ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017 року Справа № 904/6255/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

при секретарі судового засідання Саланжій Т.Ю.

за участю представіників сторін:

від відповідача: ОСОБА_1 представник, довіреність №1 від 28.02.2017 р.;

від позивача: ОСОБА_2 представник, довіреність №14-127 від 13.05.2014 р.;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія» Нафтогаз України», м. Київ на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2017 року у справі № 904/6255/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія» Нафтогаз України», м. Київ

до Державного закладу «Дніпропетровська Медична академія Міністерства охорони здоровя України», м. Дніпро

про стягнення штрафних санкцій за спожитий природний газ,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року у справі № 904/6255/16 (суддя Мельниченко І.Ф.) припинено провадження у справі про стягнення пені.

Ухвала мотивована посиланням за ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та тепло генеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (надалі-Закон), про те, що нараховані суми пені на заборгованість за природний газ, підлягають списанню.

Позивач не погодився з ухвалою і в апеляційній скарзі посилається на порушення матеріального і процесуального права судом першої інстанції. Так, вважає, що Законом не передбачено автоматичне списання пені, а передбачена певна процедура. Відповідач не має права на списання пені, оскільки він не включений до реєстру.

Просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.17 у справі №904/6255/16 та прийняти рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені.

В судовому засіданні 10.04.17р. представники сторін надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх доводів і заперечень з посиланням на норми законодавства.

10.04.17р. прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

Вислухавши представників сторін, дослідивши докази у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвалу суду слід скасувати, а справу направити для розгляду по суті місцевим господарським судом.

Так, припинення провадження у справі є спеціальною формою закінчення судового розгляду без вирішення справи по суті за наявності обставин, вказаних у ст. 80 ГПК України, які унеможливлюють подальше провадження.

Господарський суд припиняє провадження у справі, якщо:

1) спір не підлягає вирішенню в господарських судах України;

1-1) відсутній предмет спору;

2) є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав;

4) позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом;

5) сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду;

6) підприємство чи організацію, які є сторонами, ліквідовано;

7) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

У випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення державного мита з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Ухвалу про припинення провадження у справі може бути оскаржено.

Місцевим господарським судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 18893,01 грн., що складають суму інфляції грошових коштів, 2496,40 грн. річних, 7892,98 грн. пені, у зв"язку з неналежним виконанням договору про закупівлю природного газу № 13/2332-ТЕ-4 від 29.01.2013 року.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2016 р. рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2016 р. та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.10.2016 р. у справі № 904/6255/16 скасовано в частині вирішення спору про стягнення пені, а вказану справу передано на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

28.10.2014 р. господарським судом Дніпропетровської області розглянуто спір за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Державного закладу "Дніпропетровська медична академія міністерства охорони здоров`я України" про стягнення 99 582,99 грн., що складають суму основного боргу, 5258,61 грн. пені, 1127,26 грн. - річних та 823,40 грн. - інфляції, за результатами розгляду якого господарським судом прийнято рішення у справі № 904/6703/14, яким позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Вказане вище рішення від 28.10.14р. № 904/6703/14 набрало законної сили 09.11.2014 року, яким встановлено наступне.

29.01.2013 між Позивачем (Продавець) та Відповідачем (Покупець) укладено договір про закупівлю природного газу № 13/2332-ТЕ-4, (далі - договір), за умовами якого продавець зобов'язався у 2013 році поставити покупцеві імпортований природний газ (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України Товариством), а покупець зобов'язався прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у пункті 1.2 цього договору.

На виконання умов договору продавець поставив покупцю протягом січня-грудня 2013 року природний газ на загальну суму 895 896, 05 грн., проте відповідач оплатив природний газ частково, а саме у розмірі 796 313,06 грн., у зв'язку з чим станом на момент розгляду справи № 904/6703/14 заборгованість відповідача перед позивачем складала 99 582,99 грн., тобто, встановлено факт укладення договору та факт його неналежного виконання.

Відповідач, на виконання зазначеного вище рішення, 14.11.2014 року сплатив заборгованість у сумі 99 582,99 грн., про що свідчить платіжне доручення № 003339 від 14.11.14р., копія якого залучена до матеріалів справи.

Однак, зважаючи на те, що зобов"язання з оплати природного газу здійснювалося відповідачем з порушенням встановлених договором строків оплати, позивачем були нараховані суми інфляції грошових коштів, річних за період з 14.01.2014 року по 13.11.2014 року та пені за період з 14.01.14р. по 13.07.15р., що і стало причиною спору у даній справі.

Оскільки на день набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий природний газ була відсутня, а отже, у суду відсутні підстави для стягнення пені.

Так, Законом передбачено чітке коло осіб, що мають право на списання заборгованості та нарахувань, передбачений також і певний порядок списання заборгованості.

Відповідно до ст. 1 Закону визначені термінологічні значення вжитих у ньому понять(глосарій):

-процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості;

-реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства;

-учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ст.2 Закону:

-дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Відповідно до ст.2 Закону:

-для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово- комунального господарства;

- Порядок ведення та користування реєстром затверджується Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, виходячи з аналізу положень ст.1-3 Закону, учасниками процедури врегулюванні заборгованості (що включає у себе у тому числі і списання заборгованості) є теплопостачальні та теплогенеруючі підприємства, включені до реєстру.

Отже, можна зробити висновок про відсутність у Законі автоматичного списання пені, нарахованої на заборгованість за спожитий газ.

Встановивши вищеозначені обставини, суд неправильно застосував норми процесуального права, і за відсутності правових підстав, які вказані у ст. 80 ГПК України і які є вичерпними, і серед яких не вказана обставина «списання пені», помилково припинив провадження у справі. Між тим, позивач не згоден з таким рішенням, оскільки списання пені, на його думку, передбачає спеціальний порядок , а не відбувається автоматично, тобто це свідчить про те, що між сторонами і надалі існує спір про право, а тому не можна припиняти провадження у справі, а позов потребує розгляду по суті.

На виконання вимог ст. 49 ГПК України позивачеві з відповідача здійснюється відшкодування витрат по сплаті судового збору, сплаченого за платіжним дорученням №5001539 від 2202.2017 року у розмірі 1600 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. 101,103-106 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія» Нафтогаз України» на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2017 року у справі № 904/6255/16 задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2017 року у справі № 904/6255/16 скасувати.

Справу направити на розгляд по суті до місцевого господарського суду.

Стягнути з Державного закладу «Дніпропетровська Медична академія Міністерства охорони здоровя України», на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія» Нафтогаз України», , 1600 (одна тисяча шістсот гривен) грн. судового збору, про що видати наказ.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст складений 11.04.2017 року

Головуючий Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Т.А. Верхогляд