номер провадження справи 32/21/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 Справа № 908/314/17

За позовом Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206)

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (69123, АДРЕСА_1; АДРЕСА_3

про стягнення 25364,79 грн. та виселення,

Суддя Колодій Н.А.

За участю представників:

Від позивача: Квас Н.О. (дов. № 15/01/01-10 від 24.03.17)

Від відповідача: ОСОБА_4 (дов. № 762 від 03.04.17)

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача суми 25364,79 грн. заборгованості з орендної плати та про усунення перешкод у користуванні нежитловими приміщеннями підвалу (літ. А-5), загальною площею 251,40 кв.м., а саме: приміщення № Х//ІІ площею 53,50 м.кв., приміщення № Х//ІІІ площею 38 м.кв., приміщення № ХІХ площею 107,40 м.кв., приміщення № ХХ площею 37,70 м.кв., сходова клітина № І// площею 14,80 м.кв., за адресою: АДРЕСА_4, шляхом виселення ОСОБА_2 на користь Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.02.2017р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/314/17, судове засідання призначено на 15.03.2017р. Ухвалою суду від 15.03.2017р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 06.04.2017р.

06.04.2017р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, зазначивши, зокрема, про наступне. На підставі договору оренди нежитлового приміщення № 114/1 від 28.10.2013р. відповідачу було передано у строкове платне користування нежитлові приміщення, за адресою: АДРЕСА_4. Відповідно до п. 11.1 договору оренди він діє до 28.09.2016р. Враховуючи положення ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», 21.10.2016р. відповідачу було надіслано лист № 4587/01/01-07 про відмову у продовженні договору оренди та з вимогою повернути орендоване нерухоме майно. Однак, відповідач не виконав викладені у листі вимоги. Крім того, на час звернення з позовом до суду у відповідача існує заборгованість з орендної плати в розмірі 25364,79 грн. за період з січня 2016р. по грудень 2016р. На даний час дана заборгованість сплачена у повному обсязі.

Представник відповідача відзив на позовну заяву не надав, але у судовому засіданні в усній формі зазначив, що відповідачем в повному обсязі сплачено заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення № 114/1 від 28.10.2013р.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

28.10.2013р. між Департаментом комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (орендодавець, позивач у справі), Міським комунальним підприємством «Основаніє» (балансоутримувач) та ФОП ОСОБА_2 (орендар, відповідач у справі) був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 114/1, відповідно до умов якого орендодавець, балансоутримувач на підставі наказу Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради від 04.09.2013р. № 374р передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно - нежитлові приміщення підвалу (літ. А-5), загальною площею 251,40 кв.м., а саме: приміщення № Х//ІІ площею 53,50 кв.м., приміщення № Х//ІІІ площею 38 кв.м., приміщення № ХІХ площею 107,40 кв.м., приміщення № ХХ площею 37,70 кв.м., сходова клітина № І// площею 14,80 кв.м., яке перебуває на балансі Міського комунального підприємства «Основаніє», вартість яких визначена у звітах про незалежну оцінку і становить за висновками про їх вартість станом на 15.08.2013р. - 283105 грн. без ПДВ (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.2 договору майно використовується орендарем на правах оренди під швейну майстерню.

Згідно з п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування комунальним майном з моменту підписання сторонами договору та акту прийому-передачі.

28.10.2013р. за актом прийому-передачі орендодавець та балансоутримувач передали, а орендар прийняв в строкове платне користування вказане вище нерухоме майно.

Пунктом 11.1 договору сторони визначили, що договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, з 28.10.2013р. до 28.09.2016р.

Із змісту п. 11.10 договору слідує, що дія договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення терміну, на який його було укладено.

За умовами п. 11.8 договору, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов цього договору після закінчення цього строку протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін, при умові виконання п. 5.15 договору, та на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Як зазначено в позовній заяві, 25.10.2016р. позивач направив відповідачу лист за вих. № 4587/01/01-07, в якому повідомив останнього, що термін дії договору оренди нежитлового приміщення від 28.10.2013р. № 114/1 припинив свою дію 28.09.2016р. У зв'язку з порушенням відповідачем істотної умови договору оренди в частині сплати орендних платежів, зазначений договір оренди продовжено не буде. Вимагав відповідача у 10-ти денний термін з дня отримання даного листа сплатити заборгованість з орендної плати та у відповідності з п. 2.4 договору передати балансоутримувачу нежитлове приміщення за актом приймання-передачі.

Оскільки відповідач так і не виконав свій обов'язок щодо повернення орендованого нерухомого майна, позивач звернувся з даним позовом до суду з вимогою про усунення перешкод у користуванні об'єктом оренди шляхом виселення відповідача з нежитлових приміщень.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За умовами ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

За приписами ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною ж 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» законодавець передбачив, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Аналогічні умови сторони виклали у п. 11.8 договору оренди № 114/1 від 28.10.2013р.

Тобто, зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець (п. 4.1 Постанови пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. № 12).

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Для повного та всебічного встановлення обставин у даній справі необхідним є встановлення факту припинення або продовження дії договору оренди нежитлового приміщення № 114/1 від 28.10.2013р., укладеного сторонами.

Відповідно до приписів ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до приписів п. 4 ч.3 ст.129 Конституції України, ст. 33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. У даному разі це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з даним позовом.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо припинення дії договору посилається на лист Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради від 21.10.2016р. № 4587/01/01-07, який було направлено на адресу відповідача засобами поштового зв'язку.

Порядок надання послуг поштового зв'язку, права та обов'язки операторів поштового зв'язку і користувачів послуг поштового зв'язку визначено Правилами надання послуг поштового зв'язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. N 270.

За змістом п. 19 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Відповідно до п. 61 Правил у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 р. № 211 затверджено Порядок пересилання поштових відправлень, в п. 3.2.1 якого наведено зразок оформлення Опису вкладення за формою 107.

Так, за формою 107 відправник складає опис вкладення поштового відправлення у двох примірниках із зазначенням у ньому найменування одержувача та його адреси, поіменного переліку предметів, загальної вартості вкладення і підписує його.

В якості доказів направлення листа від 21.10.2016р. № 4587/01/01-07 позивачем надано в матеріали справи копію фіскального чеку поштового зв'язку та копію опису вкладення до цінного листа від 25.10.2016р. Суд дослідивши докази відправки поштової кореспонденції встановив, що зазначений лист направлено на адресу: 69123, АДРЕСА_2.

В той же час, відповідно до відомостей внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проживання фізичної особи-підприємця є: 69123, АДРЕСА_1. В договорі оренди № 114/1 від 28.10.2013р. також зазначена адреса відповідача, яка внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У судовому засіданні 06.04.2017р. представник позивача пояснив, що при відправлені поштової кореспонденція було допущено помилку при зазначені адреси одержувача (відповідача), а саме: неправильно зазначено квартиру, через що поштова кореспонденція була повернута Департаменту комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

Слід зазначити, що позивачем надано в матеріали справи конвертований лист в якому здійснювалось відправлення листа про припинення дії договору. Даний конверт судом досліджено та відкрито у судовому засіданні 06.04.2017р.

З огляду на зазначене, матеріали справи свідчать, що лист від 21.10.2016р. № 4587/01/01-07 про припинення дії договору оренди нежитлового приміщення № 114/1 від 28.10.2013р. на адресу відповідача не направлено. Інших доказів повідомлення відповідача про припинення дії договору оренди позивачем не надано, а матеріали справи їх не містять.

Враховуючи встановлення вищезазначених обставини, а саме те, що протягом місяця після закінчення дії договору оренди нежитлового приміщення № 114/1 від 28.10.2013р. позивач не заперечив щодо поновлення договору на новий строк, то договір оренди нежитлового приміщення № 114/1 від 28.10.2013р. є пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором.

Тобто, договір оренди нежитлового приміщення № 114/1 від 28.10.2013р. продовжено до 28.09.2019р.

За таких обставин, позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні об'єктом оренди шляхом виселення відповідача з нежитлових приміщень є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за період з січня 2016р. по грудень 2017р. в розмірі 25431,72 грн.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Згідно з п. 3.1 договору орендна плата визначається на підставі рішень Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.02.2006р. № 63 та Запорізької міської ради від 06.04.2011р. № 47, Постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786 і складає 14155,25 грн. на рік, згідно з розрахунком (додаток № 1).

За базовий місяць (жовтень 2013р.) оренди майна оренда на плата складає 1171,35 грн. х Іінф. (10/2013) (п. 3.2).

Відповідно до п. 3.3 договору орендна плата за кожний наступний місяць розраховується самостійно і визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п. 3.4 договору орендна плата перераховується орендарем на розрахунковий рахунок місцевого бюджету щомісячно на пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно зі ст. 762 цього Кодексу за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Приписами ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що основним обов'язком орендаря є своєчасне і у повному обсязі внесення орендної плати.

Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі (ч. 1, ч. 3 ст. 19 ЗУ "Про оренду державного та комунального майна").

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст.193 ГК України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із матеріалів справи слідує, що відповідач своє зобов'язання щодо внесення платежів передбачених договором оренди належним чином не виконував. У зв'язку з чим, у нього за період з січня 2016р. по грудень 2017р. утворилась заборгованість з орендної плати, яка станом на день звернення з позовом до суду становила 25431,72 грн.

Матеріали справи також свідчать, що станом на час розгляду справи відповідачем здійснено погашення заборгованості в повному обсязі, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 03.04.2017р., який складено та підписано обома сторонами. Представник позивача підтвердив, що після порушення провадження у даній справі відповідач повністю погасив заборгованість з орендної плати за договором нежитлового приміщення № 114/1 від 28.10.2013р.

Враховуючи, що суму 25431,72 грн. було сплачено відповідачем після звернення позивача з позовом до суду, позовні вимоги в цій частині підлягають припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Розподіл сум судового збору здійснюється за загальними правила ст. 49 ГПК Украйни.

В процесі розгляду даної справи сторони самостійно вирішили питання щодо розподілу судового збору. У судому засідання 06.04.2017р. представник відповідача надав суду заяву, в якій виклав клопотання покласти судові витрати в повному обсязі на відповідача, у зв'язку з їх сплатою позивачу. В якості доказів перерахування судових витрат на рахунок позивача відповідачем надано в матеріали справи копію квитанції ПАТ «А-Банк» від 04.04.2017р. на суму 3200 грн. Представник позивача підтвердив надходження коштів судового збору, зробивши відповідну відмітку на заяві відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Припинити провадження у справі № 908/314/17 в частині вимог про стягнення суми 25364,79 грн. боргу з орендної плати, за відсутністю предмету спору.

В іншій частині позову відмовити.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.04.2017р.

Суддя Н.А. Колодій