ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.04.2017 справа № 908/2310/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_4, ОСОБА_5 за дов. б/н від 05.09.2016, не зявився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток», м. Запоріжжя,
на ухвалу Господарського суду Запорізької області
від10.03.2017
у справі№ 908/2310/16 (суддя Азізбекян Т.А.)
за позовомПриватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток», м. Запоріжжя,
доПублічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя,
простягнення 522 968, 38 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.11.2016 у справі № 908/2310/16 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток» (далі ПрАТ «АЦ «Восток»), м. Запоріжжя, до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі ПАТ «Запоріжжяобленерго»), м. Запоріжжя, задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 494 044, 14 грн., інфляційні втрати у сумі 21 371, 46 грн. та 3 % річних у розмірі 7 552, 78 грн.

На виконання рішення Господарським судом Запорізької області 11.01.2017 було видано наказ.

До канцелярії Господарського суду Запорізької області 03.03.2017 надійшла заява від відповідача про розстрочку виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 21.11.2016 у справі № 908/2310/16 строком на 6 місяців з березня по серпень 2017 року.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.03.2017 у справі № 908/2310/16 заяву ПАТ «Запоріжжяобленерго» задоволено та розстрочено виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 21.11.2016 у справі № 908/2310/16 строком на 6 місяців з березня по серпень 2017 року з оплатою щомісячно рівними частинами по 87 161, 40 грн.

Також ухвалою Господарського суду Запорізької області від 10.03.2017 у справі № 908/2310/16 з ініціативи суду було змінено найменування відповідача з Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго».

Позивач, не погодившись з винесеною ухвалою, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.03.2017 у справі № 908/2310/16 та прийняти нову, якою у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду відмовити.

Заявник апеляційної скарги посилається на неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, а також неповне зясування фактичних обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, апелянт зазначає, що Господарським судом Запорізької області при винесенні рішення від 21.11.2016 у цій справі було розглянуто та залишено без задоволення заяву відповідача про надання відстрочки виконання рішення, мотивуючи це тим, що відсутність додаткових джерел для погашення заборгованості, систематичне порушення умов розрахунків за спожиту електричну енергію споживачами та наявність податкового боргу не є підставами для надання відстрочки виконання рішення. Відтак позивач вважає, що відповідач не довів наявність виняткових обставин, які б унеможливлювали виконання судового рішення.

Крім того, ПрАТ «АЦ «Восток» посилається на тяжкий фінансовий стан підприємства та просить апеляційний господарський суд врахувати той факт, що умовами спірного договору ПАТ «Запоріжжяобленерго» вже була надана відстрочка оплати товару строком на 180 календарних днів з моменту поставки.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи і заперечення, викладені в апеляційній скарзі, та просить її задовольнити, а ухвалу місцевого господарського суду скасувати.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, а тому судова колегія вважає за можливе здійснити розгляд справи за його відсутності, з чим погодився представник позивача.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм як матеріального так і процесуального права, вважає, що ухвала місцевого господарського суду підлягає частковому скасуванню, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 129 Конституції України обовязковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Статтею 1291 Конституції України визначено, що саме держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку, а контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Винятком із загального порядку виконання рішень господарського суду є, зокрема, стаття 121 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що у разі наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

За змістом наведеної норми відстрочення та розстрочення є правом, а не обовязком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення.

Аналіз положень статей 116, 121 Господарського процесуального кодексу України і статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави вважати, що ухвала господарського суду про розстрочення виконання рішення спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду і відповідного судового наказу та є допоміжним процесуальним актом (документом) реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Відповідно до приписів статей 33, 43 Господарського процесуального кодексу України саме на відповідача покладено обовязок доведення існування відповідних підстав, а господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 № 9, підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

До обставин, що ускладнюють виконання судового рішення належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Такі висновки містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013.

У заяві про розстрочку виконання рішення ПАТ «Запоріжжяобленерго» посилається на тяжкий фінансовий стан підприємства, встановлення НКРЕ нульового алгоритму відрахування коштів на поточні рахунки ПАТ «Запоріжжяобленерго», відсутність додаткових джерел для погашення заборгованості, недофінансування з боку держави підприємств бюджетної сфери, систематичне порушення умов розрахунків за спожиту електричну енергію споживачами, неможливість стягнення заборгованості з боржників, надання реструктуризації боргів за спожиту електричну енергію споживачам, незадовільний стан електричних мереж ПАТ «Запоріжжяобленерго», наявність податкового боргу, а також ризик банкрутства.

Відповідно до балансу ПАТ «Запоріжжяобленерго» за 2016 рік загальна поточна кредиторська заборгованість за довгостроковими зобовязаннями протягом року зросла з 336 741 млн грн. до 660 104 млн грн. (а. с. 24-25, т. 3). Загальна сума дебіторської заборгованості станом на 01.11.2016 за спожиту електричну енергію перед ПАТ «Запоріжжяобленерго» складає 1 200 323, 00 грн., що підтверджується відповідною довідкою (а. с. 23, т. 3).

На підтвердження викладених обставин відповідачем було надано такі документи: довідку від 14.02.2017 № 001-003/2317 про наявність кредиторської заборгованості ПАТ «Запоріжжяобленерго» станом на 01.01.2017 за роботи та послуги на суму 77, 4 млн грн. (а. с. 10, т. 3), довідку від 15.02.2017 № 001-003/48 про наявність кредиторської заборгованості ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед ДП «Енергоринок» за куплену електричну енергію за період 2016 2017 років станом на 01.02.2017, яка складає 1 242, 2 млн грн. (а. с. 11, т. 3), довідку від 15.02.2017 № 001-46/47 щодо податкового боргу ПАТ «Запоріжжяобленерго» станом на 31.01.2017 який складає 90, 6 млн грн. (а. с. 12, т. 3), довідку від 14.02.2017 № 003-09/37 щодо заборгованості ПАТ «Запоріжжяобленерго» із виплати заробітної плати у розмірі 77, 302 тис. грн. (а. с. 13, т. 3).

Відповідач також просить суд врахувати той факт, що постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83 затверджено перелік обєктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, до якого включено ПАТ «Запоріжжяобленерго».

Позивач проти задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення заперечує, оскільки вважає, що спір виник з вини відповідача, а підстави, які унеможливлюють виконання рішення Господарського суду Запорізької області, відсутні.

Крім того, заявник апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що ПрАТ «АЦ «Восток» також перебуває у скрутному фінансовому становищі, що підтверджується відповідними документами які містяться у матеріалах справи, зокрема договором кредитної лінії № 2305/01100/12/12 від 24.10.2011 та довідками щодо залишків коштів на рахунках.

Також позивач у апеляційній скарзі звернув увагу суду на те що, в звязку з прийняттям НКРЕКП постанови від 30.09.2016 № 1768, якою відповідачу встановлено алгоритм відрахування коштів в розмірі 6, 40 % майновий стан відповідача покращився та з часу прийняття судом рішення 21.11.2016 жодного платежу в рахунок погашення боргу перед позивачем здійснено не було.

Колегія суддів зауважує, що посилання апелянта на тяжке фінансове становище ПАТ «Запоріжжяобленерго» не є безумовною підставою для відмови у розстроченні виконання рішення, а вимагають встановлення відповідного балансу інтересів сторін при вирішенні питання щодо розстрочення виконання рішення.

Так, при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати не тільки можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але й такі ж наслідки для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невідємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України» зазначено, що на державі лежить позитивне зобовязання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У звязку з тим, що розстрочення виконання рішення продовжує період відновлення порушеного права позивача при її наданні необхідно враховувати закріплені в нормах національного матеріального права допустимі межі надання такого розстрочення.

Дослідивши умови укладеного між сторонами договору купівлі-продажу № 670715 від 10.07.2015, колегія суддів встановила, що згідно з пунктом 4.1 спірного договору розрахунки за товар здійснюються Покупцем шляхом поетапної оплати: попередня оплата (у разі фінансової спроможності Покупця) в розмірі до 50 % вартості кожної замовленої партії товару, на підставі рахунку-фактури та остаточний розрахунок за фактом постачання партії товару протягом 180 (ста вісімдесяти) календарних днів з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару (видаткової накладної).

Матеріали справи свідчать, що відповідач частково оплатив поставлений товар однак остаточно не розрахувався незважаючи на те, що йому по спірному договору була надана відстрочка строком на 180 календарних днів.

Крім того ПАТ «Запоріжжяобленерго» не сплатив борг за поставлений товар і в період розгляду справи як в суді першої так і апеляційної інстанції.

Також відповідач, як на підставу розстрочення виконання рішення суду посилається на низку виключних обставин, що, на його думку, роблять неможливим виконання рішення відразу: велику дебіторську заборгованість споживачів послуг підприємства та контрагентів, недофінансування підприємства з боку держави, тощо.

Відповідно до пункту 10 Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 121 Господарського процесуального кодексу України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, а до заяви повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Пунктом 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 9 від 17.10.2012 встановлено, що вирішуючи питання про розстрочку виконання судового рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси і фінансовий стан обох сторін, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже враховуючи наведене, саме лише посилання відповідача на встановлення НКРЕ нульового алгоритму відрахування коштів на поточні рахунки ПАТ «Запоріжжяобленерго», відсутність додаткових джерел для погашення заборгованості, недофінансування з боку держави по основним бюджетним сферам, систематичне порушення умов розрахунків за спожиту електричну енергію споживачами, неможливість стягнення заборгованості з боржників відносно яких порушено справу про банкрутство, надання реструктуризації боргу за спожиту електричну енергію споживачам та наявність податкового боргу не є підставами для надання розстрочки виконання рішення.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Отже, оскільки скрутний фінансовий стан ПАТ «Запоріжжяобленерго» не є тією виключною обставиною, з якою закон повязує можливість розстрочення виконання рішення, а наявність інших обставин, які унеможливлюють своєчасне виконання рішення Господарського суду Запорізької області, відповідачем не доведено, колегія суддів вважає, що заява ПАТ «Запоріжжяобленерго» не підлягає задоволенню.

Таким чином, ухвала Господарського суду Запорізької області від 10.03.2017 у справі № 908/2310/16 підлягає скасуванню в частині задоволення заяви відповідача про надання розстрочення виконання судового рішення строком на 6 місяців з березня по серпень 2017 року з оплатою щомісячно рівними частинами по 87 161, 40 грн., через неправильне застосування норм процесуального права судом першої інстанції.

Також господарським судом першої інстанції було змінено найменування відповідача як учасника судового процесу з Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» () на Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» ().

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» перейменоване у Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго». Зміна найменування та проведення державної реєстрації змін до Статуту здійснені у звязку з приведенням типу та найменування товариства до вимог Закону України «Про акціонерні товариства». Місцезнаходження та код юридичної особи не змінились.

Враховуючи наведене, зміна назви відповідача господарським судом першої інстанції здійснено правомірно та у відповідності з чинним законодавством України.

Ураховуючи викладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток» підлягає задоволенню частково, а ухвала Господарського суду Запорізької області від 10.03.2017 у справі № 908/2310/16 підлягає скасуванню в частині задоволення заяви відповідача про надання розстрочення виконання судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник з вини Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», сплата судового збору за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток», м. Запоріжжя, на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 10.03.2017 у справі № 908/2310/16 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Господарського суду Запорізької області від 10.03.2017 у справі № 908/2310/16 скасувати в частині задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання судового рішення.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя, про розстрочення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 21.11.2016 у справі № 908/2310/16 відмовити.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ), на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерний центр «Восток» (69096, м. Запоріжжя, бул. Вінтера, буд. 2, ), судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 1 600, 00 грн.

Господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3