РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2017Справа №910/2510/17

За позовомДепартаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
доДепартаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації
простягнення 26 159,54грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Ходорич О.М. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився.
С У Т Ь С П О Р У :

Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації (далі - відповідач) про стягнення 26 159, 54 грн., з яких 17 719, 93 грн. -основного боргу, 6 169, 22 грн. - пені, 489, 12 грн. - 3% річних та 1 781, 27 грн. - інфляційних втрат.

Позов мотивований тим, що відповідач в порушення норм законодавства України не відшкодував позивачу вартість житлово-комунальних послуг (електроенергія, теплопостачання, водовідведення, тощо) у відповідності до умов договору № 122 від 18.12.2015 року, фактично спожитих відповідачем у період з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2017 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 07.04.2017 року.

Представник позивача у судовому засіданні 07.04.2017 року наполягав на задоволенні позову, надав усні пояснення по справі.

Представник відповідача у засіданні присутнім не був, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 07.04.2017 року відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом Головного управління комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 23.08.2006 № 313 за Головним управлінням з питань надзвичайних ситуацій закріплено на праві оперативного управління, зокрема, будівлі та гаражі за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 21.

Відповідно до п. 2 Положення про Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), департамент є правонаступником Головного управління з питань надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

18.12.2015 року між Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - балансоутримувач) та Департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації (далі - споживач) укладено договір № 122 (далі - договір), відповідно умов якого споживач відшкодовує балансоутримувачу за період з липня по грудень 2015 року витрати на оплату вартості отриманих комунальних послуг та експлуатаційних витрат в орендованих споживачем приміщеннях, що належать балансоутримувачу на праві господарського відання за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 21, пропорційно до займаної споживачем площі у розмірі 489,0 кв.м., що використовуються ним для розміщення штатних працівників та офісного обладнання (п.1.1. договору).

Відповідно до п. 2.2 договору 122 від 18.12.2015 відшкодування послуг здійснюється щомісячно шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок балансоутримувача на підставі рахунків, актів відшкодування послуг, в яких зазначається вартість отриманих послуг, що підлягають відшкодуванню. При цьому, вартість отриманих послуг визначається від загальної кількості та вартості отриманих послуг в цілому, яка визначається відповідно до актів, що постачальники послуг надають балансоутримувачу, з урахуванням площі приміщення у відсотках, яку займає споживач по відношенню до загальної площі будівлі.

Згідно з п. 3.2.1 договору № 122 від 18.12.2015 споживач зобов'язаний відшкодовувати спожиті комунальні послуги та експлуатаційні витрати балансоутримувачу на підставі виставлених рахунків, актів відшкодування комунальних послуг щомісячно протягом 5 робочих днів з моменту отримання споживачем рахунку та акту відшкодування комунальних послуг, але не пізніше 30 числа поточного місяця.

Згідно з п. 6.1 договору № 122 від 18.12.2015 цей договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до 31.12.2015.

Додатком № 1 до договору № 122 від 18.12.2015 (Перелік та розмір орендованих департаментом з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації приміщень в будівлі та гаражних боксів за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 21) сторони визначили перелік та площу орендованих відповідачем приміщень.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між позивачем та відповідачем укладено договір надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду Договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 901 ЦК України та ст. ст. 180, 181, Господарського кодексу України (далі - ГК України), він вважається укладеним згідно частини 8 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст.173, 174, 175 ГК України, ст. ст.11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Поясненнями позивача, а також наявними в матеріалах справи рахунками фактури №№ 32 від 03.08.2015 року на суму 2 359, 54 грн., № 39 від 16.09.2015 року на суму 3 273, 96 грн., № 44 від 13.10.2015 року на суму 1 584, 01 грн., № 54 від 19.11.2015 року на суму 3 382, 63 грн., № 60 від 20.11.2015 року на суму 204, 87 грн., № 78 від 28.12.2015 року на суму 7 669, 95 грн., що були виставлені відповідачу, підтверджується надання позивачем відповідачу послуг у відповідності до умов договору на загальну суму 18 474, 96 грн.

Також позивачем долучено до позовної заяви копії супровідних листів про надсилання вказаних рахунків-фактур та відповідних актів відшкодування комунальних послуг (у рахунках-фактурах міститься посилання на відповідні акти) відповідачу.

Водночас, позивач вказує на те, що відповідач вартість отриманих послуг за договором відшкодував частково, в результаті чого, за ним утворилась заборгованість у розмірі 17 719, 93 грн.

Таким чином позивач виконав взяті на себе зобов'язання з надання послуг згідно умов договору № 122 від 18.12.2015 року, а відповідач, у свою чергу, не відшкодував їх вартість, у зв'язку з чим за останнім утворилась заборгованість у розмірі 17 719, 93 грн.

Доказів оплати вищезазначеної заборгованості відповідачем суду не надано.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості в сумі 17 719, 93 грн. в зв'язку із неналежним відшкодуванням відповідачем вартості комунальних послуг та експлуатаційних витрат згідно умов договору № 122 від 18.12.2015 року є обґрунтованими та позов у цій частині підлягає задоволенню.

Окрім того, у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання щодо оплати за надані послуги, позивачем нараховано до стягнення 1 781, 27 грн. інфляційних втрат та 489, 12 грн. 3 % річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат наданий позивачем суд встановив, що позивач здійснив нарахування інфляційних втрат у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства України, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 781, 27 грн. інфляційних втрат та 489, 12 грн. 3 % річних є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю за розрахунками позивача, в межах розміру заявлених позовних вимог.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку з відшкодування позивачу вартості фактично спожитих послуг, позивачем було заявлено до стягнення з відповідачу пеню у розмірі 6 169, 22 грн. за загальний період нарахування з 30.08.2015 року по 01.11.2016 року (щодо кожного простроченого платежу окремо).

Згідно статті 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до п. 4.3. договору, у разі наявності заборгованості по відшкодуванню комунальних послуг та експлуатаційних витрат за договором за попередній місяць станом на 29 число поточного місяця, споживачу нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, починаючи з 30 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості.

Водночас, судом прийнято до уваги положення ч. 6. ст. 232 ГК України, у відповідності до якого, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 6 169, 22 грн. в зв'язку з порушенням відповідачем умов договору № 122 від 18.12.2015 року, що нараховані на підставі ст. ст. 230, 231 ГК України є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, а саме - в розмірі 3 683, 64 грн. за розрахунком суду який здійснено у відповідності до вимог закону.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 525, 526, 610, 625, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173-175, 193, 180, 181, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 32-35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 21; ) на користь Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 143; ) суму основного боргу у розмірі 17 719, 93 грн., інфляційних втрат у розмірі 1 781, 27 грн., 3 % річних у розмірі 489, 12 грн., пені у розмірі 3 683, 64 грн. та судовий збір у розмірі 1 447, 97 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 12.04.2017 р.

Суддя Ю.О. Підченко