РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2017Справа № 910/21911/14

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БСД-1"

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача -

1) Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України"

2) Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк"

3) Національний банк України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача -

4) Товариство з обмеженою відповідальністю "Сонас"

про визнання договорів укладеними та визнання договорів дійсними

за участю представників:

від позивача:Прокопенко Т.Ю.
від відповідача:Шалашова В.І.
від третьої особи -1:Беседін В.І., Мосійчук Я.І.
від третьої особи -2:Яців О.Р.
від третьої особи -3:не з'явився
від третьої особи -4:Христич О.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Синонім" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" (далі - ПАТ "КБ "Актив-Банк") про визнання договорів купівлі-продажу укладеними та визнання цих договорів дійсними.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ТОВ "Синонім" та відповідачем був укладений Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 07.05.2014 р., згідно з яким сторони домовилися укласти основні договори купівлі-продажу нерухомого майна, за якими відповідач зобов'язався передати у власність позивача нерухоме майно. Зі свого боку позивач виконав зобов'язання по оплаті завдатку в рахунок оплати нерухомого майна за основними договорами, а відповідач ухиляється від укладення основних договорів купівлі-продажу.

У позові (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 27.11.2015 р.) позивач просить вважати укладеними та визнати дійсними договори купівлі-продажу нерухомого майна, а саме:

- договір купівлі-продажу нежитлових приміщень з № 64 по № 68 (групи приміщень № 3), № 3, 4, 5 (групи приміщень № 4), з № І по № ХVI підвалу, з № 1 по № 48 (групи приміщень № 3), № 1 (групи приміщень № 4), з № І по № ХХ першого поверху, з № 1 по № 32 (групи приміщень № 5), з № І по № ІV другого поверху, з № 1 по № 26 (групи приміщень № 6), з № І по № ІV третього поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 7), з № І по № VІ четвертого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 8), з №№ І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 9), з №№ І, ІІ, ІІІ шостого поверху - офіси загальною площею 3904,90 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська № 3 (Літера А), а також інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості;

- договір купівлі-продажу підземного паркінгу загальною площею 409,60 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська буд. 3, а також інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості;

- договір купівлі-продажу квартири № 1, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська буд. 3, що складається з 2 кімнат, житловою площею 110,70 кв.м. загальною площею 194,20 кв.м., а також інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості;

- договір купівлі-продажу квартири № 2, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська буд. 3, що складається з 2 кімнат, житловою площею 84,80 кв.м. загальною площею 186,50 кв.м., а також інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.10.2014 р. було порушено провадження у справі та залучено до її розгляду третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", АТ "Укрексімбанк").

03.12.2015 р. ухвалою господарського суду міста Києва змінено найменування позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Синонім" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Мірасол".

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.12.2015 р. у даній справі, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 р., позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірасол" задоволено, визнано договори купівлі-продажу укладеними та дійсними.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016 р. вищевказані рішення господарського суду міста Києва від 24.12.2015 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 р. скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Під час нового розгляду справи ухвалою господарського суду міста Києва від 20.10.2016 р. до справи залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сонас" (далі - ТОВ "Сонас") та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - ПАТ АБ "Укргазбанк"), Національний банк України (далі - НБУ).

24.11.2016 р. ухвалою господарського суду міста Києва вирішено здійснювати розгляд справи у закритому судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.02.2017 р. замінено назву позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мірасол" на - Товариство з обмеженою відповідальністю "БСД-1" (далі - ТОВ "БСД-1").

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача - ПАТ "КБ "Актив-Банк" проти позову заперечив, зазначив, що банк перебуває в процедурі ліквідації, у зв'язку з чим нерухоме майно включено до ліквідаційної маси, при цьому Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним законом, положення якого застосовуються у спірних правовідносинах. Також вказав, що позивачем не сплачений грошовими коштами завдаток за Попереднім договором, нерухоме майно, яке є предметом основних договорів, станом на день розгляду справи не належить відповідачу на праві власності, а зобов'язання за Попереднім договором припинилися в зв'язку із закінченням строку укладення основних договорів.

Представники третьої особи-1 - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" вважали, що позов не підлягає задоволенню з тих підстав, що нерухоме майно, яке є предметом основних договорів, перебуває в іпотеці на підставі іпотечних договорів, укладених між відповідачем та третьою особою-1 в забезпечення виконання кредитного договору, укладеного між третьою особою-1 та ПрАТ "Укрпідшипник", при цьому ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", як іпотекодержатель, згоди на продаж предметів іпотеки не надавав. Крім того, зазначили, що майнові права за кредитним договором з ПрАТ "Укрпідшипник" перебували в заставі у Національного банку України, а тому на відчуження предметів іпотеки потрібно було погодження НБУ.

Представники третіх осіб-2,4 - ПАТ АБ "Укргазбанк" та ТОВ "Сонас" просили задовольнити позов та зазначили, що між ними був укладений договір іпотеки спірного нерухомого майна, на момент укладення якого були відсутні зареєстровані обтяження на майно, тому були дотримані загальні вимоги для необхідної чинності договору іпотеки. У свою чергу, ТОВ "Сонас" набуло право власності на спірні об'єкти нерухомості на підставі договорів купівлі-продажу, укладених з позивачем, станом на моменту набуття права власності позивач був належним власником майна на підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна, визнаних укладеними та дійсними згідно з рішенням господарського суду м. Києва від 24.12.2015 р., яке було залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 р. та набуло чинності, у зв'язку з чим третя особа-4 вважає себе добросовісним набувачем нерухомого майна.

Представник третьої особи-3 - Національного банку України в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у минулому судовому засіданні вважав, що у задоволенні позову необхідно відмовити, посилаючись на те, що позивачем невірно обраний спосіб правового захисту, оскільки відповідач перебуває в процедурі ліквідації, а тому підлягають застосуванню норми спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», крім того, зазначив, що на відчуження предметів іпотеки потрібне було погодження Національного банку України.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 07.05.2014 р. між позивачем (на той час - ТОВ "Синонім") та відповідачем був укладений Попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 593.

Відповідно до умов Попереднього договору сторони домовилися укласти основні договори купівлі-продажу нерухомого майна, за якими відповідач зобов'язався передати у власність позивача нерухоме майно:

- Основний договір № 1 - договір купівлі-продажу нежитлових приміщень з № 64 по № 68 (групи приміщень № 3), № 3,4,5 (групи приміщень № 4), з № І по № ХVI підвалу, з № 1 по № 48 (групи приміщень № 3), № 1 (групи приміщень № 4), з № І по № ХХ першого поверху, з № 1 по № 32 (групи приміщень № 5), з № І по № ІV другого поверху, з № 1 по № 26 (групи приміщень № 6), з № І по № ІV третього поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 7), з № І по № VІ четвертого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 8), з №№ І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 9), з №№ І, ІІ, ІІІ шостого поверху - офіси загальною площею 3904,90 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська № 3 (літера А), а також інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості (об'єкт № 1);

- Основний договір № 2 - договір купівлі-продажу підземного паркінгу загальною площею 409,60 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська буд. 3, а також інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості (об'єкт № 2);

- Основний договір № 3 - договір купівлі-продажу квартири № 1, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська буд. 3, що складається з 2 кімнат житловою площею 110,70 кв.м., загальною площею 194,20 кв.м, а також інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості (об'єкт № 3);

- Основний договір № 4 - договір купівлі-продажу квартири № 2, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська буд. 3, що складається з 2 кімнат житловою площею 84,80 кв.м., загальною площею 186,50 кв.м, а також інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості (об'єкт № 4).

Також сторони погодили істотні умови Основних договорів шляхом викладення тексту цих договорів у додатках до Попереднього договору.

Як встановлено судом, рішення про придбання об'єктів нерухомого майна та укладення попереднього договору з метою укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна з ПАТ "КБ "Актив-Банк" було прийняте Загальними зборами учасників ТОВ "Синонім" згідно з протоколом № 01-05/2014 від 01.05.2014 р.

З іншого боку, відповідно до п.п. 6.4 - 6.5 Статуту ПАТ "КБ "Актив-Банк" Правлінням банку було прийняте рішення від 28.04.2014 р., оформлене протоколом № 57/1, про продаж майна, що знаходиться у власності ПАТ "КБ "Актив-Банк" за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3. Згода на продаж об'єктів нерухомості була надана Розпорядженням Голови Спостережної ради від 28.04.2014 р.

Підписання уповноваженими представниками обох сторін Попереднього договору підтверджується наявними у справі копією дублікату Попереднього договору та копією примірника Попереднього договору, підписаного учасниками правочину із посвідчувальним написом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., що зареєстрований в реєстрі за № 593 та зберігається у справах нотаріуса.

З матеріалів справи вбачається, що обставини, пов'язані з укладенням зазначеного Попереднього договору були встановлені рішенням Господарського суду м. Києва від 15.07.2015 р. у справі № 910/20829/14, яким було відмовлено у позові ПАТ "КБ "Актив-Банк" до ТОВ "Синонім", треті особи без самостійних вимог на предмет спору - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про визнання нікчемним Попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.05.2014 р. Вказане рішення господарського суду м. Києва залишене в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 р. та постановою Вищого господарського суду України від 13.01.2016 р.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на це, обставини, які були встановлені у справі № 910/20829/14, на час розгляду даної справи є такими, що не підлягають повторному доказуванню відповідно до приписів ст. 35 ГПК України, а встановлені судовими рішеннями у тій справі факти мають обов'язкову силу для вирішення даної справи.

За умовами пункту 6.6 Попереднього договору сторони домовились, що Основні договори мають бути укладені протягом 8 календарних місяців з дня укладання Попереднього договору.

Судом встановлено, що 21.07.2014 р. листом № 193-01/4630 третя особа-1 (ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України") повідомила відповідача про те, що нею прийнято рішення про надання відповідачу згоди на відчуження нерухомого майна на користь позивача за ринковою вартість, але не нижче заставної вартості зазначеного майна, без припинення обтяження даного майна іпотекою.

Листом від 24.09.2014 р. позивач направив відповідачу (ПАТ "КБ "Актив-Банк") Повідомлення про готовність укласти Основні договори та проінформував відповідача про те, що укладення Основного договору № 1, Основного договору № 2, Основного договору № 3, Основного договору № 4 відбудеться в наступному порядку: Дата та час укладення і нотаріального посвідчення Основних договорів - 30 вересня 2014 р. 10.00 година. Місце укладення та нотаріального посвідчення Основних договорів - офіс приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. за адресою: 01001, м. Київ, вул. Софіївська, 8, кв. 2; тел.: 278-86-86. Також у Повідомленні від 24.09.2014 р. позивач зазначив перелік документів, які відповідач повинен надати для нотаріального посвідчення Основних договорів (правовстановлюючі документи на нерухоме майно; технічний паспорт БТІ на нерухоме майно; Статут ПАТ "КБ "Актив-Банк"; витяг із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо продавця станом на 26.09.2014 р.; витяг з ЄДРПОУ щодо продавця; рішення уповноваженого органу продавця на продаж нерухомого майна; документи, що підтверджують повноваження особи, яка підписує договори від імені продавця; паспорт та довідка про реєстраційний номер облікової картки платника податку особи, яка підписує договори від імені продавця; довідки за формою № 3 щодо об'єкту № 3 та об'єкту № 4).

Крім того, разом із Повідомленням від 24.09.2014 р. позивач направив відповідачу проекти Основного договору № 1, Основного договору № 2, Основного договору № 3, Основного договору № 4, підписані з боку позивача, за формою, встановленою Додатком № 1 до Попереднього договору.

Проте, відповідач у визначений термін до офісу нотаріуса не з'явився та ухилився від нотаріального посвідчення договорів. Так, 30.09.2014 р. о 10 годині у приміщенні за адресою: м. Київ, вул. Софіївська, 8, офіс 2, нотаріусом була встановлена особа та перевірені повноваження директора ТОВ "Синонім". Також Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. на підставі статті 49 Закону України «Про нотаріат» була складена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.10.2014 р., де зазначено, що договір купівлі-продажу є двостороннім договором, для укладання якого необхідне волевиявлення щодо його укладання як покупця, так і продавця, представник продавця ПАТ "КБ "Актив-Банк" до нотаріуса не з'явився, правовстановлюючі документи на нерухоме майно не надав. За таких обставин позивач, вважаючи, що його права та охоронювані законом інтереси порушені, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті та перевіряючи доводи сторін, з урахуванням висновків Вищого господарського суду України, викладених в постанові від 03.08.2016 р. по даній справі, суд виходив з такого.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 4 статті 179 ГК України передбачено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Згідно зі ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Статтею 182 ГК України передбачено, що за попереднім договором суб'єкт господарювання зобов'язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором. Попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору.

У разі якщо сторона, яка уклала попередній договір, одержавши проект договору від іншої сторони, ухиляється від укладення основного договору, друга сторона має право вимагати укладення такого договору в судовому порядку. Зобов'язання укласти основний договір, передбачене попереднім договором, припиняється, якщо до закінчення строку, в який сторони мають укласти основний договір, одна із сторін не надішле проект такого договору другій стороні.

Таким чином, можна зробити висновок, що попередній договір встановлює правові відносини його учасників з укладення основного договору в майбутньому. Сторони, пов'язані попереднім договором, не можуть відмовитися від укладення основного договору. У випадку ухилення сторони, яка отримала проект основного договору, від його підписання потерпіла сторона має право в судовому порядку вимагати укладення основного договору.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ст. 180 ГК України).

Згідно зі ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі, якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

А відповідно до пункту 6.7 Попереднього договору у випадку, якщо в обумовлений строк продавець відмовляється укласти Основні договори, спір передається на вирішення суду у відповідності до вимог чинного законодавства.

За таких обставин, виходячи з викладених правових норм та умов Попереднього договору, суд вважає, що позивач має право вимагати в судовому порядку укладення спірних договорів купівлі-продажу нерухомого майна.

Судом встановлено, що відбулося часткове виконання Основних договорів купівлі-продажу шляхом оплати завдатку за Попереднім договором в рахунок оплати договірної ціни за Основними договорами.

Так, між позивачем, відповідачем та Компанією "Істерн Секьюрітіз Інк" (поручитель) був укладений договір поруки від 08.05.2014 р., за умовами якого (пункти 1.1, 1.2 договору) компанія "Істерн Секьюрітіз Інк", як поручитель, зобов'язується перед продавцем нести солідарну відповідальність за виконання покупцем на користь продавця зобов'язання, що виникає із Попереднього договору щодо внесення в строк до 19.08.2014 р. завдатку в розмірі 44 500 000,00 грн. в забезпечення сплати договірної ціни за Основними договорами (зобов'язання). Поручитель відповідає перед продавцем разом з покупцем як солідарні боржники. При цьому поручитель несе солідарний обов'язок за виконання зобов'язання в сумі, не більше еквівалентній 1 970 000,00 Євро за курсом Національного банку України станом на дату виконання зобов'язання поручителем.

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.3 договору поруки поручитель у разі невиконання покупцем зобов'язання перед продавцем у строк, передбачений Попереднім договором, несе обов'язок виконати зобов'язання в сумі 1 970 000,00 Євро на вимогу продавця або за власною ініціативою. Сторони домовились, що продавець у разі невиконання покупцем зобов'язання у встановлений строк має право на договірне списання коштів з рахунків поручителя, які відкриті в банківській установі продавця. Продавець має право, а поручитель цим беззаперечно та безвідклично доручає продавцю самостійно списати в порядку договірного списання грошові кошти в сумі зобов'язання, але не більше еквівалентній 1 970 000,00 Євро за курсом Національного банку України станом на дату виникнення права на договірне списання, та направити списані таким чином грошові кошти поручителя в рахунок виконання зобов'язання покупця за Попереднім договором. Отримувачем таких коштів є продавець. У випадку якщо кошти на рахунку поручителя виражені у валюті іншій, ніж валюта зобов'язання, зарахування отриманих внаслідок здійснення договірного списання грошових коштів в рахунок зобов'язання здійснюється шляхом перерахування іноземної валюти в гривню з використанням курсу Національного банку України станом на дату виникнення права на договірне списання. Право на договірне списання коштів з рахунків поручителя в рахунок виконання зобов'язання виникає у продавця в день, коли зобов'язання повинно бути виконане відповідно до Попереднього договору та є невиконаним.

При цьому суд звертає увагу на пункт 2.4 договору поруки, відповідно до якого у разі невиконання покупцем (позивачем) зобов'язання перед продавцем у встановлений строк та в день виникнення у продавця (відповідача) права на договірне списання коштів з рахунків поручителя на підставі пунктів 2.2, 2.3 договору поруки, зобов'язання вважається частково виконаним та припиненим за домовленістю сторін відповідно до ст. 604 Цивільного кодексу України в частині, що дорівнює сумі грошових коштів на рахунках поручителя в банківській установі продавця, обчисленої за правилами, передбаченими п. 2.2 договору поруки. Сума виконаного та припиненого зобов'язання розподіляється наступним чином: в рахунок оплати договірної ціни за Основним договором № 1 - 84 % суми, в рахунок оплати договірної ціни за Основним договором № 2 - 8,33 % суми, в рахунок оплати договірної ціни за Основним договором № 3 - 3,92 % суми, в рахунок оплати договірної ціни за Основним договором № 4 - 3,75 % суми.

Матеріали справи свідчать, що у поручителя - Компанії "Істерн Секьюрітіз Інк" відкритий рахунок в ПАТ "КБ "Актив-Банк" № 07 відповідно до укладеного з банком договору на відкриття та обслуговування інвестиційних рахунків № RKO-1-400072-14 від 30.05.2014 р. (далі - договір банківського рахунку). При цьому залишок коштів на рахунку Компанії "Істерн Секьюрітіз Інк" станом на день виникнення права на договірне списання складав 1 995 000,00 Євро, що підтверджується банківською випискою.

У судовому засіданні представник відповідача вказував на те, що у період з 11.07.2014 р. по 08.09.2014 р. залишок грошових коштів на рахунку компанії "Істерн Секьюрітіз Інк" № 07 (978) становив 1 000 000,00 Євро, а на рахунку № 07 (980) - становив 202,52 грн., що свідчить про відсутність у поручителя коштів, необхідних для забезпечення зобов'язання.

Проте, суд не приймає вказані доводи відповідача, оскільки судом встановлено, що 09.07.2014 р. компанія "Істерн Секьюрітіз Інк" подала до банку платіжне доручення на перерахування суми 497 500 Євро з призначенням платежу «на власний рахунок в іншому банку», а 11.07.2014 р. - ще одне платіжне доручення на перерахування суми 497 500 Євро з призначенням платежу «на власний рахунок в іншому банку». Утім, ні платіжне доручення від 09.07.2016 р., ні платіжне доручення від 11.07.2016 р., на загальну суму 995 000 Євро не були виконані банком, хоча за умовами п. 3.1.3 вказаного вище договору на відкриття та обслуговування інвестиційних рахунків банк зобов'язався своєчасно здійснювати розрахункові операції відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та інших нормативних актів, що регулюють порядок здійснення таких операцій.

Відповідно до п. 8.1, 8.4 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів. Також п. 2.2. договору банківського рахунку передбачено, що доручення клієнта, які містяться в розрахунковому документі, виконуються у день надходження такого документа до банку, якщо документ подано протягом операційного часу. В разі подання розрахункового документа після закінчення операційного часу - він виконується не пізніше наступного робочого дня. Таким чином, строк виконання платіжних доручень компанії "Істерн Секьюрітіз Інк" не міг перевищувати три операційні дні, встановлені для міжбанківського переказу. Зазначеним законом та нормативно-правовими актами Національного банку України не передбачено списання коштів з рахунку клієнта, якщо його розрахунковий документ не виконується через відсутність коштів на кореспондентському рахунку банку.

Більш того, з наданої відповідачем виписки з особового рахунку Компанії вбачається, що після 26.06.2014 р. жодних операцій із списання коштів із рахунку № 07 (978) компанії "Істерн Секьюрітіз Інк" не здійснювалось і залишок коштів на ньому не змінювався з 26.06.2014 р. та становив суму 1 995 000 Євро. При цьому платіжні доручення від 09.07.2014 р. та 11.07.2014 р. були повернуті банком без виконання 08.09.2014 р. на підставі службової записки.

У подальшому судом встановлено, що оскільки позивач не виконав зобов'язання по оплаті в строк до 19.08.2014 р. завдатку в сумі 44 500 000 грн., у відповідача виникло право на підставі п. 2.3 договору поруки на договірне списання коштів з рахунків поручителя (компанії "Істерн Секьюрітіз Інк") в рахунок виконання зобов'язання в частині, що дорівнює еквіваленту 1 970 000,00 Євро за курсом Національного банку України станом на дату виконання зобов'язання поручителем. Дата виконання зобов'язання поручителем - 19.08.2014 р., курс гривні до Євро, встановлений Національним банком України станом на 19.08.2014 р. - 1733,4432 грн. за 100 Євро.

Таким чином, 19.08.2014 р. зобов'язання позивача з оплати завдатку припинилося частково - в сумі 34 148 831 грн. (1 970 000, 00 Євро х 1733,4432 грн. : 100 Євро) в результаті виникнення права на договірне списання коштів з рахунку поручителя компанії "Істерн Секьюрітіз Інк", що за домовленістю сторін є припиненням зобов'язання по оплаті на підставі ст. 604 Цивільного кодексу України.

Суд відхиляє посилання відповідача на те, що договірного списання коштів з рахунку поручителя в рахунок виконання зобов'язання позивача за Попереднім договором не здійснено, а рахунок поручителя є інвестиційним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором, із якого виникло зобов'язання по оплаті (Попередній договір), прямо передбачений одним із способів виконання - в день виникнення у продавця права на договірне списання коштів з рахунків поручителів, зобов'язання покупця по сплаті завдатку вважаються виконаними та припиненими за домовленістю сторін відповідно до ст. 604 Цивільного кодексу України в частині, що дорівнює сумі коштів, право на договірне списання яких виникло.

Аналогічні положення були передбачені договором поруки, який є трьохстороннім, а отже, ним регулюються як відносини між продавцем і поручителем, так і відносини між продавцем та покупцем. Внаслідок укладення договору поруки виникло солідарне зобов'язання покупця та поручителя перед продавцем по оплаті завдатку. Також договором поруки прямо передбачений спосіб виконання цього зобов'язання - відповідно до пункту 2.4 цього договору - у разі невиконання покупцем зобов'язання перед продавцем у встановлений строк та в день виникнення у продавця права на договірне списання коштів з рахунків поручителя зобов'язання вважається частково виконаним та припиненим за домовленістю сторін відповідно до ст. 604 ЦК України в частині, що дорівнює сумі грошових коштів на рахунках поручителя в банківській установі продавця.

З указаного суд робить висновок, що у Попереднього договорі та договорі поруки сторони (позивач, відповідач, поручитель) визначили спосіб виконання та підстави припинення зобов'язання. Таке виконання не пов'язане з безпосереднім рухом коштів, а обумовлене лише набуттям права на договірне списання, яким відповідач може безперешкодно скористатися.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом. Відповідно до ст. 26 зазначеного Закону платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Відповідно до ст. 7 зазначеного Закону банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки.

Згідно з Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. № 492, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать інвестиційні рахунки, що відкриваються нерезидентам-інвесторам в уповноважених банках України для здійснення інвестиційної діяльності в Україні.

З огляду на це, інвестиційний рахунок є різновидом поточного банківського рахунку, щодо якого чинним законодавством не передбачено жодних виключень із загального порядку стосовно договірного списання грошей із рахунку.

Крім того, судом встановлено, що виконання зобов'язань по оплаті завдатку за Попереднім договором здійснювалось шляхом звернення стягнення відповідачем на майнові права на депозит, розміщений MEINL BANK Aktiengesellschaft (далі - Mein Bank AG) на вкладному рахунку відповідно до договору про міжбанківський депозит № 110314/DP01 від 11.03.2014 р.

Так, між ПАТ "КБ "Актив-Банк" (заставодержателем, яким є відповідач) та Mein Bank AG (заставодавець) був укладений договір застави майнових прав на міжбанківський депозит № 0805/PL від 08.05.2014 р. (далі - договір застави). Відповідно до п. 1.1 договору застави заставодавець з метою забезпечення належного виконання частини основного зобов'язання передає в заставу предмет застави. Заставодержатель має право у разі невиконання боржником основного зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця.

Як встановлено судом, факт зарахування коштів на депозит заставодавцем Mein Bank Aktiengesellschaft підтверджений SWIFT-повідомленням про перерахування коштів в сумі 500 000,00 Євро на користь відповідача.

За умовами вказаного договору застави позивач є боржником; основне зобов'язання означає сплату грошових коштів боржником за Попереднім договором, відповідно до якого боржник зобов'язаний в строк до 19.08.2014 р. надати заставодержателю завдаток в розмірі 44 500 000,00 грн. шляхом перерахування його на рахунок заставодержателя; застава за договором застави забезпечує частину основного зобов'язання в сумі, що є еквівалентом 530 000 Євро за курсом Національного банку України на дату звернення стягнення на предмет застав. Предметом застави є належні заставодавцю майнові права на грошові кошти відповідно до договору про міжбанківський депозит № 110314/DP01 від 11.03.2014 р., що розміщені на вкладному рахунку в заставодержателя у розмірі 500 000,00 Євро, а також нараховані на них проценти, але в сумі, що не перевищує 30 000,00 Євро, а саме - право заставодавця (Mein Bank AG) вимагати від заставодержателя (ПАТ "КБ "Актив-Банк" ) повернення (виплати) вкладу та процентів.

Відповідно до розділу 4 договору застави звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя будь-яким зі способів, зокрема, шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених договором застави застережень про задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави - зокрема, відступлення заставодержателю права вимоги у разі, якщо предметом застави є право вимоги (майнові права). Звернення стягнення на предмет застави можливе шляхом позасудового врегулювання на підставі договору застави та не потребує укладення сторонами окремого договору чи будь-якого іншого додаткового підтвердження погодження. Зарахування отриманих від реалізації предмету застави грошових коштів у валюту основного зобов'язання здійснюється з використанням курсу НБУ на дату зарахування.

При цьому зі змісту вказаного договору слідує, що положення пункту 4.7 разом з іншими положеннями договору застави являють собою окремий договір (правочин) про уступку (відступлення) заставодержателю майнових прав (прав вимоги), що складають предмет застави. В силу зазначеного договору відступлення права вимоги заставодавець здійснює уступку (відступає) заставодержателю під відкладальною обставиною, а заставодержатель набуває всі майнові права (права вимоги) заставодавця, що є предметом застави, і стає кредитором за такими правами. Відкладальною обставиною (умовою), з настанням якої уступка (відступлення) заставодавцем заставодержателю майнових прав (прав вимоги), що складають предмет застави, вважається такою, що відбулася, і заставодержатель вважається таким, що став кредитором відносно таких майнових прав (прав вимоги), є момент настання негативної обставини. У свою чергу, негативною обставиною відповідно до підпункту 1 п. 3.1 договору застави є невиконання, несвоєчасне, не в повному обсязі або неналежне виконання боржником основного зобов'язання.

Судом встановлено, що 20.08.2014 р. відповідач вручив заставодавцю Mein Bank Aktiengesellschaft повідомлення про настання негативної обставини та набуття прав шляхом уступки на користь банку права вимоги за договором про міжбанківський депозит № 110314/DP01 від 11.03.2014 р. на підставі договору застави.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права. Обтяжувач зобов'язаний повідомити в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, боржника та інших обтяжувачів відповідного права грошової вимоги про свій намір набути на свою користь таке право. З дня відправлення зазначеного повідомлення обтяжувач набуває права кредитора в зобов'язанні, право вимоги за яким відступлене на його користь. Обтяжувач користується правами кредитора в цьому зобов'язанні до моменту повного задоволення його забезпеченої обтяженням вимоги.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачем у передбачений законом та договором спосіб здійснено звернення стягнення на предмет застави - майнові права за договором про міжбанківський депозит № 110314/DP01 від 11.03.2014 р., та відповідач набув права кредитора за цим договором. При цьому датою звернення стягнення є 20.08.2014 р., сума депозиту - 500 000,00 Євро, сума процентів за депозитом станом на 20.08.2014 р. - 22 361,29 Євро із розрахунку 10 % річних.

Таким чином, зобов'язання по оплаті завдатку в рахунок сплати договірної ціни за основними договорами було виконане в частині, що дорівнює еквіваленту 522 361,29 Євро, та за курсом Національного банку України станом на дату звернення стягнення становить в сумі 9 223 906 гривень (522 361,29 Євро х 1765,8097 грн. : 100 Євро) за рахунок звернення стягнення на право вимоги майнового поручителя Mein Bank AG.

Судом не приймаються доводи відповідача про те, що банк не здійснив належні облікові операції з набуття прав вимоги за договором про міжбанківський депозит, оскільки вони не спростовують той факт, що відповідач звернув стягнення на предмет застави шляхом направлення повідомлення про звернення стягнення та набув права вимоги за депозитним договором.

Верховний Суд України в постанові від 31 жовтня 2011 р. у справі № 6-47цс11 зазначив про необхідність враховувати умови договору застави. Отже, у даному випадку суд враховує, що положення пункту 4.7 разом з іншими положеннями договору застави, які складають собою окремий договір (правочин) про уступку (відступлення) заставодержателю майнових прав (прав вимоги), що є предметом застави, і передбачають відступлення заставодавцем майнових прав заставодержателю під відкладальною обставиною, у зв'язку з чим заставодержатель стає кредитором за такими правами. При цьому відкладальною обставиною (умовою), з настанням якої уступка (відступлення) заставодавцем заставодержателю майнових прав (прав вимоги), що складають предмет застави, вважається такою, що відбулася, і заставодержатель вважається таким, що став кредитором відносно таких майнових прав (прав вимоги), є момент настання негативної обставини, якою є невиконання, несвоєчасне, не в повному обсязі або неналежне виконання боржником основного зобов'язання (відповідно до підпункту 1 п. 3.1 договору застави).

Посилання відповідача на те, що ПАТ "КБ "Актив-Банк" був обмежений у набутті прав на об'єкти застави без згоди куратора Національного банку України постановою Правління Національного банку України від 12.06.2014 р. № 349/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до категорії проблемних», суд не приймає до уваги, оскільки віднесення банку до категорії проблемних не є підставою для невиконання банком умов укладених ним правочинів, а зазначена постанова Правління НБУ на час виконання позивачем та його майновими поручителями основних договорів була банківською таємницею та не перебувала у публічному доступі, а тому не була відома позивачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Відповідно до частини 3 ст. 92 Цивільного кодексу України у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Таким чином, за змістом зазначених норм законодавства встановлюється презумпція наявності повноважень на здійснення дієздатності юридичної особи у виконавчого органу юридичної особи, і порушення таких повноважень не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами.

Пленум Вищого господарського суду України у постанові від 29.05.2013 р. № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначив, що припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України).

З огляду на вказане, обмеження, встановлені для відповідача постановою Правління Національного банку України, що не могла бути відома іншій стороні, не мають значення у вирішенні питання про дійсність правочину (в даному випадку - відступлення права вимоги), оскільки за всіма обставинами позивач та майновий поручитель Mein Bank AG не знали та не могли знати про такі обмеження. При цьому суду не надано доказів на підтвердження того, що позивач та майновий поручитель Mein Bank AG знали про обмеження, які встановлені для ПАТ "КБ "Актив-Банк" на реалізацію його дієздатності.

Отже, за висновком суду зобов'язання по оплаті завдатку було виконане в сумі 43 372 737 грн. При цьому відповідно до п. 6.8 Попереднього договору покупець (позивач) сплачує продавцю (відповідачу) за об'єкт № 1, об'єкт № 2, об'єкт № 3, об'єкт № 4 договірну ціну в національній валюті України, яка за усі зазначені об'єкти разом складає 60 000 000 гривень на умовах, зазначених в Попередньому договорі та основному договорі № 1, основному договорі № 2, основному договорі № 3, основному договорі № 4.

А згідно з п. 6.8.2 Попереднього договору сума завдатку зараховується в рахунок оплати договірної ціни, в тому числі за основним договором № 1 - 84 % суми, за основним договором № 2 - 8,33 % суми, за основним договором № 3 - 3,92 % суми, за основним договором № 4 - 3,75 % суми. Відповідно сторони погодили договірну ціну об'єкту № 1 в сумі 50 400 000 гривень, в тому числі ПДВ, об'єкту № 2 - 5 000 000 гривень, в тому числі ПДВ, об'єкту № 3 - 2 350 000 гривень, в тому числі ПДВ, об'єкту № 4 - 2 250 000 гривень, в тому числі ПДВ, а також порядок оплати договірної ціни, шляхом викладення тексту основних договорів в додатку № 1 до Попереднього договору.

Отже, враховуючи внесену суму завдатку 43 372 737 грн., позивачем в рахунок оплати договірної ціни за основним договором № 1 сплачено 36 517 099,08 грн. (84 % суми завдатку), за основним договором № 2 сплачено 3 621 278,99 грн. (8,33 % суми завдатку), за основним договором № 3 сплачено 1 704 131,29 грн. (3,92 % суми завдатку), за основним договором № 4 сплачено 1 630 227,64 грн. (3,75 % суми завдатку).

При цьому суд не приймає посилання відповідача на те, що, зобов'язання по оплаті завдатку виконано не в повному обсязі, а отже позивач не має права вимагати укладення основних договорів, оскільки за змістом ст. 182 Господарського кодексу України право вимагати укладення основного договору на підставі попереднього договору не пов'язано з оплатою будь-яких сум в рахунок оплати основних договорів. Також за змістом ст. 220 Цивільного кодексу України право вимагати визнання договору дійсним не обмежено обсягом часткового виконання договору. Для правової оцінки важливий лише сам факт часткового виконання, незалежно від його розміру.

З огляду на це, право позивача на укладення основних договорів не обмежено тією обставиною, що позивач сплатив завдаток в сумі 43 372 737 гривні, а не 44 500 000 гривень як визначено Попереднім договором.

Решта суми була доплачена платіжним дорученням № від 16.12.2015 р. на суму 100 000 грн., платіжним дорученням № від 15.07.2016 р. на суму 9 882 900,92 грн., платіжним дорученням № від 15.07.2016 р. на суму 1 378 721,01 грн., платіжним дорученням № від 15.07.2016 р. на суму 4 000 000,00 грн., платіжним дорученням № від 15.07.2016 р. на суму 645 868,71 грн. та платіжним дорученням № від 15.07.2016 р. на суму 619 772,36 грн.

За таких обставин сума 60 000 000 грн. була сплачена позивачем повністю.

Крім того, судом встановлено, що нерухоме майно, яке є предметом основних договорів станом на день укладення Попереднього договору було предметом іпотеки за договором іпотеки № 151119Z24 від 27.10.2014 р. та договором іпотеки № 151119Z25 від 27.10.2014 р., укладених між третьої особою-1 (ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України") та відповідачем (ПАТ "КБ "Актив-Банк") в забезпечення виконання зобов'язань ВАТ «Укрпідшипник» перед третьою особою-1 за кредитним договором.

Відповідач та третя особа-1 у справі зазначили, як про одну з підстав відмови у позові, про відсутність згоди іпотекодержателя (ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України") на відчуження предмета іпотеки, які є об'єктом купівлі-продажу основних договорів.

Скасовуючи рішення господарських судів у даній справі, прийнятих за результатами попереднього розгляду, Вищий господарський суд України в постанові від 03.08.2016 р. зазначив, що суди передчасно дійшли висновку про те, що немає необхідності отримання згоди іпотекодержателя на відчуження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, з посиланням на ст.ст. 9, 12 Закону України «Про іпотеку», ч. 2 ст. 586 Цивільного кодексу України, які передбачають, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки; правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна без згоди іпотекодержателя є недійсним. Також Вищий господарський суд України зазначив про необхідність отримання попереднього погодження на укладення спірних правочинів з Національним банком України.

Відповідно до ч. 1 ст 11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи. Постанова касаційної інстанції не може містити вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.

У п. 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.102011 р. № 11 «Про деякі питання практики застосування розділу XII 1 Господарського процесуального кодексу України» зазначено, що вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції і є обов'язковими для господарського суду під час нового розгляду справи, повинні бути максимально конкретними й стосуватися виключно вчинення господарським судом певних процесуальних дій та/або встановлення обставин, що входять до предмета доказування у справі і не були з'ясовані у прийнятті рішення або постанови господарського суду.

Отже, перевіряючи доводи сторін та виконуючи вказівки суду касаційної інстанції у цій частині, суд встановив наступне.

У матеріалах справи міститься лист третьої особи-1 від 21.07.2014 № 193-01/4630, адресований голові правління відповідача, наявність якого не заперечували учасники процесу, у якому зазначено про те, що іпотекодержатель - АТ "Укрексімбанк" прийняв рішення про надання ПАТ "КБ "Актив-Банк" згоди на відчуження на користь ТОВ "Синонім" нерухомого майна за ринковою вартістю, але не нижче заставної вартості вказаного майна, без припинення обтяження даного майна іпотекою. Ці обставини встановлені також рішенням Господарського суду міста Києва від 15.07.2015 у справі № 910/20829/14, про яке йшлося вище.

Також судом встановлено, що кредитним комітетом АТ "Укрексімбанк" було прийнято рішення, оформлене протоколом № 46/1 від 10.06.2014 р. (витяг із якого наявний в матеріалах справи) про надання ПАТ "КБ "Актив-Банк" згоди на відчуження на користь ТОВ "Синонім" нерухомого майна за ринковою вартістю, але не нижче заставної вартості зазначеного майна, без припинення обтяження даного майна іпотекою. Зазначене рішення кредитного комітету було затверджено рішенням Правління АТ "Укрексімбанк" від 11.06.2014 р. (витяг із протоколу засідання Правління міститься у матеріали справи).

Оцінивши вказані докази у їх сукупності із встановленими обставинами справи, суд дійшов висновку про те, що у рішенні кредитного комітету, рішенні правління та листі від 21.07.2014 № 193-01/4630 йде мова про вже прийняте третьою особою-1 рішення про надання згоди, про що повідомлявся відповідач. При цьому зміст указаних документів дозволяє дійти висновку про те, що іпотекодержатель вже прийняв рішення про надання згоди на відчуження предметів іпотеки, а не повідомляє про можливість надання такої згоди в майбутньому.

Посилання третіх осіб-1,3 на те, що відчуження предметів іпотеки на час укладення основних договорів потребувало погодження Національного банку України, оскільки майнові права за кредитним договором були оформлені в заставу НБУ, суд також відхиляє.

При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в даному випадку правовідносини, які виникли між позивачем, відповідачем та третьою особою-1 з приводу купівлі-продажу нерухомого майна, регулюються саме Попереднім договором та договорами іпотеки, а не угодою з Національним банком України, який не є учасником спірних правовідносин. У той же час, договори іпотеки, укладені відповідачем з АТ "Укрексімбанк", не містять положень про погодження Національним банком України укладення договорів відчуження предмету іпотеки.

Крім того, як вбачається з договору застави майнових прав № 02/02-10/1-ЗМП від 03.02.2014 р., укладеного між АТ "Укрексімбанк" та Національним банком України, чинного на момент надання третьою особою-1 згоди на відчуження предметів іпотеки, вказаний договір не передбачав необхідності погодження Національного банку на продаж предметів іпотеки та на перехід права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, оскільки умови кредитного договору та договорів іпотеки жодним чином не змінювались у зв'язку з відчуженням предмету іпотеки.

Також встановлено, що відповідно до рішення АТ "Укрексімбанк" від 10.06.2014 р. (протокол № 46/1), кредитним комітетом банку було вирішено узгодити п. 2 цього рішення з Національним банком України, а далі - пунктом 2 рішення кредитного комітету вирішено надати ПАТ "КБ "Актив-Банк" згоду на відчуження нерухомого майна на користь ТОВ "Синонім". Та обставина, що третя особа-1 прийняла рішення про надання згоди на відчуження нерухомого майна до отримання узгодження Національного банку є лише порушенням внутрішніх процедур АТ "Укрексімбанк" та жодним чином не впливає на чинність згоди останнього на відчуження предметів іпотеки.

Окрім усього, судом встановлено, що 30.03.2015 р. зобов'язання за договором застави майнових прав № 02/02-10/1-ЗМП від 03.02.2014 р. між НБУ та АТ "Укрексімбанк" припинились внаслідок укладення договору про розірвання договору застави. Таким чином, майнові права за кредитом, в забезпечення виконання якого укладені договори іпотеки спірного нерухомого майна, станом на час розгляду справи не перебувають в заставі у Національного банку України, а отже згода НБУ на відчуження предметів іпотеки не впливає на правильність вирішення спору.

Під час розгляду справи представники третьої особи-1 також посилались на те, що позивачем та відповідачем не надані документи, визначені в додатку до листа-погодження від 21.07.2014 № 193-01/4630, проте суд вважає, що зазначені обставини не мають значення для чинності згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки у розумінні ст. 9 Закону України «Про іпотеку», якою передбачена лише обов'язковість згоди іпотекодержателя на відчуження предмету іпотеки, а не наявність інших умов, в тому числі документів та погоджень, які можуть бути потрібні для надання згоди.

Далі, направляючи дану справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України в постанові від 03.08.2016 р. вказав, що судами не надано оцінку умові про відчуження нерухомого майна на користь позивача за ринковою вартістю, але не нижче заставної вартості зазначеного майна.

Виконуючи вказівку касаційного суду по даній справі, суд приймає до уваги доводи АТ "Укрексімбанк" про те, що згода була надана іпотекодержателем за умови здійснити продаж майна за вартістю, не нижче заставної, проте суд зазначає таке.

Чинне законодавство не передбачає право іпотекодержателя обумовлювати будь-яким чином свою згоду на відчуження предмета іпотеки, зокрема, шляхом визначення ціни продажу предмета іпотеки. Так, відповідно до ст.ст. 509, 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Згідно зі ст.ст. 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи викладене, істотні умови договору, в тому числі ціна, можуть визначатися виключно за домовленістю сторін договору, якими в договорі купівлі-продажу є продавець та покупець, а іпотекодержатель не має право обумовлювати будь-яким чином свою згоду на відчуження предмета іпотеки, зокрема, шляхом визначення ціни продажу предмета іпотеки, оскільки він не є стороною договору купівлі-продажу.

Також слід зазначити, що рішенням Господарського суду м. Києва від 15.07.2015 р. у справі № 910/20829/14, про яке зазначалось вище, встановлено, що вартість нерухомого майна, яке підлягає відчуженню за основними договорами, не є нижчою за ринкову ціну такого майна, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про відсутність ознак нікчемності Попереднього договору, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», на чому наголошував АТ "Укрексімбанк".

З огляду на викладене, суд вважає, що позивач, отримавши згоду іпотекодержателя нерухомого майна, у визначений Попереднім договором термін позивач правомірно направив відповідачу повідомлення про готовність укласти основні договори (лист від 24.09.2014 р.) та направив відповідачу проекти основних договорів, що підтверджується описом вкладення в цінний лист та поштовою квитанцією, наявними у справі.

Далі, перевіряючи доводи відповідача та третьої особи-1 про наявність законодавчих обмежень на відчуження нерухомого майна під час перебування ПАТ "КБ "Актив-Банк" в процедурі ліквідації, суд виходив з наступного.

Правовідносини, що є предметом розгляду, виникли на підставі Попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна, що був укладений між позивачем та відповідачем 7 травня 2014 року.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.09.2014 № 545 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційного банку "Актив-Банк" до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.09.2014 р. № 79 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ "Актив-Банк"», згідно з яким з 03.09.2014 р. по 03.12.2014 р. в банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "КБ "Актив-Банк".

Провадження по справі № 910/21911/14 порушено господарським судом м. Києва 14.10.2014 р.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23.12.2014 р. № 838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційного банку "Актив-Банк"» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення від 24.12.2014 р. № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Актив-Банк"» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Актив-Банк".

Таким чином, правовідносини, щодо яких розглядається спір, виникли між сторонами до запровадження в ПАТ "КБ "Актив-Банк" тимчасової адміністрації, провадження по справі було порушено під час тимчасової адміністрації, а з 24.12.2014 р. розпочату процедуру ліквідації. На час розгляду справи відповідач перебуває в процедурі ліквідації.

Процедура ліквідації банку здійснюється у особливому порядку, який регулюється Законом України «Про банки і банківську діяльність» та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які є спеціальними та підлягають застосуванню до правовідносин, в яких стороною є банк, що ліквідується, а всі інші закони можуть застосовуватись до таких правовідносин лише в тій частині, що не суперечить положенням цих спеціальних законів, що передбачено приписам ч. 8 Розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Отже, з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку 24.12.2016 р. відповідне майно втрачає властивості майна, правовий режим якого регулюється спеціальними нормами законодавства про іпотеку, стосовно майна банку, який ліквідується, діє правовий режим, встановлений нормами Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». З огляду на вказане суд вважає, що з дня призначення уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ "КБ "Актив-Банк", тобто з 24.12.2014 р., втратили чинність обмеження на розпорядження майном, які виникли в зв'язку з обтяженням майна іпотекою.

Норми Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які регулюють процедуру ліквідації банків, є спеціальними та мають пріоритет перед іншим законодавством у регулюванні правовідносин ліквідації банків. Ця правова позиція підтримується Верховним Судом України в аналогічних справах, які стосуються застосування норм ст. 9, 12 Закону України «Про іпотеку» в процедурі ліквідації юридичних осіб. Так, відповідно до ст.ст. 9, 12 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

У той же час, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» містить норму, аналогічну передбаченій п. 2 ст. 46 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому пунктом 1 ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у чинній редакції) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника.

Верховний Суд України в постанові від 26 червня 2013 року по справі № 6-58цс13 досліджував обставини, пов'язані з відчуженням спірного майна, що було предметом іпотеки за договорами іпотеки, в процесі ліквідаційної процедури боржника та встановив неоднакове застосування касаційним судом одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема, статей 9, 12 Закону України «Про іпотеку». У вказаній справі Верховний Суд України зазначив, відповідно до статті 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом, однак, він не має права без згоди іпотекодержателя, зокрема, відчужувати предмет іпотеки. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (частина третя статті 12 Закону України «Про іпотеку»). У справі, яка переглядається, спірне майно, що було предметом іпотеки за договорами застави та іпотеки, укладеними між боржником та банком, відчужене в процесі ліквідаційної процедури боржника. Умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів установлює Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному цим Законом. Згідно зі статтею 5 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника (пункт 6 частини першої статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин). При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не передбачено.

Аналогічні правові висновки про те, що норми ст. ст. 9, 12 Закону України «Про іпотеку» не може застосовуватись під час ліквідаційної процедури, були зроблені Вищим господарським судом України у постанові від 31.05.2011 р. по справі № 16/273д/10, постанові від 14.05.2012 р. у справі № 34/676-54/255.

Відповідно до ст. 82 ГПК України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу. Відповідно до ст. 111-28 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

У даному випадку суд приймає до уваги, що правова позиція полягає в тому, що норми законодавства, яким регулюється проведення ліквідаційної процедури мають пріоритет над законодавством про заставу та іпотеку, а тому норми Закону України «Про іпотеку» в частині отримання згоди іпотекодержателя під час реалізації майна в ліквідаційній процедурі не підлягають застосуванню, оскільки з початком ліквідації боржника всі без виключення обтяження його майна скасовуються за законом незалежно від будь-яких обставин.

При цьому необхідно зазначити, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює процедуру ліквідації банків, також є спеціальним та має пріоритет перед іншим законодавством у регулюванні правовідносин ліквідації банків.

Як вже зазначалось, відповідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 46 цього Закону з дня початку процедури ліквідації банку: втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку, накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається, а укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону. При цьому положеннями спеціального Закону не передбачено згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури банку.

За приписом ч 1 ст. 593 Цивільного кодексу України застава є припиненою в силу закону (право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом). З огляду на це, суд вважає, що станом на час розгляду справи необхідність отримання згоди іпотекодержателя ПАТ "Укрексімбанк" на відчуження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, відсутня.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача та третіх-1,3 на те, що судовими рішеннями в адміністративній справі № 826/14816/15, а саме - постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2015 р. та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.03.2016 р., встановлено, що оплата за Попереднім договором не здійснена та потрібна згода іпотекодержателя та Національного банку України на відчуження нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто за змістом ст. 35 ГПК України преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням суду, що набрали законної сили, під час вирішення іншого спору по суті. Разом з тим, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 03.12.2015 р. у справі № 826/14816/15 була скасована ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02.03.2016 р., а справа направлена на новий розгляд.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» визначено, що під судовим рішенням у ч. 3 ст. 61 ЦПК України слід розуміти будь-яке судове рішення, яким справа вирішується по суті, яке ухвалює суд у порядку цивільного (рішення, в тому числі і заочне, ухвала, судовий наказ), господарського та адміністративного судочинства.

У пункті 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського Суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз'яснено, що не надається преюдиціального значення обставинам, зазначеним: у скасованих судових рішеннях (а в разі часткового скасування таких рішень - у скасованих їх частинах); у судових рішеннях касаційної інстанції, оскільки останню не наділено правом, зокрема, встановлювати або вважати доведеними обставини і вирішувати питання, пов'язані з доказуванням (частина друга статті 111-7 ГПК), - за винятком випадків, коли касаційна інстанція, скасувавши рішення попередніх судових інстанцій, прийняла нове рішення на підставі встановлених ними обставин.

З урахуванням викладеного, ухвала Вищого адміністративного суду України від 02.03.2016 р. № К/800/53817/15 не є судовим рішенням, яким вирішено спір по суті, а є лише судовим рішенням, яким вирішено вимоги касаційної скарги. З огляду на це обставини, встановлені у справі № 826/14816/15, не можуть мати преюдиціального значення, оскільки судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовані, а Вищий адміністративний суд України не вирішував спір по суті та не мав повноважень на встановлення обставин або визнання будь-яких обставин доведеними.

Відповідно до абзацу п'ятого ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження - це заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Статтею 4 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до частини 2 ст. 593 Цивільного кодексу України у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Отже, суд прийшов до висновку, що оскільки з дня призначення уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ "КБ "Актив-Банк" втратили чинність обмеження на розпорядження майном, які виникли в зв'язку з обтяженням майна іпотекою, то підлягає скасуванню також і державна реєстрація обтяження майна, що є предметом іпотеки за договором іпотеки № 151119Z24 від 27.10.2014 р. та договором іпотеки № 151119Z25 від 27.10.2014 р.

Відповідно до частини третьої ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. У разі продажу Фондом заставленого майна (активів) кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов'язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна. Решта коштів включається до ліквідаційної маси банку.

Таким чином, нерухоме майно, яке є предметом основних договорів купівлі-продажу, включене до ліквідаційної маси банку, а кошти від його реалізації направляються на погашення вимог ПАТ "Укрексімбанк", які включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів банку, що ліквідується.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. Відповідно до ст. 46 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону. Відповідно до ч. 6 ст. 51 Закону майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Отже, Закон «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не забороняє продаж майна банку, яке включене до ліквідаційної маси банку, у спосіб шляхом безпосереднього продажу юридичній або фізичній особі.

Відповідно до ч. 3 ст. 52, ч. 2 ст. 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем (здійсненням правочинів за участі банку) предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.11.2015 р. у справі № 826/10402/15, залишеною в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.01.2016 р., позов ПАТ "Укрексімбанк" до Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ "КБ "Актив-Банк", треті особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ПрАТ «Завод Напівпровідників», ПрАТ «Укрпідшипник», Національний банк України задоволено частково, визнано кредиторські вимоги АТ "Укрексімбанк" до ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" на суму 36 700,00 євро та 210 703,67 гривень, яка підлягає позачерговому задоволенню за рахунок предмета застави та в межах суми, що буде отримана від реалізації іпотечного майна.

Таким чином, визнані судом вимоги АТ "Укрексімбанк" до ПАТ КБ "Актив-Банк" будуть задоволені за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна на користь позивача, і розмір таких коштів значно перевищує розмір зареєстрованих вимог АТ "Укрексімбанк". Решта коштів, яка залишиться після задоволення забезпечених вимог АТ "Укрексімбанк" буде включена в ліквідаційну масу ПАТ "Комерційний банк "Актив-Банк" та направлена на задоволення вимог інших кредиторів.

Суд відхиляє твердження третьої особи-3 - НБУ про те, що початок процедури ліквідації банку унеможливлює задоволення позову та передачу майна банку у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Водночас Цивільним кодексу України (глава 50) встановлені підстави припинення зобов'язання. Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачає наслідком запровадження тимчасової адміністрації та початку процедури ліквідації банку безпосереднє та в повному обсязі звільнення банку від виконання своїх зобов'язань у договірних відносинах.

У даній справі зобов'язаною стороною по відношенню до позивача з виконання Попереднього договору є банк, а не Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Виходячи із підстав і предмета позову, позивач у будь-яких матеріально-правових відносинах з Фондом не перебуває, відповідачем у цій справі є саме банк. Отже, між відповідачем та позивачем існують матеріально-правові відносини з приводу виконання укладеного між ними Попереднього договору.

Запровадження тимчасової адміністрації і початок ліквідації банку не позбавляє особу можливості реалізації права на судовий захист, а за взятими на себе зобов'язаннями відповідає банк. При відсутності у законі заборони на подання позову і його вирішення в суді відмова в задоволенні вимог до банку, який ліквідується, до внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи, є порушенням права особи на судовий захист.

Крім того, суд відхиляє посилання відповідача на те, що у строк, передбачений на укладення основних договорів, встановлений 6.6 Попереднього договору, а саме - протягом 8 календарних місяців з дня укладання Попереднього договору (тобто до 06.01.2015 р.), основні договори не були укладені, то у позові необхідно відмовити.

Так, згідно зі ст. 635 Цивільного кодексу України зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 182 Господарського кодексу України зобов'язання укласти основний договір, передбачене попереднім договором, припиняється, якщо до закінчення строку, в який сторони мають укласти основний договір, одна із сторін не надішле проект такого договору другій стороні.

Як вже встановлено судом, листом від 24.09.2014 р. позивач направив відповідачу повідомлення про готовність укласти основні договори разом із проектом основних договорів, що підтверджується матеріалами справи, з огляду на що зобов'язання, встановлене попереднім договором, не припинилося та є дійсним.

Щодо тверджень відповідача про те, що станом на день розгляду справи він не є власником майна, що є предметом спірних договорів купівлі-продажу, а, отже, з ним не можуть бути укладені такі договори, суд зазначає наступне.

Рішенням господарського суду м. Києва від 24.12.2015 р. у даній справі був задоволений позов ТОВ «Мірасол» до ПАТ «КБ «Актив-Банк» про укладення договорів та визнання договорів дійсними. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 р. рішення господарського суду м. Києва від 24.12.2015 р. залишено без змін. На підставі договорів купівлі-продажу нерухомого майна, визнаних укладеними та дійсними на підставі рішення господарського суду м. Києва від 24.12.2015 р., позивач 10.06.2016 р. здійснив державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У подальшому рішення господарського суду м. Києва від 24.12.2015 р. та постанова Київського апеляційного господарського суду від 02.06.2016 р. у даній справі були скасовані постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016 р. з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

За таких обставин, якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно із частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

З огляду на вказане та у відповідності до вимог ст. ст. 330, 388 ЦК України право власності на майно, що було передане у зв'язку із виконанням судового рішення, яке в наступному скасоване, не набувається добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси захищаються, зокрема, шляхом установлення, зміни і припинення господарських правовідносин, іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Відповідно до частини 3 ст. 182 Господарського кодексу України у разі якщо сторона, яка уклала попередній договір, одержавши проект договору від іншої сторони, ухиляється від укладення основного договору, друга сторона має право вимагати укладення такого договору в судовому порядку. Відповідно до частини 1 ст. 187 переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Як зазначено Верховним Судом України в «Аналізі практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України», особа, права якої порушені не укладенням договору має право звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК шляхом визнання договору укладеним. Можливість вимагати укладення договорів у судовому порядку законодавчо закріплюється лише в зобов'язаннях по укладенню господарських договорів. При цьому на підставі попереднього договору сторона має право вимагати укладення договору в судовому порядку відповідно до ГК лише за умови, якщо вона направила іншій стороні проект договору.

Таким чином, законом передбачено можливість вимагати судовому порядку укладення господарських договорів на підставі попереднього договору.

За змістом ст. 179 Господарського кодексу України господарським договором є договір, який укладається між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами. І позивач, і відповідач у справі є суб'єктами господарювання. Отже, договори купівлі-продажу, укладення яких вимагає позивач в судовому порядку, є господарськими договорами.

Відповідно до статтей 6 та 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ч. 1 ст. 657 ЦК України).

За змістом частини 2 статті 220 ЦК України суд може визнати дійсним лише такий правочин, який було укладено.

Згідно з статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 641 Цивільного кодексу України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору (ст. 187 ГК України).

Згідно з статтею 84 Господарського процесуального кодексу України у спорі про спонукання укласти договір в резолютивній частині вказуються умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Як зазначено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 6 «Про судове рішення» господарські суди повинні зазначати: у рішенні зі спору, що виник при укладенні або зміні договору, - рішення з кожної спірної умови договору у вигляді конкретного формулювання відповідної умови (розділу, пункту, підпункту) договору; у рішенні про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект цього договору, наприклад: «Вважати договір (найменування договору) укладеним на умовах поданого (найменування позивача) проекту цього договору», а в разі необхідності - з викладенням у рішенні умов (пунктів) договору повністю або в певній частині.

Відповідно до ст. 187 Господарського кодексу день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Таким чином, на підставі зазначених норм права, враховуючи той факт, що при укладенні попереднього договору сторони погодили всі істотні умови спірного договору, суд вважає основні договори купівлі-продажу нерухомого майна укладеними.

У той же час, оскільки суд визнав укладеними спірні договори купівлі-продажу, тобто задовольнив позовні вимоги в цій частині, то і вимоги про визнання цих договорів дійсними також підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідач та треті особи-1,3 у судовому засіданні вказували на те, що основні договори купівлі-продажу нерухомого майна не можуть бути визнані недійсними, оскільки такі договори вважаються укладеними лише з моменту їх державної реєстрації, а відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Проте, необхідно зазначити, що з 01.01.2012 р. до статті 640 ЦК України були внесені зміни Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», у зв'язку з чим відповідно до нової редакції вказаних норм момент укладення договорів пов'язується вже не з державною реєстрацією, а з їх нотаріальним посвідченням. Так, частиною 3 статті 640 ЦК України передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Так само були внесені зміни до ст. 657 ЦК України, відповідно до нової редакції якої договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Тобто з даної правової норми також було виключено вимогу про державну реєстрацію вказаних правочинів.

З огляду на викладене позиція Верховного Суду України, викладена у п. 13 зазначеної Постанови Пленуму від 06.11.2009 р., не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки стосується старої редакції цивільного законодавства.

З урахуванням викладеного, зважаючи на встановлені обставини у справі та приписи чинного законодавства, суд задовольняє позовні вимоги повністю.

Згідно зі статтею 49 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 32 - 35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БСД-1" до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", Національного банку України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонас" про визнання договорів укладеними та визнання договорів дійсними задовольнити.

Вважати укладеним та визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1 на наступних умовах:

ДОГОВІР КУПІВЛІ-ПРОДАЖУ НЕРУХОМОГО МАЙНА № 1

Місто Київ

Ми:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК», код за , місцезнаходження якого: місто Київ, вулиця Борисоглібська, будинок 3, яке далі в тексті Договору іменоване Продавець, з однієї сторони,

та

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БСД-1», код за , місцезнаходження якого: 03150 м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 114, яке далі в тексті Договору іменоване Покупець, з другої сторони, разом далі в тексті Договору іменовані Сторони, а кожен окремо - Сторона,

діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені з нормами цивільного законодавства, що регулюють укладений нами правочин (зокрема, з вимогами щодо недійсності правочину), уклали цей Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1 (надалі - «Договір») про таке:

1. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ

1.1.Продавець продає (передає у власність Покупця), а Покупець купує (приймає у власність) наступний об'єкт нерухомості (надалі - Об'єкт), що належить Продавцю на праві приватної власності:

1.1.1. нежитлові приміщення з № 64 по № 68 (групи приміщень № 3), № 3, 4, 5 (групи приміщень № 4), з № І по № ХVI підвалу, з № 1 по № 48 (групи приміщень № 3), № 1 (групи приміщень № 4), з № І по № ХХ першого поверху, з № 1 по № 32 (групи приміщень № 5), з № І по № ІV другого поверху, з № 1 по № 26 (групи приміщень № 6), з № І по № ІV третього поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 7), з № І по № VІ четвертого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 8), з №№ І, ІІ, ІІІ п'ятого поверху, з № 1 по № 11 (групи приміщень № 9), з №№ І, ІІ, ІІІ шостого поверху - офіси загальною площею 3904,90 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська № 3 (Літера А) та належить на праві власності Продавцю на підставі Свідоцтва про право власності від 09 квітня 2009 року, Серія САС № 241694 , виданого Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Об'єкт зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 16.06.2009 р., що записано у реєстрову книгу № 30п-223 за реєстровим №3429 п.

1.1.2. інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості, зазначеної в п. 1.1.1 Договору.

1.2. Продавець наступним стверджує, що на момент укладення Договору Об'єкт нікому не проданий, не подарований, в спорі та під арештом не значиться. Продавець повідомляє, що:

- він має всі повноваження на підписання Договору;

- щодо Об'єкту відсутні судові спори;

- внаслідок продажу Об'єкту не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі дітей;

- Договір не укладається під впливом тяжкої для Продавця обставини або під загрозою.

Якщо будь-яка повідомлена в цьому пункті Договору Продавцем інформація не відповідає дійсності, про що Покупцеві стало відомо після підписання Договору, Покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання Договору, наслідком чого буде повне відшкодування Продавцем Покупцю ціни Об'єкту, а також інших понесених Покупцем витрат у зв'язку з укладенням Договору, в тому числі, але не обмежуючись, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, плат за вчинення нотаріальних дій, вартості здійснених ремонтів та інших поліпшень Об'єкту.

За домовленістю Сторін технічна інвентаризація Об'єкту перед його відчуженням не проводилась. Продавець стверджує та гарантує, що самочинні переобладнання, перепланування, добудови, перебудови, реконструкції щодо Об'єкту та/або його складових частин не здійснювалися, а також, що технічні характеристики Об'єкту фактично відповідають тим, які зазначені у технічному паспорті. Об'єкт візуально оглянутий Покупцем до підписання Договору. Недоліків чи дефектів, які б перешкоджали використанню Об'єкту за призначенням, самочинних переобладнань, перепланувань, добудов, перебудов, реконструкції Об'єкту та/або його складових частин на момент огляду виявлено не було. Претензій до Продавця щодо якісних, технічних характеристик та відповідності Об'єкту наданим для укладення Договору документам Покупець не має. Дане застереження не стосується прихованих недоліків Об'єкту, які Покупець не міг виявити при звичайному огляді.

Сторони підтверджують, що:

- вони не визнані недієздатними та не обмежені у дієздатності;

- укладення Договору відповідає їх інтересам;

- волевиявлення є вільним і усвідомленим;

- умови Договору зрозумілі і відповідають дійсним намірам Сторін;

- Договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому;

- в тексті Договору зафіксовані всі істотні умови стосовно купівлі-продажу Об'єкту;

Сторони володіють українською мовою, що дало їм можливість прочитати Договір та правильно зрозуміти його суть.

1.3. Продавець повідомляє, що на дату підписання цього Договору Продавцю не відомо про те, що Об'єкт, є аварійним та/або підлягає зносу.

2. ІСТОТНІ УМОВИ ДОГОВОРУ

2.1. Продаж Об'єкту за домовленістю Сторін вчиняється за ціною 50 400 000 (п'ятдесят мільйонів чотириста тисяч) гривень, в тому числі ПДВ.

2.1.1. Сума, зазначена в п. 2.1 Договору, сплачується Покупцем протягом 45 (сорока п'яти) днів із дня підписання Договору, з урахуванням суми сплаченого за Договором авансу. Після сплати всієї грошової суми, передбаченої п. 2.1 Договору, Продавець по відношенню до Покупця не буде мати будь-яких вимог та претензій, які б стосувались розрахунку.

2.2. Сторонам відомі вимоги статей 694, 695 Цивільного кодексу України та зрозумілі права Продавця та Покупця при укладенні договору купівлі-продажу з розстроченням платежу.

2.3. Право власності на Об'єкт виникає у Покупця з дня державної реєстрації права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України.

2.4. З моменту переходу права власності на Об'єкт від Продавця до Покупця та до моменту, коли Покупець переоформить на себе усі відповідні договори стосовно комунальних платежів та експлуатації Об'єкту (стосовно електропостачання, опалення, водопостачання та водовідведення, вивозу сміття тощо), Продавець не розриває таких договорів, угод тощо. Покупець відшкодовує Продавцю усі витрати по комунальним платежам та витрати по експлуатації Об'єкту, за вищевказаний період.

3. ПРАВА ТА ОБОВ'ЯЗКИ СТОРІН

3.1. Продавець зобов'язаний:

3.1.1. Надати всі документи необхідні для підписання Договору та для реєстрації права власності на Об'єкт та нести повну відповідальність за їх достовірність.

3.1.2. Сплатити суму усіх, нарахованих та/або таких, що можуть бути нарахованих, комунальних платежів, тепло-, водо-, газо-, електропостачання, телекомунікаційні послуги, експлуатаційних витрат, послуг з обслуговування прибудинкової території, земельного податку, послуг з електропостачання та водопостачання, опалення та інших платежів пов'язаних з функціонуванням Об'єкту, які є або можуть виникнути станом на день укладення Договору.

3.2. Покупець зобов'язаний:

3.2.1. Надати всі необхідні документи для підписання Договору та нести повну відповідальність за їх достовірність.

3.2.2. Здійснити оплату Об'єкту в строки та в порядку, встановлені цим Договором.

3.2.3. Прийняти нерухоме майно на умовах, встановлених цим Договором.

4. ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ

4.1. За невиконання або неналежне виконання Договору винна Сторона відшкодовує іншій Стороні усі завдані збитки, в розмірі прямої та дійсної шкоди.

4.2. Усі суперечки та розбіжності, що виникають із або у зв'язку з Договором або його тлумаченням, дією або припиненням, вирішуються Сторонами шляхом проведення переговорів.

4.3. Якщо у процесі проведення переговорів Сторони не дійдуть згоди, то спір, що виник між Сторонами у зв'язку з цим Договором або його тлумаченням, дією або припиненням, а також невиконанням та/або неналежним виконанням, передається на вирішення до компетентного суду у відповідності із правилами підсудності.

5. СТРОК ДІЇ, УМОВИ ЗМІНИ ТА ПРИПИНЕННЯ ДОГОВОРУ

5.1. Договір набуває чинності з дня набрання чинності судовим рішенням про укладення Договору і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за Договором.

5.2. Зміни та доповнення до Договору вносяться виключно за згодою Сторін і оформляються шляхом підписання додаткових договорів до Договору.

5.3. Договір може бути розірваний за взаємної згоди Сторін або в судовому порядку на вимогу однієї зі Сторін.

5.4. Одностороння відмова від Договору не допускається, крім випадків, прямо передбачених Договором.

5.5. Договір припиняється шляхом повного виконання зобов'язань за Договором.

6. ФОРС-МАЖОРНІ ОБСТАВИНИ

6.1. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань та/або порушення гарантій за Договором, якщо це стало наслідком дії обставин непереборної сили (форс-мажор).

6.2. Під непереборною силою розуміються зовнішні та надзвичайні події, які не існували на день укладення Договору, виникли незалежно від волі Сторін, настанню та дії яких Сторони не могли протидіяти за допомоги заходів, застосування яких справедливо вимагати і очікувати від Сторони, що перебувала під впливом непереборної сили.

6.3. Непереборною силою визнаються, але не обмежуючись ними, наступні події: землетруси, повені, пожежі, епідемії, військові дії, масові заворушення страйки, втручання з боку влади, блокади, ембарго тощо.

6.4. Сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань та/або порушення гарантій за Договором, якщо доведуть, що це було викликано перепоною поза їхнім контролем, яка виникла після укладення Договору і якої навіть добросовісна Сторона не могла би уникнути.

6.5. Сторона, яка перебуває під впливом обставин непереборної сили або стикнулася із перепоною поза її контролем, зобов'язана негайно, але не пізніше 3 (трьох) днів із дня наступного після дня, коли Стороні стало відомо про непереборну силу або про вказану перепону за допомогою факсу, телефаксу або в інший спосіб у письмовій формі, повідомити іншій Стороні про виникнення, вид і можливу тривалість дій вказаних обставин і перепон.

6.6. Якщо повідомлення, вказане у п. 6.5 Договору не буде зроблено у строк, Сторона, яка перебуває під впливом обставин непереборної сили або стикнулася із перепоною поза її контролем, позбавляється права посилатися на них, крім випадків, коли сама обставина непереборної сили чи перепона не давала можливості на правити повідомлення.

6.7. Виникнення обставин і перепон, вказаних у п. п. 6.1. - 6.4 Договору, за умови дотримання вимог п. 6.5 Договору, продовжує строк виконання зобов'язань за Договором на період, який відповідає строку дії вказаних обставин і перепон і розумному строку для усунення наслідків.

6.8. Якщо обставини непереборної сили будуть продовжуватися більше 180 днів, кожна із Сторін має право відмовитися від Договору за умови письмового попередження іншої Сторони не пізніше, ніж за 30 Днів до його припинення.

6.9. У разі відмови Сторони від Договору з причини, вказаної в п. 6.8 Договору, Договір є припиненим в день наступний після останнього дня тридцятиденного строку, вказаного у п. 6.8. Договору. Перебіг даного строку розпочинається в день направлення Стороною відповідного листа з описом вкладення або в інший спосіб, який дозволяє фіксувати зміст листа та факт його отримання адресом, на адресу іншої Сторони.

6.10. У разі відмови Сторони від Договору з причини, вказаної у п. 6.8 Договору, Сторони повертають все отримане за Договором у розумний строк.

7. РІЗНЕ

7.1. Всі питання, не врегульовані Договором, вирішуються Сторонами відповідно до чинного законодавства України.

7.2. Сторони заявляють про повне розуміння ними суті зобов'язань, заяв і гарантій, передбачених Договором.

7.3. У день укладення Договору припиняється чинність усіх протоколів про наміри, інших домовленостей, які передували укладенню Договору.

7.4. У разі, якщо будь-яке з положень Договору буде визнане недійсним, незаконним або таким, що не може бути примусово виконаним, таке визнання не впливає на дійсність інших положень Договору, якщо у відповідності до законодавства України Договір може вважатися дійсним без положень, визнаних недійсними.

7.5. Тлумачення умов Договору регламентується у відповідності до чинного законодавства України, не входячи при цьому у суперечність з правовими засадами Договору.

7.5.1. Назви статей і розділів, які використовуються у Договорі, мають характер посилань і не впливають на значення чи тлумачення Договору.

7.6. Повідомлення, яке на підставі Договору надсилається Сторонами одна одній, має бути надіслане у спосіб, який дозволяє фіксувати зміст листа та факт його отримання адресом.

7.7. Сторона несе відповідальність за правильність реквізитів, вказаних нею у Договорі і зобов'язується своєчасно у письмовій формі повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несе ризик настання пов'язаних із ним несприятливих наслідків.

7.8. Права та обов'язки за Договором не можуть бути передані, за винятком випадків, коли цього вимагає закон.

7.9. Покупець має статус платника податку на прибуток на загальних підставах, передбачених Податковим кодексу України.

7.10. Збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплата якого передбачена Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року зі всіма змінами та доповненнями, вноситься Покупцем у розмірі 1 відсотка від суми Договору. Правові наслідки приховання реальної вартості Об'єкту Сторонам відомі.

7.11. Платежі, повязані з державною реєстрацією права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за покупцем сплачує Покупець.

8. РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН:

ПРОДАВЕЦЬПОКУПЕЦЬ
ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК» код за , 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3 п/р 357879028 в ПАТ "КБ "Актив-банк", код банку 300852ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БСД-1» код за ЄДРПОУ 150 м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 114 п/р 9001 у ПАТ КБ «Акордбанк» м. Києва, МФО 380634

Вважати укладеним та визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2 на наступних умовах:

ДОГОВІР КУПІВЛІ-ПРОДАЖУ НЕРУХОМОГО МАЙНА № 2

Місто Київ

Ми:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК», код за , місцезнаходження якого: місто Київ, вулиця Борисоглібська, будинок 3, яке далі в тексті Договору іменоване Продавець, з однієї сторони,

та

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БСД-1», код за , місцезнаходження якого: 03150 м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 114, яке далі в тексті Договору іменоване Покупець, з другої сторони, разом далі в тексті Договору іменовані Сторони, а кожен окремо - Сторона,

діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені з нормами цивільного законодавства, що регулюють укладений нами правочин (зокрема, з вимогами щодо недійсності правочину), уклали цей Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2 (надалі - «Договір») про таке:

1. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ

1.1.Продавець продає (передає у власність Покупця), а Покупець купує (приймає у власність) наступний об'єкт нерухомості (надалі - Об'єкт), що належить Продавцю на праві приватної власності:

1.1.1. Підземний паркінг, загальною площею 409,60 кв.м, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська буд. 3, та належить на праві власності Продавцю на підставі Свідоцтва про право власності від 27 серпня 2009 року, Серія САС № 746739, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Об'єкт зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 11.09.2009 р., що записано у реєстрову книгу №30п-224 за реєстровим № 3429-П.

1.1.2. інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості, зазначеної в п. 1.1.1 Договору.

1.2. Продавець наступним стверджує, що на момент укладення Договору Об'єкт нікому не проданий, не подарований, в спорі та під арештом не значиться. Продавець повідомляє, що:

- він має всі повноваження на підписання Договору;

- щодо Об'єкту відсутні судові спори;

- внаслідок продажу Об'єкту не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі дітей;

- Договір не укладається під впливом тяжкої для Продавця обставини або під загрозою.

Якщо будь-яка повідомлена в цьому пункті Договору Продавцем інформація не відповідає дійсності, про що Покупцеві стало відомо після підписання Договору, Покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання Договору, наслідком чого буде повне відшкодування Продавцем Покупцю ціни Об'єкту, а також інших понесених Покупцем витрат у зв'язку з укладенням Договору, в тому числі, але не обмежуючись, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, плат за вчинення нотаріальних дій, вартості здійснених ремонтів та інших поліпшень Об'єкту.

За домовленістю Сторін технічна інвентаризація Об'єкту перед його відчуженням не проводилась. Продавець стверджує та гарантує, що самочинні переобладнання, перепланування, добудови, перебудови, реконструкції щодо Об'єкту та/або його складових частин не здійснювалися, а також, що технічні характеристики Об'єкту фактично відповідають тим, які зазначені у технічному паспорті. Об'єкт візуально оглянутий Покупцем до підписання Договору. Недоліків чи дефектів, які б перешкоджали використанню Об'єкту за призначенням, самочинних переобладнань, перепланувань, добудов, перебудов, реконструкції Об'єкту та/або його складових частин на момент огляду виявлено не було. Претензій до Продавця щодо якісних, технічних характеристик та відповідності Об'єкту наданим для укладення Договору документам Покупець не має. Дане застереження не стосується прихованих недоліків Об'єкту, які Покупець не міг виявити при звичайному огляді.

Сторони підтверджують, що:

- вони не визнані недієздатними та не обмежені у дієздатності;

- укладення Договору відповідає їх інтересам;

- волевиявлення є вільним і усвідомленим;

- умови Договору зрозумілі і відповідають дійсним намірам Сторін;

- Договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому;

- в тексті Договору зафіксовані всі істотні умови стосовно купівлі-продажу Об'єкту;

Сторони володіють українською мовою, що дало їм можливість прочитати Договір та правильно зрозуміти його суть.

1.3. Продавець повідомляє, що на дату підписання цього Договору Продавцю не відомо про те, що Об'єкт, є аварійним та/або підлягає зносу.

2. ІСТОТНІ УМОВИ ДОГОВОРУ

2.1. Продаж Об'єкту за домовленістю Сторін вчиняється за ціною 5 000 000 (п'ять мільйонів) гривень, в тому числі ПДВ.

2.1.1. Сума, зазначена в п. 2.1 Договору, сплачується Покупцем протягом 45 (сорока п'яти) днів із дня підписання Договору, з урахуванням суми сплаченого за Договором авансу. Після сплати всієї грошової суми, передбаченої п. 2.1 Договору, Продавець по відношенню до Покупця не буде мати будь-яких вимог та претензій, які б стосувались розрахунку.

2.2. Сторонам відомі вимоги статей 694, 695 Цивільного кодексу України та зрозумілі права Продавця та Покупця при укладенні договору купівлі-продажу з розстроченням платежу.

2.3. Право власності на Об'єкт виникає у Покупця з дня державної реєстрації права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України.

2.4. З моменту переходу права власності на Об'єкт від Продавця до Покупця та до моменту, коли Покупець переоформить на себе усі відповідні договори стосовно комунальних платежів та експлуатації Об'єкту (стосовно електропостачання, опалення, водопостачання та водовідведення, вивозу сміття тощо), Продавець не розриває таких договорів, угод тощо. Покупець відшкодовує Продавцю усі витрати по комунальним платежам та витрати по експлуатації Об'єкту, за вищевказаний період.

3. ПРАВА ТА ОБОВ'ЯЗКИ СТОРІН

3.1. Продавець зобов'язаний:

3.1.1. Надати всі документи необхідні для підписання Договору та для реєстрації права власності на Об'єкт та нести повну відповідальність за їх достовірність.

3.1.2. Сплатити суму усіх, нарахованих та/або таких, що можуть бути нарахованих, комунальних платежів, тепло-, водо-, газо-, електропостачання, телекомунікаційні послуги, експлуатаційних витрат, послуг з обслуговування прибудинкової території, земельного податку, послуг з електропостачання та водопостачання, опалення та інших платежів пов'язаних з функціонуванням Об'єкту, які є або можуть виникнути станом на день укладення Договору.

3.2. Покупець зобов'язаний:

3.2.1. Надати всі необхідні документи для підписання Договору та нести повну відповідальність за їх достовірність.

3.2.2. Здійснити оплату Об'єкту в строки та в порядку, встановлені цим Договором.

3.2.3. Прийняти нерухоме майно на умовах, встановлених цим Договором.

4. ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ

4.1. За невиконання або неналежне виконання Договору винна Сторона відшкодовує іншій Стороні усі завдані збитки, в розмірі прямої та дійсної шкоди.

4.2. Усі суперечки та розбіжності, що виникають із або у зв'язку з Договором або його тлумаченням, дією або припиненням, вирішуються Сторонами шляхом проведення переговорів.

4.3. Якщо у процесі проведення переговорів Сторони не дійдуть згоди, то спір, що виник між Сторонами у зв'язку з цим Договором або його тлумаченням, дією або припиненням, а також невиконанням та/або неналежним виконанням, передається на вирішення до компетентного суду у відповідності із правилами підсудності.

5. СТРОК ДІЇ, УМОВИ ЗМІНИ ТА ПРИПИНЕННЯ ДОГОВОРУ

5.1. Договір набуває чинності з дня набрання чинності судовим рішенням про укладення Договору і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за Договором.

5.2. Зміни та доповнення до Договору вносяться виключно за згодою Сторін і оформляються шляхом підписання додаткових договорів до Договору.

5.3. Договір може бути розірваний за взаємної згоди Сторін або в судовому порядку на вимогу однієї зі Сторін.

5.4. Одностороння відмова від Договору не допускається, крім випадків, прямо передбачених Договором.

5.5. Договір припиняється шляхом повного виконання зобов'язань за Договором.

6. ФОРС-МАЖОРНІ ОБСТАВИНИ

6.1. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань та/або порушення гарантій за Договором, якщо це стало наслідком дії обставин непереборної сили (форс-мажор).

6.2. Під непереборною силою розуміються зовнішні та надзвичайні події, які не існували на день укладення Договору, виникли незалежно від волі Сторін, настанню та дії яких Сторони не могли протидіяти за допомоги заходів, застосування яких справедливо вимагати і очікувати від Сторони, що перебувала під впливом непереборної сили.

6.3. Непереборною силою визнаються, але не обмежуючись ними, наступні події: землетруси, повені, пожежі, епідемії, військові дії, масові заворушення страйки, втручання з боку влади, блокади, ембарго тощо.

6.4. Сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань та/або порушення гарантій за Договором, якщо доведуть, що це було викликано перепоною поза їхнім контролем, яка виникла після укладення Договору і якої навіть добросовісна Сторона не могла би уникнути.

6.5. Сторона, яка перебуває під впливом обставин непереборної сили або стикнулася із перепоною поза її контролем, зобов'язана негайно, але не пізніше 3 (трьох) днів із дня наступного після дня, коли Стороні стало відомо про непереборну силу або про вказану перепону за допомогою факсу, телефаксу або в інший спосіб у письмовій формі, повідомити іншій Стороні про виникнення, вид і можливу тривалість дій вказаних обставин і перепон.

6.6. Якщо повідомлення, вказане у п. 6.5 Договору не буде зроблено у строк, Сторона, яка перебуває під впливом обставин непереборної сили або стикнулася із перепоною поза її контролем, позбавляється права посилатися на них, крім випадків, коли сама обставина непереборної сили чи перепона не давала можливості на правити повідомлення.

6.7. Виникнення обставин і перепон, вказаних у п. п. 6.1. - 6.4 Договору, за умови дотримання вимог п. 6.5 Договору, продовжує строк виконання зобов'язань за Договором на період, який відповідає строку дії вказаних обставин і перепон і розумному строку для усунення наслідків.

6.8. Якщо обставини непереборної сили будуть продовжуватися більше 180 днів, кожна із Сторін має право відмовитися від Договору за умови письмового попередження іншої Сторони не пізніше, ніж за 30 Днів до його припинення.

6.9. У разі відмови Сторони від Договору з причини, вказаної в п. 6.8 Договору, Договір є припиненим в день наступний після останнього дня тридцятиденного строку, вказаного у п. 6.8. Договору. Перебіг даного строку розпочинається в день направлення Стороною відповідного листа з описом вкладення або в інший спосіб, який дозволяє фіксувати зміст листа та факт його отримання адресом, на адресу іншої Сторони.

6.10. У разі відмови Сторони від Договору з причини, вказаної у п. 6.8 Договору, Сторони повертають все отримане за Договором у розумний строк.

7. РІЗНЕ

7.1. Всі питання, не врегульовані Договором, вирішуються Сторонами відповідно до чинного законодавства України.

7.2. Сторони заявляють про повне розуміння ними суті зобов'язань, заяв і гарантій, передбачених Договором.

7.3. У день укладення Договору припиняється чинність усіх протоколів про наміри, інших домовленостей, які передували укладенню Договору.

7.4. У разі, якщо будь-яке з положень Договору буде визнане недійсним, незаконним або таким, що не може бути примусово виконаним, таке визнання не впливає на дійсність інших положень Договору, якщо у відповідності до законодавства України Договір може вважатися дійсним без положень, визнаних недійсними.

7.5. Тлумачення умов Договору регламентується у відповідності до чинного законодавства України, не входячи при цьому у суперечність з правовими засадами Договору.

7.5.1. Назви статей і розділів, які використовуються у Договорі, мають характер посилань і не впливають на значення чи тлумачення Договору.

7.6. Повідомлення, яке на підставі Договору надсилається Сторонами одна одній, має бути надіслане у спосіб, який дозволяє фіксувати зміст листа та факт його отримання адресом.

7.7. Сторона несе відповідальність за правильність реквізитів, вказаних нею у Договорі і зобов'язується своєчасно у письмовій формі повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несе ризик настання пов'язаних із ним несприятливих наслідків.

7.8. Права та обов'язки за Договором не можуть бути передані, за винятком випадків, коли цього вимагає закон.

7.9. Покупець має статус платника податку на прибуток на загальних підставах, передбачених Податковим кодексу України.

7.10. Збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплата якого передбачена Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року зі всіма змінами та доповненнями, вноситься Покупцем у розмірі 1 відсотка від суми Договору. Правові наслідки приховання реальної вартості Об'єкту Сторонам відомі.

7.11. Платежі, повязані з державною реєстрацією права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за покупцем сплачує Покупець.

8. РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН:

ПРОДАВЕЦЬПОКУПЕЦЬ
ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК» код за , 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3 п/р 357879028 в ПАТ "КБ "Актив-банк", код банку 300 852 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БСД-1» код за ЄДРПОУ 150 м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 114 п/р 9001 у ПАТ КБ «Акордбанк» м. Києва, МФО 380634

Вважати укладеним та визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3 на наступних умовах:

ДОГОВІР КУПІВЛІ-ПРОДАЖУ НЕРУХОМОГО МАЙНА № 3

Місто Київ

Ми:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК», код за , місцезнаходження якого: місто Київ, вулиця Борисоглібська, будинок 3, яке далі в тексті Договору іменоване Продавець, з однієї сторони,

та

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БСД-1», код за , місцезнаходження якого: 03150 м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 114, яке далі в тексті Договору іменоване Покупець, з другої сторони, разом далі в тексті Договору іменовані Сторони, а кожен окремо - Сторона,

діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені з нормами цивільного законодавства, що регулюють укладений нами правочин (зокрема, з вимогами щодо недійсності правочину), уклали цей Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3 (надалі - «Договір») про таке:

1. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ

1.1.Продавець продає (передає у власність Покупця), а Покупець купує (приймає у власність) наступний об'єкт нерухомості (надалі - Об'єкт), що належить Продавцю на праві приватної власності:

1.1.1. Квартира № 1, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3, що складається з 2 кімнат, житловою площею 110,70 кв.м, загальною площею 194, 20 кв.м, та належить на праві власності Продавцю на підставі Свідоцтва про право власності від 27 серпня 2009 року, Серія САС № 746737, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Об'єкт зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 16.06.2009 р., що записано у реєстрову книгу № 254-6 за реєстровим № 9289.

1.1.2. інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості, зазначеної в п. 1.1.1 Договору.

1.2. Продавець наступним стверджує, що на момент укладення Договору Об'єкт нікому не проданий, не подарований, в спорі та під арештом не значиться. Продавець повідомляє, що:

- він має всі повноваження на підписання Договору;

- щодо Об'єкту відсутні судові спори;

- внаслідок продажу Об'єкту не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі дітей;

- Договір не укладається під впливом тяжкої для Продавця обставини або під загрозою.

Якщо будь-яка повідомлена в цьому пункті Договору Продавцем інформація не відповідає дійсності, про що Покупцеві стало відомо після підписання Договору, Покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання Договору, наслідком чого буде повне відшкодування Продавцем Покупцю ціни Об'єкту, а також інших понесених Покупцем витрат у зв'язку з укладенням Договору, в тому числі, але не обмежуючись, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, плат за вчинення нотаріальних дій, вартості здійснених ремонтів та інших поліпшень Об'єкту.

За домовленістю Сторін технічна інвентаризація Об'єкту перед його відчуженням не проводилась. Продавець стверджує та гарантує, що самочинні переобладнання, перепланування, добудови, перебудови, реконструкції щодо Об'єкту та/або його складових частин не здійснювалися, а також, що технічні характеристики Об'єкту фактично відповідають тим, які зазначені у технічному паспорті. Об'єкт візуально оглянутий Покупцем до підписання Договору. Недоліків чи дефектів, які б перешкоджали використанню Об'єкту за призначенням, самочинних переобладнань, перепланувань, добудов, перебудов, реконструкції Об'єкту та/або його складових частин на момент огляду виявлено не було. Претензій до Продавця щодо якісних, технічних характеристик та відповідності Об'єкту наданим для укладення Договору документам Покупець не має. Дане застереження не стосується прихованих недоліків Об'єкту, які Покупець не міг виявити при звичайному огляді.

Сторони підтверджують, що:

- вони не визнані недієздатними та не обмежені у дієздатності;

- укладення Договору відповідає їх інтересам;

- волевиявлення є вільним і усвідомленим;

- умови Договору зрозумілі і відповідають дійсним намірам Сторін;

- Договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому;

- в тексті Договору зафіксовані всі істотні умови стосовно купівлі-продажу Об'єкту;

Сторони володіють українською мовою, що дало їм можливість прочитати Договір та правильно зрозуміти його суть.

1.3. Продавець повідомляє, що на дату підписання цього Договору Продавцю не відомо про те, що Об'єкт, є аварійним та/або підлягає зносу.

2.ІСТОТНІ УМОВИ ДОГОВОРУ

2.1. Продаж Об'єкту за домовленістю Сторін вчиняється за ціною 2 350 000 (два мільйони триста п'ятдесят тисяч) гривень, в тому числі ПДВ.

2.1.1. Сума, зазначена в п. 2.1 Договору, сплачується Покупцем протягом 45 (сорока п'яти) днів із дня підписання Договору, з урахуванням суми сплаченого за Договором авансу. Після сплати всієї грошової суми, передбаченої п. 2.1 Договору, Продавець по відношенню до Покупця не буде мати будь-яких вимог та претензій, які б стосувались розрахунку.

2.2. Сторонам відомі вимоги статей 694, 695 Цивільного кодексу України та зрозумілі права Продавця та Покупця при укладенні договору купівлі-продажу з розстроченням платежу.

2.3. Право власності на Об'єкт виникає у Покупця з дня державної реєстрації права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України.

2.4. З моменту переходу права власності на Об'єкт від Продавця до Покупця та до моменту, коли Покупець переоформить на себе усі відповідні договори стосовно комунальних платежів та експлуатації Об'єкту (стосовно електропостачання, опалення, водопостачання та водовідведення, вивозу сміття тощо), Продавець не розриває таких договорів, угод тощо. Покупець відшкодовує Продавцю усі витрати по комунальним платежам та витрати по експлуатації Об'єкту, за вищевказаний період.

3. ПРАВА ТА ОБОВ'ЯЗКИ СТОРІН

3.1. Продавець зобов'язаний:

3.1.1. Надати всі документи необхідні для підписання Договору та для реєстрації права власності на Об'єкт та нести повну відповідальність за їх достовірність.

3.1.2. Сплатити суму усіх, нарахованих та/або таких, що можуть бути нарахованих, комунальних платежів, тепло-, водо-, газо-, електропостачання, телекомунікаційні послуги, експлуатаційних витрат, послуг з обслуговування прибудинкової території, земельного податку, послуг з електропостачання та водопостачання, опалення та інших платежів пов'язаних з функціонуванням Об'єкту, які є або можуть виникнути станом на день укладення Договору.

3.2. Покупець зобов'язаний:

3.2.1. Надати всі необхідні документи для підписання Договору та нести повну відповідальність за їх достовірність.

3.2.2. Здійснити оплату Об'єкту в строки та в порядку, встановлені цим Договором.

3.2.3. Прийняти нерухоме майно на умовах, встановлених цим Договором.

4. ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ

4.1. За невиконання або неналежне виконання Договору винна Сторона відшкодовує іншій Стороні усі завдані збитки, в розмірі прямої та дійсної шкоди.

4.2. Усі суперечки та розбіжності, що виникають із або у зв'язку з Договором або його тлумаченням, дією або припиненням, вирішуються Сторонами шляхом проведення переговорів.

4.3. Якщо у процесі проведення переговорів Сторони не дійдуть згоди, то спір, що виник між Сторонами у зв'язку з цим Договором або його тлумаченням, дією або припиненням, а також невиконанням та/або неналежним виконанням, передається на вирішення до компетентного суду у відповідності із правилами підсудності.

5. СТРОК ДІЇ, УМОВИ ЗМІНИ ТА ПРИПИНЕННЯ ДОГОВОРУ

5.1. Договір набуває чинності з дня набрання чинності судовим рішенням про укладення Договору і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за Договором.

5.2. Зміни та доповнення до Договору вносяться виключно за згодою Сторін і оформляються шляхом підписання додаткових договорів до Договору.

5.3. Договір може бути розірваний за взаємної згоди Сторін або в судовому порядку на вимогу однієї зі Сторін.

5.4. Одностороння відмова від Договору не допускається, крім випадків, прямо передбачених Договором.

5.5. Договір припиняється шляхом повного виконання зобов'язань за Договором.

6. ФОРС-МАЖОРНІ ОБСТАВИНИ

6.1. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань та/або порушення гарантій за Договором, якщо це стало наслідком дії обставин непереборної сили (форс-мажор).

6.2. Під непереборною силою розуміються зовнішні та надзвичайні події, які не існували на день укладення Договору, виникли незалежно від волі Сторін, настанню та дії яких Сторони не могли протидіяти за допомоги заходів, застосування яких справедливо вимагати і очікувати від Сторони, що перебувала під впливом непереборної сили.

6.3. Непереборною силою визнаються, але не обмежуючись ними, наступні події: землетруси, повені, пожежі, епідемії, військові дії, масові заворушення страйки, втручання з боку влади, блокади, ембарго тощо.

6.4. Сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань та/або порушення гарантій за Договором, якщо доведуть, що це було викликано перепоною поза їхнім контролем, яка виникла після укладення Договору і якої навіть добросовісна Сторона не могла би уникнути.

6.5. Сторона, яка перебуває під впливом обставин непереборної сили або стикнулася із перепоною поза її контролем, зобов'язана негайно, але не пізніше 3 (трьох) днів із дня наступного після дня, коли Стороні стало відомо про непереборну силу або про вказану перепону за допомогою факсу, телефаксу або в інший спосіб у письмовій формі, повідомити іншій Стороні про виникнення, вид і можливу тривалість дій вказаних обставин і перепон.

6.6. Якщо повідомлення, вказане у п. 6.5 Договору не буде зроблено у строк, Сторона, яка перебуває під впливом обставин непереборної сили або стикнулася із перепоною поза її контролем, позбавляється права посилатися на них, крім випадків, коли сама обставина непереборної сили чи перепона не давала можливості на правити повідомлення.

6.7. Виникнення обставин і перепон, вказаних у п. п. 6.1. - 6.4 Договору, за умови дотримання вимог п. 6.5 Договору, продовжує строк виконання зобов'язань за Договором на період, який відповідає строку дії вказаних обставин і перепон і розумному строку для усунення наслідків.

6.8. Якщо обставини непереборної сили будуть продовжуватися більше 180 днів, кожна із Сторін має право відмовитися від Договору за умови письмового попередження іншої Сторони не пізніше, ніж за 30 Днів до його припинення.

6.9. У разі відмови Сторони від Договору з причини, вказаної в п. 6.8 Договору, Договір є припиненим в день наступний після останнього дня тридцятиденного строку, вказаного у п. 6.8. Договору. Перебіг даного строку розпочинається в день направлення Стороною відповідного листа з описом вкладення або в інший спосіб, який дозволяє фіксувати зміст листа та факт його отримання адресом, на адресу іншої Сторони.

6.10. У разі відмови Сторони від Договору з причини, вказаної у п. 6.8 Договору, Сторони повертають все отримане за Договором у розумний строк.

7. РІЗНЕ

7.1. Всі питання, не врегульовані Договором, вирішуються Сторонами відповідно до чинного законодавства України.

7.2. Сторони заявляють про повне розуміння ними суті зобов'язань, заяв і гарантій, передбачених Договором.

7.3. У день укладення Договору припиняється чинність усіх протоколів про наміри, інших домовленостей, які передували укладенню Договору.

7.4. У разі, якщо будь-яке з положень Договору буде визнане недійсним, незаконним або таким, що не може бути примусово виконаним, таке визнання не впливає на дійсність інших положень Договору, якщо у відповідності до законодавства України Договір може вважатися дійсним без положень, визнаних недійсними.

7.5. Тлумачення умов Договору регламентується у відповідності до чинного законодавства України, не входячи при цьому у суперечність з правовими засадами Договору.

7.5.1. Назви статей і розділів, які використовуються у Договорі, мають характер посилань і не впливають на значення чи тлумачення Договору.

7.6. Повідомлення, яке на підставі Договору надсилається Сторонами одна одній, має бути надіслане у спосіб, який дозволяє фіксувати зміст листа та факт його отримання адресом.

7.7. Сторона несе відповідальність за правильність реквізитів, вказаних нею у Договорі і зобов'язується своєчасно у письмовій формі повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несе ризик настання пов'язаних із ним несприятливих наслідків.

7.8. Права та обов'язки за Договором не можуть бути передані, за винятком випадків, коли цього вимагає закон.

7.9. Покупець має статус платника податку на прибуток на загальних підставах, передбачених Податковим кодексу України.

7.10. Збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплата якого передбачена Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року зі всіма змінами та доповненнями, вноситься Покупцем у розмірі 1 відсотка від суми Договору. Правові наслідки приховання реальної вартості Об'єкту Сторонам відомі.

7.11. Платежі, повязані з державною реєстрацією права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за покупцем сплачує Покупець.

8. РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН:

ПРОДАВЕЦЬПОКУПЕЦЬ
ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК» код за , 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3 п/р 357879028 в ПАТ "КБ "Актив-Банк", код банку 300 852 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БСД-1» код за ЄДРПОУ 150 м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 114 п/р 9001 у ПАТ КБ «Акордбанк» м. Києва, МФО 380634

Вважати укладеним та визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 4 на наступних умовах:

ДОГОВІР КУПІВЛІ-ПРОДАЖУ НЕРУХОМОГО МАЙНА № 4

Місто Київ

Ми:

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК», код за , місцезнаходження якого: місто Київ, вулиця Борисоглібська, будинок 3, яке далі в тексті Договору іменоване Продавець, з однієї сторони,

та

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БСД-1», код за , місцезнаходження якого: 03150 м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 114, яке далі в тексті Договору іменоване Покупець, з другої сторони, разом далі в тексті Договору іменовані Сторони, а кожен окремо - Сторона,

діючи добровільно і перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам'яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені з нормами цивільного законодавства, що регулюють укладений нами правочин (зокрема, з вимогами щодо недійсності правочину), уклали цей Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 4 (надалі - «Договір») про таке:

1. ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ

1.1.Продавець продає (передає у власність Покупця), а Покупець купує (приймає у власність) наступний об'єкт нерухомості (надалі - Об'єкт), що належить Продавцю на праві приватної власності:

1.1.1. Квартира № 2, яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3, що складається з 2 кімнат, житловою площею 84,80 кв.м, загальною площею 186,50 кв.м. та належить на праві власності Продавцю на підставі Свідоцтва про право власності від 27 серпня 2009 року, Серія САС № 746738, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Об'єкт зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 16.06.2009 р., що записано у реєстрову книгу № 254-6 за реєстровим № 9289.

1.1.2. інженерні мережі, комунікації та усе інше майно, що не може бути відділене без пошкодження від нерухомості, зазначеної в п. 1.1.1 Договору.

1.2. Продавець наступним стверджує, що на момент укладення Договору Об'єкт нікому не проданий, не подарований, в спорі та під арештом не значиться. Продавець повідомляє, що:

- він має всі повноваження на підписання Договору;

- щодо Об'єкту відсутні судові спори;

- внаслідок продажу Об'єкту не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі дітей;

- Договір не укладається під впливом тяжкої для Продавця обставини або під загрозою.

Якщо будь-яка повідомлена в цьому пункті Договору Продавцем інформація не відповідає дійсності, про що Покупцеві стало відомо після підписання Договору, Покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання Договору, наслідком чого буде повне відшкодування Продавцем Покупцю ціни Об'єкту, а також інших понесених Покупцем витрат у зв'язку з укладенням Договору, в тому числі, але не обмежуючись, збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, плат за вчинення нотаріальних дій, вартості здійснених ремонтів та інших поліпшень Об'єкту.

За домовленістю Сторін технічна інвентаризація Об'єкту перед його відчуженням не проводилась. Продавець стверджує та гарантує, що самочинні переобладнання, перепланування, добудови, перебудови, реконструкції щодо Об'єкту та/або його складових частин не здійснювалися, а також, що технічні характеристики Об'єкту фактично відповідають тим, які зазначені у технічному паспорті. Об'єкт візуально оглянутий Покупцем до підписання Договору. Недоліків чи дефектів, які б перешкоджали використанню Об'єкту за призначенням, самочинних переобладнань, перепланувань, добудов, перебудов, реконструкції Об'єкту та/або його складових частин на момент огляду виявлено не було. Претензій до Продавця щодо якісних, технічних характеристик та відповідності Об'єкту наданим для укладення Договору документам Покупець не має. Дане застереження не стосується прихованих недоліків Об'єкту, які Покупець не міг виявити при звичайному огляді.

Сторони підтверджують, що:

- вони не визнані недієздатними та не обмежені у дієздатності;

- укладення Договору відповідає їх інтересам;

- волевиявлення є вільним і усвідомленим;

- умови Договору зрозумілі і відповідають дійсним намірам Сторін;

- Договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені в ньому;

- в тексті Договору зафіксовані всі істотні умови стосовно купівлі-продажу Об'єкту;

Сторони володіють українською мовою, що дало їм можливість прочитати Договір та правильно зрозуміти його суть.

1.3. Продавець повідомляє, що на дату підписання цього Договору Продавцю не відомо про те, що Об'єкт, є аварійним та/або підлягає зносу.

2.ІСТОТНІ УМОВИ ДОГОВОРУ

2.1. Продаж Об'єкту за домовленістю Сторін вчиняється за ціною 2 250 000 (два мільйони двісті п'ятдесят тисяч) гривень, в тому числі ПДВ.

2.1.1. Сума, зазначена в п. 2.1 Договору, сплачується Покупцем протягом 45 (сорока п'яти) днів із дня підписання Договору, з урахуванням суми сплаченого за Договором авансу. Після сплати всієї грошової суми, передбаченої п. 2.1 Договору, Продавець по відношенню до Покупця не буде мати будь-яких вимог та претензій, які б стосувались розрахунку.

2.2. Сторонам відомі вимоги статей 694, 695 Цивільного кодексу України та зрозумілі права Продавця та Покупця при укладенні договору купівлі-продажу з розстроченням платежу.

2.3. Право власності на Об'єкт виникає у Покупця з дня державної реєстрації права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України.

2.4. З моменту переходу права власності на Об'єкт від Продавця до Покупця та до моменту, коли Покупець переоформить на себе усі відповідні договори стосовно комунальних платежів та експлуатації Об'єкту (стосовно електропостачання, опалення, водопостачання та водовідведення, вивозу сміття тощо), Продавець не розриває таких договорів, угод тощо. Покупець відшкодовує Продавцю усі витрати по комунальним платежам та витрати по експлуатації Об'єкту, за вищевказаний період.

3. ПРАВА ТА ОБОВ'ЯЗКИ СТОРІН

3.1. Продавець зобов'язаний:

3.1.1. Надати всі документи необхідні для підписання Договору та для реєстрації права власності на Об'єкт та нести повну відповідальність за їх достовірність.

3.1.2. Сплатити суму усіх, нарахованих та/або таких, що можуть бути нарахованих, комунальних платежів, тепло-, водо-, газо-, електропостачання, телекомунікаційні послуги, експлуатаційних витрат, послуг з обслуговування прибудинкової території, земельного податку, послуг з електропостачання та водопостачання, опалення та інших платежів пов'язаних з функціонуванням Об'єкту, які є або можуть виникнути станом на день укладення Договору.

3.2. Покупець зобов'язаний:

3.2.1. Надати всі необхідні документи для підписання Договору та нести повну відповідальність за їх достовірність.

3.2.2. Здійснити оплату Об'єкту в строки та в порядку, встановлені цим Договором.

3.2.3. Прийняти нерухоме майно на умовах, встановлених цим Договором.

4. ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ

4.1. За невиконання або неналежне виконання Договору винна Сторона відшкодовує іншій Стороні усі завдані збитки, в розмірі прямої та дійсної шкоди.

4.2. Усі суперечки та розбіжності, що виникають із або у зв'язку з Договором або його тлумаченням, дією або припиненням, вирішуються Сторонами шляхом проведення переговорів.

4.3. Якщо у процесі проведення переговорів Сторони не дійдуть згоди, то спір, що виник між Сторонами у зв'язку з цим Договором або його тлумаченням, дією або припиненням, а також невиконанням та/або неналежним виконанням, передається на вирішення до компетентного суду у відповідності із правилами підсудності.

5. СТРОК ДІЇ, УМОВИ ЗМІНИ ТА ПРИПИНЕННЯ ДОГОВОРУ

5.1. Договір набуває чинності з дня набрання чинності судовим рішенням про укладення Договору і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за Договором.

5.2. Зміни та доповнення до Договору вносяться виключно за згодою Сторін і оформляються шляхом підписання додаткових договорів до Договору.

5.3. Договір може бути розірваний за взаємної згоди Сторін або в судовому порядку на вимогу однієї зі Сторін.

5.4. Одностороння відмова від Договору не допускається, крім випадків, прямо передбачених Договором.

5.5. Договір припиняється шляхом повного виконання зобов'язань за Договором.

6. ФОРС-МАЖОРНІ ОБСТАВИНИ

6.1. Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань та/або порушення гарантій за Договором, якщо це стало наслідком дії обставин непереборної сили (форс-мажор).

6.2. Під непереборною силою розуміються зовнішні та надзвичайні події, які не існували на день укладення Договору, виникли незалежно від волі Сторін, настанню та дії яких Сторони не могли протидіяти за допомоги заходів, застосування яких справедливо вимагати і очікувати від Сторони, що перебувала під впливом непереборної сили.

6.3. Непереборною силою визнаються, але не обмежуючись ними, наступні події: землетруси, повені, пожежі, епідемії, військові дії, масові заворушення страйки, втручання з боку влади, блокади, ембарго тощо.

6.4. Сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань та/або порушення гарантій за Договором, якщо доведуть, що це було викликано перепоною поза їхнім контролем, яка виникла після укладення Договору і якої навіть добросовісна Сторона не могла би уникнути.

6.5. Сторона, яка перебуває під впливом обставин непереборної сили або стикнулася із перепоною поза її контролем, зобов'язана негайно, але не пізніше 3 (трьох) днів із дня наступного після дня, коли Стороні стало відомо про непереборну силу або про вказану перепону за допомогою факсу, телефаксу або в інший спосіб у письмовій формі, повідомити іншій Стороні про виникнення, вид і можливу тривалість дій вказаних обставин і перепон.

6.6. Якщо повідомлення, вказане у п. 6.5 Договору не буде зроблено у строк, Сторона, яка перебуває під впливом обставин непереборної сили або стикнулася із перепоною поза її контролем, позбавляється права посилатися на них, крім випадків, коли сама обставина непереборної сили чи перепона не давала можливості на правити повідомлення.

6.7. Виникнення обставин і перепон, вказаних у п. п. 6.1. - 6.4 Договору, за умови дотримання вимог п. 6.5 Договору, продовжує строк виконання зобов'язань за Договором на період, який відповідає строку дії вказаних обставин і перепон і розумному строку для усунення наслідків.

6.8. Якщо обставини непереборної сили будуть продовжуватися більше 180 днів, кожна із Сторін має право відмовитися від Договору за умови письмового попередження іншої Сторони не пізніше, ніж за 30 Днів до його припинення.

6.9. У разі відмови Сторони від Договору з причини, вказаної в п. 6.8 Договору, Договір є припиненим в день наступний після останнього дня тридцятиденного строку, вказаного у п. 6.8. Договору. Перебіг даного строку розпочинається в день направлення Стороною відповідного листа з описом вкладення або в інший спосіб, який дозволяє фіксувати зміст листа та факт його отримання адресом, на адресу іншої Сторони.

6.10. У разі відмови Сторони від Договору з причини, вказаної у п. 6.8 Договору, Сторони повертають все отримане за Договором у розумний строк.

7. РІЗНЕ

7.1. Всі питання, не врегульовані Договором, вирішуються Сторонами відповідно до чинного законодавства України.

7.2. Сторони заявляють про повне розуміння ними суті зобов'язань, заяв і гарантій, передбачених Договором.

7.3. У день укладення Договору припиняється чинність усіх протоколів про наміри, інших домовленостей, які передували укладенню Договору.

7.4. У разі, якщо будь-яке з положень Договору буде визнане недійсним, незаконним або таким, що не може бути примусово виконаним, таке визнання не впливає на дійсність інших положень Договору, якщо у відповідності до законодавства України Договір може вважатися дійсним без положень, визнаних недійсними.

7.5. Тлумачення умов Договору регламентується у відповідності до чинного законодавства України, не входячи при цьому у суперечність з правовими засадами Договору.

7.5.1. Назви статей і розділів, які використовуються у Договорі, мають характер посилань і не впливають на значення чи тлумачення Договору.

7.6. Повідомлення, яке на підставі Договору надсилається Сторонами одна одній, має бути надіслане у спосіб, який дозволяє фіксувати зміст листа та факт його отримання адресом.

7.7. Сторона несе відповідальність за правильність реквізитів, вказаних нею у Договорі і зобов'язується своєчасно у письмовій формі повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несе ризик настання пов'язаних із ним несприятливих наслідків.

7.8. Права та обов'язки за Договором не можуть бути передані, за винятком випадків, коли цього вимагає закон.

7.9. Покупець має статус платника податку на прибуток на загальних підставах, передбачених Податковим кодексу України.

7.10. Збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплата якого передбачена Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26 червня 1997 року зі всіма змінами та доповненнями, вноситься Покупцем у розмірі 1 відсотка від суми Договору. Правові наслідки приховання реальної вартості Об'єкту Сторонам відомі.

7.11. Платежі, повязані з державною реєстрацією права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за покупцем сплачує Покупець.

8. РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН:

ПРОДАВЕЦЬ ПОКУПЕЦЬ

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «АКТИВ-БАНК» код за , 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3 п/р 357879028 в ПАТ "КБ "Актив-Банк", код банку 300852ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БСД-1» код за ЄДРПОУ 150 м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 114 п/р 9001 у ПАТ КБ «Акордбанк» м. Києва, МФО 380634

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Актив-Банк" (м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 3, ідентифікаційний код 26253000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БСД-1" (м. Київ, вул. Червоноармійська, буд. 114, ідентифікаційний код 30310317) витрати по сплаті судового збору в сумі 4 872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні в присутності представників сторін 30 березня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 5 квітня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.