ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017 року Справа № 904/12071/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Дон О.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, провідний юрисконсульт юридичного відділу, довіреність №52-16/08 від 11.01.2017 року;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №б/н від 06.11.2015 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремгірмаш" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 року у справі №904/12071/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремгірмаш", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення суми штрафних санкцій за договором підряду №2015/д/ОГМ/84 від 28.01.2015 року у загальному розмірі 327 566,19 грн.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремгірмаш" суму штрафних санкцій за договором підряду № 2015/д/ОГМ/84 від 28.01.2015 року у загальному розмірі 327 566,19 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 року у справі №904/12071/16 (суддя Фещенко Ю.В.) позов задоволений частково: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремгірмаш" на користь Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" 153 929,90 грн. пені, 9 853,20 грн. штрафу, 4 913,49 грн. витрат по сплаті судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого суду мотивоване порушенням відповідачем умов договору підряду №2015/д/ОГМ/84 від 28.01.2015 року в частині своєчасного виконання робіт, передбачених договором. Місцевий господарський суд визнав правомірними позовні вимоги про стягнення пені за загальний період з 06.09.2016 року по 28.09.2016 року в сумі 307 859,79 грн. та штрафу в сумі 19 706,40 грн. Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України, на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи виконання робіт, незначний період прострочення, причини з яких відбулося прострочення виконання робіт, місцевим господарським судом зменшений розмір штрафних санкцій на 50%.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю "Ремгірмаш" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 року по справі №904/12071/16 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення пені відмовити, зменшити розмір усіх штрафних санкцій за порушення строків виконання відповідачем робіт за договором на 90%, визнати недійсним повязаний із предметом спору договір підряду №2015/д/ОГМ/84 від 28.01.2015 року в частині визначення пунктом 9.2 договору розміру пені в залежності від загальної вартості робіт за договором за кожний день прострочення, що суперечить чинному законодавству України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом неправильно застосовані норми процесуального та матеріального права. Апелянт зазначає, що приписи статей 230, 231 Господарського кодексу України, які регулюють відповідальність у сфері господарських відносин, не передбачають застосування пені до не грошового зобовязання, тому пункт 9.2 договору в цій частині не відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає визнанню недійсним в порядку пункту 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України. Апелянт погоджується із штрафом у розмірі 15% від вартості несвоєчасно виконаних робіт, нарахування штрафних санкцій від вартості договору вважає неправильним.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.03.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремгірмаш" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 року у справі №904/12071/16 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є., розгляд справи призначений у судове засідання на 06.04.2017 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 06.04.2017 року представник апелянта апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі. У поясненнях до апеляційної скарги, які надійшли до апеляційного господарського суду 05.04.2017 року, апелянт посилається на порушення умов договору позивачем в частині здійснення оплат та зазначає, що прострочення виконання робіт боржником (відповідачем) відбулося внаслідок прострочення кредитора (позивача).

Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" проти задоволення апеляційної скарги заперечувало та просило залишити рішення господарського суду без змін.

У судовому засіданні 06.04.2017 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 28.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремгірмаш" (підрядник) був укладений договір підряду №2015/д/ОГМ/84, відповідно до пункту 1.1 якого підрядник зобов'язується за дорученням замовника, виконати відновлення деталей та вузлів обладнання (в тому числі агрегатів та ін.), яке належить замовнику, а замовник зобов'язується надати об'єми (об'єкти) робіт (ремфонд, запасні частини) підряднику, прийняти виконані роботи по акту та сплатити вартість виконаних робіт.

Конкретні найменування та види робіт узгоджується сторонами в додатках (Специфікаціях) до цього договору (пункт 1.2 договору).

Строк дії договору: початок з моменту підписання, закінчення - 31.12.2016 року. У випадку, якщо на момент закінчення строку дії договору у сторін залишаються невиконаними зобов'язання договір продовжує свою дію до їх кінцевого виконання (пункт 13.3 договору в редакції додаткової угоди №2 від 30.12.2015 року).

Відповідно до пункту 2.1. договору вартість робіт, доручених до виконання підряднику, погоджена сторонами у відповідних додатках (специфікаціях) до договору. У випадку виникнення додаткових об'ємів робіт або зміни складу робіт сторонами оформлюється відповідні додатки до договору (пункт 2.3. договору).

Відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 договору строк виконання робіт вказується в додатках (специфікаціях) до договору; при виникненні обставин, незалежних від підрядника та які перешкоджають виконанню його зобов'язань у встановлені строки, підрядник має право ставити перед замовником питання про перенесення строків закінчення робіт. Для зміни строків виконання робіт, визначених договором сторони укладають відповідну угоду до договору.

Сторонами узгоджені найменування робіт, їх вартість, умови оплати та строки їх виконання та підписані відповідні Специфікації до договору №2015/д/ОГМ/84 від 28.01.2015 року:

- №1 від 28.01.2015 року на виконання робіт на загальну суму 46 819,20 грн. (а.с. 28);

- №2 від 11.03.2015 року на виконання робіт на загальну суму 18 720,00 грн. (а.с. 29);

- №3 від 06.04.2015 року на виконання робіт на загальну суму 22 008,00 грн. (а.с. 30);

- №4 від 31.03.2015 року на виконання робіт на загальну суму 30 000,00 грн. (а.с. 31);

- № 6 від 08.07.2015 року на виконання робіт на загальну суму 48 499,20 грн. (а.с. 33);

- №7 від 27.07.2015 року на виконання робіт на загальну суму 46 048,80 грн. (а.с. 34);

- №8 від 14.08.2015 року на виконання робіт на загальну суму 16 440,00 грн. (а.с. 35);

- №9 від 16.05.2016 року на виконання робіт на загальну суму 4 032,00 грн. (а.с. 37);

- №10 від 16.05.2016 року на виконання робіт на загальну суму 102 732,00 грн. (а.с. 38);

- №11 від 16.05.2016 року на виконання робіт на загальну суму 27 336,00 грн. (а.с. 39);

- №12 від 19.07.2016 року на виконання робіт на загальну суму 24 576,00 грн. (а.с. 40);

- №13 від 19.07.2016 року на виконання робіт на загальну суму 158 400,00 грн. (а.с. 41);

- №14 від 16.08.2016 року на виконання робіт на загальну суму 30 720,00 грн. (а.с. 42);

- №15 від 16.08.2016 року на виконання робіт на загальну суму 11 400,00 грн. (а.с. 43).

Так, зокрема у Специфікаціях №13,14,15 строк виконання робіт встановлений не більше 10 календарних днів з моменту передачі ремфонда підряду.

Відповідно до пункту 6.1 договору після закінчення робіт у відповідності з чинними нормами та правилами, оформляється акт виконаних ремонтних робіт та акт приймання-передачі відремонтованих деталей та вузлів обладнання.

На виконання умов договору №2015/д/ОГМ/84 від 28.01.2015 року, згідно Специфікацій №13,14,15 Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремгірмаш" виконані роботи, які прийняті Публічним акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", що підтверджується, зокрема, актами приймання-передачі обладнання (запчастини) в ремонт: №31 від 26.08.2016 року на суму 12 472,72 грн., №30 від 25.08.2016 року на суму 2 947,46 грн., №39 від 16.09.2016 року на суму 2 947,46 грн., №30 від 26.08.2016 року на суму 1 245,53 грн. та актами виконаних робіт № 124 від 20.09.2016 року на суму 57 360,00 грн., №120 від 12.09.2016 року на суму 31 896,00 грн., №121 від 16.09.2016 року на суму 15 360,00 грн., №119 від 12.09.2016 року на суму 11 400,00 грн. (а.с. 44-51).

Причиною виникнення спору є неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремгірмаш" умов договору №2015/д/ОГМ/84 від 28.01.2015 року в частині своєчасного виконання робіт, передбачених Специфікаціями №13,14,15, у звязку з чим позивачем нарахована та заявлена пеня та штраф.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (частина 1 статті 837 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України). Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

За загальним правилом зобовязання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (стаття 598 Цивільного кодексу України, стаття 202 Господарського кодексу України). Ці підстави наведено у статтях 599 601, 604 609 Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (статті 610, 611 Цивільного кодексу України).

За змістом статей 549 Цивільного кодексу України, статті 230 Господарського кодексу України неустойкою є грошова сума, яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання, та яка може обчислюватись, зокрема, у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (пеня).

Відповідно до пункту 9.2 договору у випадку порушення строків виконання робіт з вини підрядника, останній зобов'язаний сплатити замовнику пеню за кожен день прострочення в розмірі 0,3% від загальної вартості робіт за договором, а також сплатити на користь замовника штраф в розмірі 15% від вартості не виконаних в строк робіт.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період прострочення з 06.09.2016 року по 28.09.2016 року у сумі 307 859,79 грн. (по кожній Специфікації окремо) та штраф в розмірі 15% від вартості не виконаних в строк робіт у сумі 19 706,40 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремгірмаш" своєчасно не виконані роботи за договором №2015/д/ОГМ/84 від 28.01.2015 року, передбачені Специфікаціями №13,14,15 (за Специфікацією №13 прострочення становить від 6 до 14 днів, за Специфікацією №14 від 1 до 10 днів, за Специфікацією №15 6 днів).

Та обставина, що за порушення передбаченого строку виконання робіт підрядник сплачує покупцю неустойку у вигляді пені у розмірі 0,3 % від вартості робіт за договором за кожен день прострочення товару, не перетворює цю неустойку в пеню за порушення грошового зобовязання, так само, як і обовязок підрядника виконати роботи не стає грошовим зобовязанням.

За викладеного апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відхилення доводів відповідача щодо застосування Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", оскільки у правовідносинах відповідача з позивачем відсутні грошові зобовязання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі №3-192гс15 та від 03.12.2013 року у справі №3-35гс13, яка відповідно до приписів статті 11128 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень та всіх судів України, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Враховуючи наявність прострочення виконання зобовязання в частині своєчасного виконання робіт, апеляційний господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій (частина 1 статті 233 Господарського кодексу України). Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання закріплено в пункті 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі, й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. В аспекті права на справедливий суд, передбаченого вказаною Конвенцією, місцевий господарський суд правильно звернув увагу на обставини справи та використав надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про зменшення розміру пені в сумі 307 859,79 грн. та штрафу в сумі 19 706,40 грн. до 50%, а саме: до 153 929,90 грн. пеню та 9 853,20 грн. штраф.

При цьому місцевим господарським судом враховано наступне: ступінь виконання зобов'язання: зобов'язання за спірним договором виконані відповідачем у повному обсязі; причини неналежного виконання: причиною прострочення став раптовий вихід з ладу обладнання, за допомогою якого відповідачем здійснювалися роботи за договором (а.с. 108-110); ті обставини, що даний випадок є винятковим, оскільки прострочення відповідача за період дії договору відбулося лише в вересні 2016 року, у зв'язку з виходом з ладу обладнання; незначність прострочення виконання: прострочення відповідача носило незначний характер, найбільше прострочення складало лише 14 днів; вжиття заходів до виконання зобов'язання: відповідач невідкладно почав вживати заходи щодо недопущення прострочення його зобов'язань за договором перед позивачем, надсилаючи численні звернення до підприємств, які мали технічну можливість виконати відповідний вид робіт (а.с.111, 114, 116, 118), однак отримав відповіді щодо неможливості їх виконання у такі короткі строки; неспіврозмірність розміру стягуваної неустойки (штрафу та пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони: загальна вартість робіт, які були виконані із простроченням, складає близько 130 000 грн., в той же час, за прострочення їх виконання позивачем нараховані штрафні санкції на суму більше 320 000 грн., що суперечить нормам частини 3 статті 509 Цивільного кодексу України, в якій визначено, що зобовязання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Апеляційний господарський суд погоджується із таким висновком місцевого господарського суду та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково у сумі 163 783,10 грн. (пеня у сумі 153 929 грн. 90 коп. (307 859,79 грн. - 50%); штраф у сумі 9 853,20 грн. (19 706,40 грн. - 50%).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі №3-192гс15, яка відповідно до приписів статті 11128 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень та всіх судів України, а суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

Апеляційний господарським судом відхиляються доводи апелянта про неправомірне нарахування позивачем пені, виходячи із суми загальної вартості робіт за договором, а не від суми невиконаного зобов'язання, з наступних підстав.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статті 3, 6, 203, 626, 627 Цивільного кодексу України визначають загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Так, сторонами у пункті 9.2 спірного договору передбачена сплата підрядником пені за кожен день прострочення в розмірі 0,3 % від загальної вартості робіт за договором у випадку порушення строків виконання робіт з вини підрядника.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України .

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі №3-88гс11.

Доводи апелянта про невідповідність пункту 9.2 договору чинному законодавству (частині 3 статті 549 Цивільного кодексу України, пункту 1 статті 230 та пункту 4 статті 231 Господарського кодексу України) спростовуються приписами статей 230, 231 Господарського кодексу України та правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 03.12.2013 року у справі №3-35гс13.

Оскільки умовами договору строк виконання робіт не залежить від здійснення оплати за виконані роботи або здійснення передоплати, доводи апелянта, викладені у поясненнях до апеляційної скарги, щодо прострочення кредитора відхиляються апеляційним господарським судом.

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи відповідача наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд не вбачає підстав, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, для зміни або скасування рішення суду першої інстанції та, відповідно, підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до пункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по справі покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремгірмаш" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 року у справі №904/12071/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2017 року у справі №904/12071/16 залишити без змін.

Повна постанова складена 06.04.2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко