ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 квітня 2017 року Справа № 908/4871/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Панової І.Ю.,
Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.11.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17.01.2017 у справі № 908/4871/15 Господарського суду Запорізької області за заявою ініціюючого кредитора Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області (правонаступник Державної податкової інспекції в Орджонікідзевському районі м.Запоріжжя ГУ ДФС у Запорізькій області) про визнання банкрутом підприємство з 100 % інвестиціями "Науково-виробничий комплекс "Укркольорметавтоматика" Відкритого акціонерного товариства "Союзкольорметавтоматика", -

В С Т А Н О В И В:

Подана Запорізькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Запорізькій області касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, предметом касаційного оскарження є постанова Донецького апеляційного господарського суду від 17.01.2017, прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали Господарського суду Запорізької області від 07.11.2016, відповідно до якої частково задоволено заяву Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області. Визнано грошові вимоги у розмірі 518 138, 13 грн. з шостою чергою задоволення та 2756 грн. з першою чергою задоволення. У задоволенні вимог у сумі 76 203,55 грн. відхилено.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII (далі - Закон) передбачено, що ставка судового збору з касаційної скарги на судове рішення, винесене у справі про банкрутство за наслідками розгляду заяви, складає 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні такої заяви.

Підпунктом 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону встановлено ставку судового збору за подання до господарського суду заяв кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника в межах провадження у справі про банкрутство в обсязі 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

При цьому згідно з частиною 1 статті 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 становив 1 378 грн.

Враховуючи вище викладене, розмір судового збору за подання касаційної скарги до Вищого господарського суду України на постанову апеляційного суду від 17.01.2017 та ухвалу суду першої інстанції від 07.11.2016 у даній справі, скаржнику належало сплатити судовий збір в розмірі 3 307,20 грн. (1378*2*120%).

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржником не надано доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з касаційною скаргою скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, посилаючись на той факт, що кошти для сплати судового збору на рахунках Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області відсутні.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Отже, за приписами зазначеної норми, відстрочення сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

При цьому відстрочення сплати судового збору може мати місце на строк не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ст. 1118 ГПК України такий строк не може перевищувати одного місяця з моменту прийняття касаційної скарги до провадження.

У той же час заявник у порушення вимог ст. 33 ГПК України не надав жодних доказів, які б давали підстави стверджувати про поліпшення його матеріального стану та спроможність сплатити судовий збір у повному обсязі протягом вищезазначеного місячного строку.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов'язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип, а також положення ст. 5 Закону України "Про судовий збір", господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення у сплаті судового збору.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення клопотання заявника касаційної скарги про відстрочення сплати судового збору.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1,2,3,4 і 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 86, 107, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Запорізькій об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Касаційну скаргу Запорізької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.11.2016 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17.01.2017 у справі № 908/4871/15 повернути заявнику.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Панова І.Ю.
Погребняк В.Я.