РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017Справа №910/22996/16

За позовомПриватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА"
До Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
Простягнення 8 568,79 грн.

Суддя О.М. Ярмак
За участю представників:

від позивачане з'явився
від відповідачаКомісарова А.В. (представник за довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов до Приватного акціонерного товариства "МАРІУПОЛЬСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМЕНІ ІЛЛІЧА" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 8 568,79 грн.збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/22996/16 та призначено розгляд справи на 07.02.2017.

Ухвалами суду від 07.02.2017, 21.02.2017, 07.03.2017, 21.03.2017 розгляд справи відкладався в зв'язку з ненаданням відповідачем письмового відзиву.

03.04.2017 до суду надійшов відзив відповідача.

В судове засідання 04.04.2017 позивач уповноваженого представника не направив, подавши в матеріали справи клопотання про проведення розгляду справи без його участі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, посилаючись на ненадання позивачем належним чином засвідчених документів розміру дійсної вартості втраченого вантажу: підписаної головним (старшим) бухгалтером копії податкової накладної та доказів оплати рахунку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.07.2016 за накладною № 49585839 ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» (вантажовідправник) відправив Публічному акціонерному товариству "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (вантажоодержувач) зі станції Фащевка на станцію Маріуполь-Сортувальний антрацит у трьох вагонах № 654147848, № 55358295 та № 59674440, які прибули на станцію Маріуполь-Сортувальний 26.07.2016.

При видачі вантажу залізницею на станції Маріуполь-Сортувальний було складено комерційний акт № 726599/622 від 26.07.2016, у якому значиться про те, що за наслідками комерційного переважування вагону № 54147848 встановлено нестачу вантажу у кількості 4 550 кг, а також виявлено поглиблення над 1-2 люками розміром 2000ммХ1500ммХ500мм в глиб вагону, порушення маркування.

Згідно ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Аналогічні положення містяться у статтях 110, 113 Статуту залізниць України.

Згідно зі ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт недостачі вантажу у вагоні № 54147848 за спірним перевезенням підтверджений комерційним актом, складеним на станції призначення вантажу Маріуполь - Сортувальний, який доданий позивачем до позовної заяви.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документавідправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно розрахунку позивача, наведеного в позовній заяві, сума втраченого при перевезенні вантажу у вагоні № 54147848 визначена позивачем на підставі рахунку вантажовідправника ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» № 812 від 19.07.2016 з урахуванням норми природньої втрати та граничного розходження визначення маси нетто в розмірі 1% від маси нетто та складає 8 568,79 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на ненадання позивачем належним чином засвідчених документів розміру дійсної вартості втраченого вантажу: підписаної головним (старшим) бухгалтером копії податкової накладної та доказів оплати рахунку.

Відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, натомість, його заперечення проти позову суд не спростовують викладені у позові обставини, адже позивачем подано достатні та належні докази, необхідні для визначення вартості втраченого при перевезенні вантажу.

Інших доказів на спростування доводів відповідача позивачем не надано. Всупереч ст.ст. 33, 34 ГПК України, ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. 113 Статуту залізниць України залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,34, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, м. Маріуполь, Донецької області, вул. Левченка, 1, ) 8 568 (вісім тисяч п'ятсот шістдесят вісім) грн. 79 коп. вартості нестачі вантажу та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Повне рішення складено: 10.04.2017

Суддя О.М.Ярмак