03.2017 (з врахуванням ухвали суду від 20.02.2017, до 27.03.2017 та, відповідно, до 10.04.2017 (день проведення даного судового засідання), та зобов'язано позивача надати суду докази сплати останнього у встановлених чинним законодавством порядку та розмірі.

Однак, позивачем станом на день проведення даного судового засідання вимог ухвали суду від 27.03.2017 не виконано, витребовуваних судом документів не надано. Поряд із цим, ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", в порядку ст. 22 ГПК України, звернулося до суду із письмовим клопотанням за №06-2/542 від 10.04.2017 (вх. №9160) про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення у даній справі. В обґрунтування наведеного клопотання зазначило, що станом на дату проведення судового засідання усі рахунки ДП "Тернопільській облавтодор" заблоковані, підприємство не має можливості виконати вимоги ухвали суду від 27.03.2017 та, відповідно, сплатити у встановленому законом порядку та розмірі судовий збір за подання даного позову до суду. В підтвердження наведеного до матеріалів справи долучено: довідку Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №777 від 07.04.2017 та копії постанов державного виконавця про арешт коштів на рахунках ДП "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Відповідно до п. 3.3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013, з наступними змінами та доповненнями, якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше, ніж до прийняття судового рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.

Таким чином, беручи до уваги, що сплату судового збору, у зв'язку з важким майновим становищем позивача, ухвалою суду від 27.03.2017 відстрочено до даного судового засідання, станом на день розгляду спору в суді позивачем судовий збір не сплачено, за результатами розгляду даного спору позовні вимоги задоволено частково, судовий збір підлягає до стягнення в дохід Державного бюджету України з сторін у справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, зокрема до стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 1 599 грн 41 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Дочірнього підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", вул. О. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, ідентифікаційний код 31995099:

- 45 000 - основного боргу;

- 5 582 грн 34 коп. - пені;

- 579 грн 40 коп. - 3% річних;

- 3 226 грн 70 коп. -втрат від інфляції;

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в дохід Державного бюджету України 1 599 грн 41 коп. судового збору.

4. В задоволенні решти частини позову відмовити.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (складення повного рішення).

6. Накази видати стягувачам після набрання судовим рішенням законної сили.

7. Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (складення повного рішення), через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 11.04.2017

Суддя І.М. Гирила