ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" квітня 2017 р.Справа № 916/774/14

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" 15.02.2017 року звернулося до господарського суду Одеської області зі скаргою на бездіяльність Шевченківського РВ ДВС міста Київа ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142759 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської област від 06.08.2014 року у справі

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС"

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "СОВАГРО"

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДОНЕЦЬК-АГРОПРОДУКТ"

про стягнення 26505,45 гривень.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від скаржника: не зявився.

Від відповідача: не зявився.

Від субєкта оскарження: не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Розглядається скарга ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність Шевченківського РВ ДВС міста Київа ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142759 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської област від 06 серпня 2014 року по справі №916/774/14.

Рішенням господарського суду Одеської області від 5 травня 2014 року по справі №916/774/14 позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ДОНЕЦЬК-АГРОПРОДУКТ (83054 м. Донецьк проспект Київський, 51, ) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „СОВАГРО (65012 м. Одеса вул.. Мала Арнаутська,2-А, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187 м.Київ вул..Ак.Заболотного,38 офіс 23, ) 3 % річних в сумі 13 869 /тринадцять тисяч вісімсот шістдесят девять/ гривень 96 копійок, інфляційні в сумі 12 635 /дванадцять тисяч шістсот тридцять пять/ гривень 49 копійок, судовий збір в сумі 1827 /одна тисяча вісімсот двадцять сім/ гривень, в решті позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24 липня 2014 року, рішення господарського суду Одеської області змінено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ДОНЕЦЬК-АГРОПРОДУКТ (83054 м. Донецьк проспект Київський, 51, ) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „СОВАГРО (65012 м. Одеса вул. Мала Арнаутська, 2-А, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187 м.Київ вул..Ак.Заболотного,38 офіс 23, ) 3% річних в сумі 13 869 /тринадцять тисяч вісімсот шістдесят девять/ гривень 96 копійок, інфляційні в сумі 12 635 /дванадцять тисяч шістсот тридцять пять/ гривень 49 копійок, судовий збір в сумі 1827 /одна тисяча вісімсот двадцять сім/ гривень, адвокатські витрати в сумі 2000 /дві тисячі/ гривень 00 коп. та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ДОНЕЦЬК-АГРОПРОДУКТ (83054 м. Донецьк проспект Київський, 51, ) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „СОВАГРО (65012 м. Одеса вул.. Мала Арнаутська, 2-А, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187 м.Київ вул. Ак. Заболотного,38 офіс 23, ) 913,50 грн. судового збору за апеляційний перегляд.

06.08.2014 року на виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 24 липня 2014 року були видані відповідні накази, в порядку ст. 116 ГПК України.

15 лютого 2017 року до господарського суду Одеської області від ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Компанія НІКО-ТАЙС надійшла скарга (вх№2-903/17 від 15.02.2017р.) на бездіяльність Шевченківського РВ ДВС міста Київа ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142759 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської област від 06 серпня 2014 року по справі №916/774/14, в порядку ст.121-2 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20 лютого 2017 року скаргу ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність Шевченківського РВ ДВС міста Київа ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142759 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської област від 06.08.2014 року прийнято до розгляду та призначено засідання на 13.03.2017 року.

Разом зі скаргою ТОВ „НІКО-ТАЙС звернулося до суду із заявою в порядку ст. 74-1 ГПК України щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції за вх.№ ГСОО2-906/17 від 15.02.2017 року. Вказану заяву судом розглянуто та призначено засідання суду в режимі відео конференції.

До канцелярії суду 09.03.2017 року надійшла копія виконавчого провадження 47142759, яка залучена до матеріалів справи.

Розгляд скарги призначений на 13 березня 2017 року не відбувся, оскільки суддя Гуляк Г.І. перебувала на лікарняному. Ухвалою суду від 17.03.2017 року скаргу було призначено до розгляду в режимі відеоконференції на 29.03.2017 року.

Представник скаржника 27.03.2017 року надав до суду додаткові пояснення стосовно скарги на бездіяльність Шевченківського РВ ДВС міста Київа ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142759 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 06.08.2014 року, які долучено до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 29.03.2017р., приймаючи до уваги нез'явлення у судове засідання представників боржника та ВДВС, враховуючи неподання сторонами витребуваних судом документів, розгляд скарги було відкладено на 6 квітня 2017 року, в режимі відеоконференції.

Представники відповідачів про місце та дату розгляду скарги повідомлялися за наявною у матеріалах справи адресою, але судова кореспонденція повернута суду поштою „за закінченням терміну зберігання.

Представник Відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у місті Києві у судові засідання не з'явився, міркувань щодо скарги не надав, незважаючи не то, що субєкт оскарження - ВДВС Шевченківського РУЮ у місті Києві був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення про вручення поштових відправлень.

За таких обставин, скарга розглядається за наявними у справі матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Розглянувши матеріали скарги, суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, 6 серпня 2014 року на виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 24 липня 2014 року, видано накази

- про солідарне стягнення з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ДОНЕЦЬК-АГРОПРОДУКТ (83054 м. Донецьк проспект Київський, 51, ) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „СОВАГРО (65012 м. Одеса вул. Мала Арнаутська, 2-А, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187 м.Київ вул..Ак.Заболотного,38 офіс 23, ) 3% річних в сумі 13 869 /тринадцять тисяч вісімсот шістдесят девять/ гривень 96 копійок, інфляційні в сумі 12 635 /дванадцять тисяч шістсот тридцять пять/ гривень 49 копійок, судовий збір в сумі 1827 /одна тисяча вісімсот двадцять сім/ гривень, адвокатські витрати в сумі 2000 /дві тисячі/ гривень 00 коп.

- про стягнення солідарно з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „ДОНЕЦЬК-АГРОПРОДУКТ (83054 м. Донецьк проспект Київський, 51, ) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „СОВАГРО (65012 м. Одеса вул.. Мала Арнаутська, 2-А, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС (03187 м. Київ вул. Ак. Заболотного,38 офіс 23, ) 913,50 грн. судового збору за апеляційний перегляд.

Відповідно до постанови ВДВС Шевченківського РУЮ міста Києва від 09 квітня 2015 року було відкрито виконавче провадження №47142759 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року по справі №916/774/14 про стягнення із ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДОНЕЦЬК-АГРОПРОДУКТ" () на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38 офіс 23; ) заборгованості на загальну суму стягнення 30332.45 грн., на момент звернення до суду з відповідною скаргою накази Господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року по справі №916/774/14 не виконані.

Як зазначив скаржник у своїй скарзі, державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом (абзац другий частини другої статті 11 Закону). Стаття 115 ГПК України вказує, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС»» неодноразово в продовж 2015 2016 року було звернено Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві із клопотаннями про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №47142759 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року по справі №916/774/14. котре залишено без задоволення та нехтуванням вимог (пропозицій) щодо вжиття належних та допустимих виконавчих дій.

Скаржник звертає увагу суду на те. що Шевченківським РВДВС міста Київ 1ТУЮ у місті Києві належних, повних та об'єктивних виконавчих дій щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року не вчинив, що є зухвалим порушенням норм виконавчо-процесуального законодавства та зазначає, що Шевченківським РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві за період із 16 квітня 2015 року по 13 лютого 2017 року не були виконані вимоги, передбачені Законом, щодо примусового виконання виконавчих документів - наказу Господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року:

- Не зроблено запитів до реєстраційних органів (МРЕВ ДАЇ, Реєстраційної служби, Державної сільськогосподарської інспекції) про наявність у власності Боржника належного йому майна-транспортних засобів (автомобілів, самохідних машин, мотоциклів, тощо), об'єктів нерухомого майна (споруди, будівлі), тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів, та звісно при його виявлені не накладено арешти на виявлене майно;

- Не витребувано від Центру державного земельного кадастру, районного управління земельних ресурсів, сільського (селищної) ради інформації щодо наявності у власності чи у оренді Боржника земельних ділянок, із зазначенням їх місцезнаходження, розміру та цільового призначення, із метою встановлення факту вирощування сільськогосподарських культур, їх опису та арешту.

- Не направлено до районного відділу статистики вимоги надати державному виконавцю форми статистичного спостереження №11-03 «Звіт про наявність та рух основних засобів, амортизацію (знос)», «Звіту про площу збирання насінників, врожайність та валовий збір в господарстві насіння за гібридами», «Заключний звіт про підсумки сівби під урожай 2015-2016 років», «Звіт про хід збирання врожаю, сівби озимих та оранку на зяб», із метою встановлення наявності майна, його опису та арешту.

- Не виявлено всіх поточних рахунків, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім'я Боржника;

- Не накладено арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточних рахунках, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім'я Боржника, а також знаходяться у володінні чи користуванні інших осіб;

- Не здійснено виїзд до місця розташування Боржника, не виявлено та не встановлення каси боржника, не накладено арешт на касу підприємства, а також не заборонено рух коштів по ній;

- Не звернено до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців районного реєстраційної служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України з метою встановлення керівника Боржника.

- Не вжито заходів щодо підготовки до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Боржника, звернувшись до районного (та/або обласного) відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційних служб Головного управління юстиції Міністерства юстиції України та до територіального (районного та/або обласного) управління Державної міграційної служби України з метою встановлення ідентифікуючих (персональних даних - паспортних даних та ідентифікаційного номеру, місця реєстрації проживання (перебування)) керівника боржника.

- Не звернено до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Боржника».

- Не звернено до правоохоронних органів із поданням про притягнення до кримінальної відповідальності керівника Боржника за невиконання рішення суду, перешкоджання при його виконанні та ухилення від його виконання;

- Не зроблено запитів до Державної авіаційної служби України про наявність у власності Боржника належного йому в Державному реєстрі цивільних повітряних суден України, та звісно при його виявлені не накладено арешти на виявлене майно;

- Не зроблено запитів до районного (обласного) управління Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, про наявність у електронному реєстрі інспекції інформації про видачу і реєстрацію Боржником дозвільних документів та ліцензій на провадження господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій;

- Не зроблено запитів до Державної служби інтелектуальної власності України (03680, м. Київ, вул.. Урицького, 45), про наявність за Боржником в Єдиному реєстрі одержувачів контрольних марок для маркування примірників аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп'ютерних програм, баз даних, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій;

- Не зроблено запитів до Міністерства доходів і зборів України (04655, м. Київ, Львівська площа,8) про наявність та/або відсутність щодо митного оформлення за Боржником зовнішньоекономічних операцій (експорт/імпорт товарів, тощо), та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій;

- Не зроблено запитів до структурного підрозділу районного (обласного) підпорядкування філії «Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг» про наявність та/або відсутність Боржника серед власників об'єктів промислової власності, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій;

- Не зроблено запитів до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті (01135, м. Київ, пр-т Перемоги 14), їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність інформації - відомостей, котрі містяться в Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України, про записи щодо суден, власником або судновласником яких є Боржника, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій.

- Не зроблено запитів до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (01010, м. Київ, вул. Московська, 8 корп.30), їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність Боржника серед власників, які володіють 10% і більше пакетів акцій емітентів, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій;

- Не зроблено запитів до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність Боржника серед власників великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальних споруд, парових та водогрійних котлів, посудин, що працюють під тиском пари, трубопроводів пари та гарячої води, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій;

- Не зроблено запитів до Міністерства інфраструктури України, Центру транспортного сервісу «ЛІСКИ» ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦІ», ДП «Головного інформаційно-обчислювальний центр Укрзалізниці» із вимогою підтвердити наявність та/або відсутність Боржника серед власників на залізничний транспорт, а саме, проте не обмежуючись: контейнери, електровози, тепловози, моторвагонного рухомого складу - вагони всіх видів, локомотивів, монорейкового транспорту, тощо, та звісно при його виявлені не вчинено відповідні та належні виконавчі дії.

- Не витребувано від ДП «Держреєстри України» відомостей щодо наявності та/або відсутності у Базі даних «ЗЕРНО» даних про здане Боржником зерно із ідентифікуючими даними володільця зерна відповідно до складських документів та журналу реєстрації (адже Боржник є посередником серед сільськогосподарських товаровиробників), у випадку його виявлення не здійснено його опису та арешту;

- Не вчиненні будь-які інші дії, що направленні на виконання наказу суду.

Постановою від 09.04.2015 року про відкриття виконавчого провадження, зокрема п. 6 такої, сторонам виконавчого провадження роз'яснено, що останні мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, унесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за адресою в мережах Інтернет, ідентифікатор для доступу (зазначається лише в постановах, які направляються стягувачу та боржнику). Таким чином, відомості, котрі внесені до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, є належними, достовірними та допустимими.

Таким чином скаржник відповідно до ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Вказана норма встановлює, що господарські суди розглядають скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби вчинені під час виконання виключно рішень, ухвал чи постанов, прийнятих саме господарськими судами. При цьому, розгляд цих скарг здійснює саме той суд, який видав виконавчий документ під час виконання якого органом Державної виконавчої служби були вчинені дії чи бездіяльність які оскаржуються.

Крім того скаржник зазначив, що відповідно до ст. 53 ГПК України, відновлення пропущеного строку здійснюється господарським судом за наявності поважної причини для його пропуску, а відповідно до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 28.03.02 року №04-5/366 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України», до кола поважних причин слід відносити, зокрема, отримання скаржником оскаржуваного документу після закінчення зазначеного процесуального строку та/або взагалі його не отримання. В такому випадку термін, за який можна звернутись із скаргою відраховується від дій, що необхідно було б вчинити, та котрі оскаржуються.

Клопотання про відновлення строку подання скарги з огляду на приписи частини першої статті 53 ГПК повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку. Скаржник вважає, що поважною причиною щодо обґрунтування причини пропуску строку, що підтверджує не вчинення Шевченківським РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року по справі №916/774/14 є їх фактична відсутність.

У відповідності до пункту 9.7. Постанови Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зі змінами внесеними Постановою від 29 травня 2013 року №9, якщо обов'язок органу державної виконавчої служби вчинити певну дію прямо передбачено законом, але строк її вчинення не зазначений, то бездіяльність даного органу може бути оскаржена в будь-який час, коли скаржник дійде висновку про порушення у зв'язку із цією бездіяльністю його прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки правопорушення є таким, що триває в часі.

Окрім цього, частково враховуючи зміст вимог та обґрунтувань скарги, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» було заявлено клопотання про відновлення строку для подання скарги на бездіяльність Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві.

Згідно із частиною 1 пункту 9.7. Постанови Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК десятиденний строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог статті 53 ГПК може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 та 121-2 ГПК судом без виклику сторін виноситься ухвала. Якщо ж скаргу було подано з пропуском згаданого строку без заяви про його відновлення, суд без виклику сторін виносить ухвалу про залишення скарги без розгляду, що не перешкоджає повторному поданню скарги із заявою про відновлення строку такого подання.

Таким чином, чинне процесуальне законодавство не вимагає призначення клопотання про відновлення строку для подання скарги на бездіяльність Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві до розгляду у судовому засіданні із викликом сторін (учасників) судового процесу, лише зазначає, що така дія має бути обов'язково вчинена судом на стадії вирішення питання щодо прийняття та/або повернення відповідної скарги.

Так, як наслідок вирішення питання щодо поданої скарги, відповідною Ухвалою Господарського суду Одеської області від розгляд скарги на бездіяльність Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142759 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року по справі №916/774/14.

Скаржник звертає увагу суду на те, що вказаною вище Ухвалою суду було призначено не розгляд клопотання про відновлення строку для подання скарги на бездіяльність ВДВС (що також б не відповідало ГПК України), а скарга в цілому. Тобто, суд під час призначення скарги до розгляду вже надав процесуальну оцінку поданому скаржником клопотанню про поновлення строку як результат прийняття скарги до розгляду.

Розглянув скаргу ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" суд доходить до такого висновку:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.4 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до положень ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Відповідно до п. 4 ст. 47 Закону України „Про виконавче провадження, про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи з примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом України "Про виконавче провадження" (ст. 11 названого Закону). Частиною 1 ст. 6 цього ж Закону унормовано, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. У розумінні приписів наведених норм наслідком таких дій державного виконавця має бути повне виконання судового рішення.

Як вже зазначалося вище, оскаржувану постанову ВДВС Шевченківського РУЮ міста Києва від 09 квітня 2015 року було відкрито виконавче провадження №47142759 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року по справі №916/774/14 про стягнення із ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДОНЕЦЬК-АГРОПРОДУКТ" () на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС»» (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 38 офіс 23; ) заборгованості на загальну суму стягнення ЗО 332.45 грн.

В ході розгляду справи та дослідженням виконавчого провадження судом було встановлено, що накази господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року по справі №916/774/14 не виконані.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно приписами пунктів 6 та 7 Розділу XIII «ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року за №1404-УИІ, рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Таким чином, при розгляді скарги на бездіяльність Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142759 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року по справі №916/774/14 слід керуватись положенням норм Закону України "Про виконавче провадження", котрі діяли до 05 жовтня 2016 року.

За статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, виданими відповідно до цього Закону

Згідно приписів статті 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Стаття 2 Закону України "Про виконавче провадження" прямо передбачає, що примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Виконавчі дії це заходи примусового виконання, перелік яких міститься в ст.. 32 названого Закону, а саме: і) звернення стягнення на майно боржника; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення у боржника і передача стягувачеві певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. За наявності даних про кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших кредитних організаціях, на них накладається арешт. Аналогічні положення закріплені в статті 65 Закону.

Законом України "Про виконавче провадження" передбачено, що на виконання рішення суду про стягнення коштів або накладення арешту в порядку, встановленому цим Законом, державний виконавець має право накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Частиною 3 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року встановлено, що державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться в кредитних установах, в порядку, передбаченому цим Законом. Якщо даних про наявність у боржника - юридичної особи рахунків і вкладів у банках чи інших у фінансових установах немає, державний виконавець одержує такі дані у податкових органів, які зобов'язані надати йому необхідну інформацію у триденний строк.

Згідно п. 5.1.1 Інструкції про порядок проведення виконавчих дій звернення стягнення на майно боржника полягає в його виявленні (шляхом надіслання запитів до органів державної податкової інспекції, банків, дорожньої автомобільної інспекції, бюро технічної інвентаризації, нотаріату тощо), описі, арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 66 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає, що у разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на грошові кошти боржника. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу. Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем.

Скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає виключно місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини, як-от звільнення судді, його захворювання, перебування у відпустці тощо).

Якщо у відповідній скарзі йдеться про оскарження дій (бездіяльності) органу Державної виконавчої служби у зведеному виконавчому провадженні, та І вона піддягає розглядові господарським судом у тій частині, яка стосується виконаний рішення (ухвали, постанови) господарського суду, але не загального суду чи іншого органу, який видав виконавчий документ, а в іншій частині господарський суд відмовляє в прийнятті скарги на підставі пункту 1 частини першої статті 62 і статті 121-2 ГПК.

Аналогічна правова позиція викладена в розділі 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України»

Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначений виконавчим документом (абзац другий частини другої статті 11 Закону).

Стаття 115 ГПК України вказує, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно приписів частини 8 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Яв вбачається із наданих скаржником звернень у продовж 2015 2016 року до Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві із клопотаннями про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №47142759 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року по справі №916/774/14. котрі залишено без задоволення та нехтуванням вимог щодо вжиття належних та допустимих виконавчих дій. Шевченківським РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві належних, повних та об'єктивних виконавчих дій щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року не вчинив.

Правомірними є посилання скаржника на те, що Шевченківським РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві за період із 16 квітня 2015 року по 13 лютого 2017 року не були виконані вимоги, передбачені Законом, щодо примусового виконання виконавчих документів - наказу Господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року:

- Не зроблено запитів до реєстраційних органів (МРЕВ ДАЇ, Реєстраційної служби, Державної сільськогосподарської інспекції) про наявність у власності Боржника належного йому майна-транспортних засобів (автомобілів, самохідних машин, мотоциклів, тощо), об'єктів нерухомого майна (споруди, будівлі), тракторів, комбайнів, інших сільськогосподарських машин, сільськогосподарської техніки та інших механізмів, та звісно при його виявлені не накладено арешти на виявлене майно;

- Не витребувано від Центру державного земельного кадастру, районного управління земельних ресурсів, сільського (селищної) ради інформації щодо наявності у власності чи у оренді Боржника земельних ділянок, із зазначенням їх місцезнаходження, розміру та цільового призначення, із метою встановлення факту вирощування сільськогосподарських культур, їх опису та арешту.

- Не направлено до районного відділу статистики вимоги надати державному виконавцю форми статистичного спостереження №11-03 «Звіт про наявність та рух основних засобів, амортизацію (знос)», «Звіту про площу збирання насінників, врожайність та валовий збір в господарстві насіння за гібридами», «Заключний звіт про підсумки сівби під урожай 2015-2016 років», «Звіт про хід збирання врожаю, сівби озимих та оранку на зяб», із метою встановлення наявності майна, його опису та арешту.

- Не виявлено всіх поточних рахунків, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім'я Боржника;

- Не накладено арешту на грошові кошти, що знаходяться на поточних рахунках, що відкриті у банківських та фінансових установах на ім'я Боржника, а також знаходяться у володінні чи користуванні інших осіб;

- Не здійснено виїзд до місця розташування Боржника, не виявлено та не встановлення каси боржника, не накладено арешт на касу підприємства, а також не заборонено рух коштів по ній;

- Не звернено до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців районного реєстраційної служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України з метою встановлення керівника Боржника.

- Не вжито заходів щодо підготовки до суду подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника Боржника, звернувшись до районного (та/або обласного) відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційних служб Головного управління юстиції Міністерства юстиції України та до територіального (районного та/або обласного) управління Державної міграційної служби України з метою встановлення ідентифікуючих (персональних даних - паспортних даних та ідентифікаційного номеру, місця реєстрації проживання (перебування)) керівника боржника.

- Не звернено до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

керівника Боржника».

- Не звернено до правоохоронних органів із поданням про притягнення до кримінальної відповідальності керівника Боржника за невиконання рішення суду, перешкоджання при його виконанні та ухилення від його виконання;

- Не зроблено запитів до Державної авіаційної служби України про наявність у власності Боржника належного йому в Державному реєстрі цивільних повітряних суден України, та звісно при його виявлені не накладено арешти на виявлене майно;

- Не зроблено запитів до районного (обласного) управління Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, про наявність у електронному реєстрі інспекції інформації про видачу і реєстрацію Боржником дозвільних документів та ліцензій на провадження господарської діяльності, пов'язаної зі створенням об'єктів архітектури, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій;

- Не зроблено запитів до Державної служби інтелектуальної власності України (03680, м. Київ, вул.. Урицького, 45), про наявність за Боржником в Єдиному реєстрі одержувачів контрольних марок для маркування примірників аудіовізуальних творів, фонограм, відеограм, комп'ютерних програм, баз даних, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій;

- Не зроблено запитів до Міністерства доходів і зборів України (04655, м. Київ, Львівська площа,8) про наявність та/або відсутність щодо митного оформлення за Боржником зовнішньоекономічних операцій (експорт/імпорт товарів, тощо), та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій;

- Не зроблено запитів до структурного підрозділу районного (обласного) підпорядкування філії «Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг» про наявність та/або відсутність Боржника серед власників об'єктів промислової власності, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій;

- Не зроблено запитів до Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті (01135, м. Київ, пр-т Перемоги 14), їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність інформації - відомостей, котрі містяться в Державному судновому реєстрі України та Судновій книзі України, про записи щодо суден, власником або судновласником яких є Боржника, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій!

- Не зроблено запитів до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (01010, м. Київ, вул. Московська, 8 корп.30), їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність Боржника серед власників, які володіють 10% і більше пакетів акцій емітентів, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій;

- Не зроблено запитів до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, їх структурних підрозділів районного (обласного) підпорядкування, про наявність та/або відсутність Боржника серед власників великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, підіймальних споруд, парових та водогрійних котлів, посудин, що працюють під тиском пари, трубопроводів пари та гарячої води, та звісно при його виявлені не вчинено відповідних та належних виконавчих дій;

- Не зроблено запитів до Міністерства інфраструктури України, Центру транспортного сервісу «ЛІСКИ» ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦІ», ДП «Головного інформаційно-обчислювальний центр Укрзалізниці» із вимогою підтвердити наявність та/або відсутність Боржника серед власників на залізничний транспорт, а саме, проте не обмежуючись: контейнери, електровози, тепловози, моторвагонного рухомого складу - вагони всіх видів, локомотивів, монорейкового транспорту, тощо, та звісно при його виявлені не вчинено відповідні та належні виконавчі дії.

- Не витребувано від ДП «Держреєстри України» відомостей щодо наявності та/або відсутності у Базі даних «ЗЕРНО» даних про здане Боржником зерно із ідентифікуючими даними володільця зерна відповідно до складських документів та журналу реєстрації (адже Боржник є посередником серед сільськогосподарських товаровиробників), у випадку його виявлення не здійснено його опису та арешту;

- Не вчиненні будь-які інші дії, що направленні на виконання наказу суду.

Частиною 8 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Статтею 4 цього ж Закону регламентовано, що з метою забезпечення електронного документообігу в органах державної виконавчої служби, ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження до його матеріалів Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. Порядок ведення такого реєстру, умови доступу до нього та отримання інформації встановлюються Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003р. №43/5.

Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень (надалі - Єдиний реєстр) - це комп'ютерна база даних, яка створена за допомогою автоматизованої системи і відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення та надання відомостей про виконавчі дії (п.1.1. Положення). Дані виконавчих документів, що надійшли до органу ДВС, підлягають обов'язковому внесенню до Єдиного реєстру (п. 2.1. Положення). До Єдиного реєстру обов'язково вносяться державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС відомості про проведення всіх виконавчих дій (п.п. 3.1.-3.2. Положення). Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія. Відомості про відкладення провадження виконавчих дій, зупинення виконавчого провадження, поновлення виконавчого провадження вносяться до Єдиного реєстру не пізніше наступного робочого дня після винесення відповідних постанов, а про відстрочення або розстрочення виконання рішення - не пізніше наступного робочого дня після надходження відповідного рішення (п. 3.4.Положення).

Крім того, розділом 5 вказаного Положення передбачено порядок доступу до Єдиного реєстру. Зокрема, кожна фізична або юридична особа має право безоплатного та цілодобового доступу до відомостей про торги та майно, що реалізується, шляхом отримання інформації через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Єдиного реєстру. Право доступу до виконавчого провадження шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування всіх документів та відомостей виконавчого провадження мають сторони виконавчого провадження, у якому вони беруть участь. Указаний доступ до інформації Єдиного реєстру здійснюється безоплатно та цілодобово з використанням звичайних програмних засобів перегляду інформації у мережі інтернет через веб-сайт, який ведеться Адміністратором Єдиного реєстру. З метою забезпечення доступу до інформації Єдиного реєстру сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз'яснюється таке право, указуються адреса відповідного веб-сайту в мережі інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання. Розділом 6 вказаного Положення регламентовано процедуру отримання з Єдиного реєстру інформації про наявність виконавчих проваджень.

Крім цього, п. 7.2. Положення регламентовано, що посадові особи органу ДВС несуть відповідальність за повноту та вірогідність інформації, яка вноситься до Єдиного реєстру.

Судом встановлено, що постановою від 09.04.2015 року про відкриття виконавчого провадження, зокрема п. 6 такої, сторонам виконавчого провадження роз'яснено, що останні мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, унесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за адресою в мережах Інтернет, ідентифікатор для доступу (зазначається лише в постановах, які направляються стягувачу та боржнику).

Таким чином, відомості, котрі внесені до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, є належними, достовірними та допустимими.

Відповідно до ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Вказана норма встановлює, що господарські суди розглядають скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби вчинені під час виконання виключно рішень, ухвал чи постанов, прийнятих саме господарськими судами. При цьому, розгляд цих скарг здійснює саме той суд, який видав виконавчий документ під час виконання якого органом Державної виконавчої служби були вчинені дії чи бездіяльність які оскаржуються.

У відповідності до пункту 9.7. Постанови Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зі змінами внесеними Постановою від 29 травня 2013 року №9, якщо обов'язок органу державної виконавчої служби вчинити певну дію прямо передбачено законом, але строк її вчинення не зазначений, то бездіяльність даного органу може бути оскаржена в будь-який час, коли скаржник дійде висновку про порушення у зв'язку із цією бездіяльністю його прав та охоронюваних законом інтересів, оскільки правопорушення є таким, що триває в часі.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що скарга ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" про визнання бездіяльності Шевченківського РВ ДВС міста Київа ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142759 щодо примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 06.08.2014 року у справі №916/774/14, є обґрунтованою, підтверджена матеріалами справи, у звязку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (вх№2-903/17 від 15.02.2017 р.) на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ міста Києва під час виконання наказу господарського суду Одеської області по справі №916/774/14 від 6 серпня 2014 року задовольнити.

2. Визнати за період із 16 квітня 2015 року по 13 лютого 2017 року незаконною та протиправною бездіяльність Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142759 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року по справі №916/774/14 в частині не вжиття належним та допустимих виконавчих дій щодо нерухомого майна Боржника, зокрема, та не обмежуючись, звернення стягнення на майно Боржника, арешту, опису, оцінці та реалізації нерухомого майна належному Боржнику.

3.Визнати за період із 16 квітня 2015 року по 13 лютого 2017 року незаконною та протиправною бездіяльність Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142759 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року по справі №916/774/14 в частині не вжиття належним та допустимих виконавчих дій щодо виявлення грошових коштів, зокрема, та не обмежуючись, звернення стягнення на кошти Боржника на його поточних рахунках.

4.Визнати діяльність за період із 16 квітня 2015 року по 13 лютого 2017 року Шевченківського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві у виконавчому провадженні №47142759 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року по справі №916/774/14, котрі виразились у не вчинені інших виконавчих дій у виконавчому провадженні №47142759 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 06 серпня 2014 року по справі №916/774/14, котрі направлені та свідчили б про його примусове виконання.

Повний текст ухвали складено та підписано 06 квітня 2017 р.

Суддя Г.І. Гуляк