РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017Справа №910/21694/15

За позовом Іноземного підприємства «Агро-Вільд Україна»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк»

про стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Закаблуковський С.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Штельмах В.Ю. (представник за довіреністю);

від третьої особи - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення страхового відшкодування та санкцій у зв'язку з тим, що в порушення умов договору добровільного страхування транспортних засобів №са209спт4са від 03.11.2014 Відповідач не сплатив суму страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку, а саме - 12.02.2015 пошкодження дробарки деревини Terminator, тип WT10 XLZ, серійний номер 13-0537.

Сума позову, відповідно до прийнятої судом заяви Позивача від 29.06.2016 про збільшення позовних вимог, становить: 771266,33 грн. - страхового відшкодування, 24989,03 грн. - пені, 194976,12 грн. - інфляційних втрат, 37882 грн. - 3% річних, 45000 грн. - витрат на послуги адвоката, 19312,32 грн. - судового збору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.08.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2016, позов було задоволено: стягнуто страхове відшкодування в сумі 771266,33 грн., а також 24989,03 грн. пені, 194976,12 грн. інфляційних втрат, 37882 грн. - 3% річних, 45000 грн. витрат на послуги адвоката та 19312,32 грн. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.02.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2016 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2016 у даній справі скасовані та направлені на новий розгляд в частині стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних нарахувань.

Позивач наполягає на стягненні пені та встановлених ст. 625 ЦК України санкцій, нарахованих у зв'язку з простроченням виплати страхового відшкодування, та вважає, що встановлений умовами договору «випадок», коли такі санкції до винесення судом рішення у спорі не нараховуються, не настав.

Відповідач проти позову заперечує, оскільки вважає, що у зв'язку з передачею Позивачем даного спору про визнанням події страховим випадком до суду Відповідача за умовами договору звільнено від обов'язку сплатити пеню та санкції за ст. 625 ЦК України у заявлений Позивачем та спірний у межах даного нового розгляду період нарахування.

Третя особа представників до суду не направляла, пояснень по суті спору не подала.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у судових засіданнях, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

03.11.2014 Позивачем (страхувальник), Відповідачем (страховик) та Третьою особою (вигодонабувач) укладено договір добровільного страхування транспортних засобів «Спецтехніка» № са209спт4са (далі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), пов'язані із володінням, розпорядженням та користуванням наземним транспортним засобом - дробаркою деревини Wood Terminator, тип WT10 XLZ, серійний номер 13-0537, включно з краном для лісоматеріалів Epsilon M70F101 (номер 1923756), інв. № 732, зав. № 13-0537, рік випуску 2013.

За умовами Договору страховим випадком є подія, передбачена цим договором, яка відбулася протягом дії Договору і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування (страхову виплату) страхувальнику (вигодонабувачу), зокрема, у разі падіння, перекидання або перевертання застрахованого майна у процесі його роботи (експлуатації), руху по території страхування (розділи 5, 6 Договору).

Страхова сума за Договором становить 2774924,96 грн. (п. 2 Додатка № 1 до Договору). Відповідно до пунктів 5.1, 18.1 Договору строк його дії становить 1 рік та він набирає чинності 04.11.2014 і діє до 03.11.2015.

Згідно з пунктом 20.1.2 Договору страхувальник зобов'язаний при настанні події, що за умовами цього договору може кваліфікуватися як страховий випадок, негайно, як тільки про це стане відомо, у будь-який спосіб повідомити страховика про настання даної події та протягом 2 робочих днів після цього надати страховику письмове повідомлення про таку подію.

Розмір збитку визначається страховиком або уповноваженою ним особою шляхом проведення власного розслідування і складання кошторису збитків, проте кожна із сторін має право на проведення незалежної експертизи (п. 21.5 Договору).

12.02.2015 на автодорозі сполученням Зюбриха - Острожани сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) під час переміщення дробарки деревини Wood Terminator, тип WT10 XLZ, позаду трактора FENDT 936, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, водій трактора ОСОБА_4 не впорався з керуванням та здійснив виїзд на узбіччя дороги, внаслідок чого відбулося перекидання дробарки та вона отримала механічні пошкодження. Вказані обставини підтверджуються: постановою Жашківського районного суду Черкаської області від 10.03.2015 у справі № 693/273/15-п; протоколом про адміністративне правопорушення від 12.02.2015 серії СА1 № 181657; схемою місця ДТП від 12.02.2015; висновком ВДАІ Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області за матеріалами перевірки повідомлення про скоєння зазначеної ДТП від 14.02.2015.

12.02.2015 Позивач звернувся до Відповідача із заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування.

Відповідач листом від 27.05.2015 № 4986/18цв повідомив Позивача про відсутність правових підстав для визнання заявленого випадку «страховим» та здійснення виплати страхового відшкодування за цими збитками, оскільки заявлена подія сталася поза територією страхування, яку обумовлено пунктом 11.1.2 Договору.

Вищий господарський суд України у постанові від 07.02.2017 при направленні даної справи на новий розгляд у частині стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, натомість залишив в силі висновки суду першої інстанції та не скасував рішення у частині, що пошкодження застрахованого майна сталося під час події, яка є страховим випадком; цей випадок стався на території страхування; обґрунтованою сумою страхового відшкодування є 771266,33 грн.; та зобов'язання Відповідача з виплати цієї суми страхового відшкодування мало бути виконане 10.03.2015, однак виконане не було, у зв'язку з чим суму страхового відшкодування було присуджено до стягнення у примусовому порядку.

Рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2016 у частині стягнення 771266,33 грн. чинне і не потребує повторного доведення в силу ч. 3 ст. 35 ГПК України та обставина, що Відповідачем не було виконано у строк (по 10.03.2015 включно) свій обов'язок зі сплати страхового відшкодування.

Дослідивши питання наявності підстав для стягнення заявлених Позивачем сум пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, нарахованих за період з 11.03.2015 по 29.06.2016, та враховуючи вказівки, які містяться у постанові Вищого господарського суду України від 07.02.2017, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У даній справі вже має місце, що судом обгрунтвоано вище, доведення того, що заявлений випадок є страховим, та порушення з боку Відповідача зобов'язання з виплати страхового відшкодування у встановлений строк Договором (по 10.03.2015 включно), і отже 11.03.2015 є першим днем порушення виконання такого зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Так, на підставі п. 24.1 Договору страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати страхувальнику пені в розмірі 0,01% від суми несвоєчасно виплаченого страхового відшкодування за кожний робочий день прострочення здійснення страхового відшкодування, а за приписами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом із цим, стаття 627 ЦК України визначає свободу сторін договору, а саме, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У даному випадку згідно з пунктами 24.3 та 24.4 Договору сторони погодили, що в разі виникнення між сторонами судового спору щодо визнання події страховим випадком та/або щодо розміру страхового відшкодування на період до вступу судового рішення в законну силу не нараховується пеня та інші санкції, передбачені "діючим законодавством" України (інфляційні нарахування, штрафи, 3% річних та інше) за неналежне виконання зобов'язань, і до правовідносин за Договором застосовується виключно пеня, передбачена умовами Договору, та не застосовується неустойка (пеня), передбачена Законом України «Про захист прав споживачів» та іншими законами.

Дослідивши наявні у справі докази суд встановив, що між сторонами виник судовий спір з питання визнання події страховим випадком.

Виникненню спору передувало листування між сторонами, а саме хоча 17.02.2015 Позивачем було надано Відповідачу необхідний пакет документів, перелік яких визначений пунктом 21.1 Договору, проте у визначені Договором строки Відповідач не повідомив Позивача про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування чи про відмову у виплаті страхового відшкодування, натомість рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування оформлене листом від 27.05.2015 № 4986/18 ЦВ та було отримане Позивачем 27.05.2015, і не погодившись з даним рішенням Відповідача Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 605 ЦК України, зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

З сукупного аналізу указаних положень п.п 24.3 та 24.4 Договору та ст.ст. 605, 627 ЦК України суд встановив, скориставшись наданим законом правом укласти договір на визначених у ньому умовах, що не суперечать законодавству (у даному випадку навпаки кореспондуються зі ст. 605 ЦК України), сторони погодили, що Позивач звільняє Відповідача від нарахування йому сум пені та інших санкцій, передбачені "діючим законодавством" України (інфляційні нарахування, штрафи, 3% річних та інше) в разі виникнення між сторонами судового спору щодо визнання події страховим випадком та/або щодо розміру страхового відшкодування на період до вступу судового рішення в законну силу.

При цьому, зазначена вище обставина «в разі виникнення між сторонами судового спору», є обставиною, у випадку настання якої Відповідач звільняється від сплати пені та встановлених законом санкцій до вступу судового рішення в законну силу. Тобто, незалежно від того, чи нараховані ці санкції до звернення Позивача до суду з позовом, чи після, але у випадку звернення Позивача до суду з позовом щодо визнання події страховим випадком та/або щодо розміру страхового відшкодування Відповідач звільняється Позивачем, як кредитором, від цих санкцій на період до вступу судового рішення в законну силу.

Враховуючи наведене, оскільки між сторонами виник спір щодо визнання події (ДТП) страховим випадком та даний спір був переданий Позивачем до суду, то відповідно до п.п 24.3 та 24.4 Договору та ст.ст. 605, 627 ЦК України зобов'язання Відповідача зі сплати нарахованих Позивачем та спірних у межах даного спору сум пені та встановлених ст. 625 ЦК України санкцій є припиненими у зв'язку з прощенням їх Позивачем Відповідачу до моменту набрання законної сили судовим рішення сі спору про визнання події (ДТП) страховим випадком, тобто до 07.02.2017 (дата постанови Вищого господарського суду України, якою рішення Господарського суду міста Києва від 12.08.2016 залишено в силі у частині стягнення 771266,33 грн. страхового відшкодування).

Доказів, що таке звільнення Відповідача від сплати пені та інших встановлених законодавством санкцій порушує права третіх осіб щодо майна кредитора, матеріали справи не містять (ст. 605 ЦК України).

Позаяк Позивач заявляє до стягнення пеню та санкції, нараховані до набрання законної сили рішенням суду, тобто у період, коли між сторонами за умовами Договору погоджено прощення цих санкцій, то підстави для задоволення позову про стягнення 24989,03 грн. - пені, 194976,12 грн. - інфляційних втрат та 37882 грн. - 3% річних у суду відсутні та в позові про їх стягнення суд відмовляє.

У зв'язку з відмовою суду у позові у частині переданих суду на новий розгляд позовних вимог, то судом у цій частині понесені Позивачем витрати на оплату судового збору та оплату витрат на послуги адвоката відносяться на Позивача та йому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову про стягнення 24989,03 грн. пені, 194976,12 грн. інфляційних втрат та 37882 грн. 3% річних - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14.04.2017

Суддя Сташків Р.Б.