РІШЕННЯ

04 квітня 2017 року Справа № 913/1400/16

Провадження №34/913/1400/16

Господарський суд Луганської області у складі колегії суддів:

головуючий суддя Іванов А.В.,

судді : Іноземцева Л.В.,

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання помічнику судді Головко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центршляхбуд", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія ", м. Сєвєродонецьк Луганської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

про визнання зобовязань припиненими.

У судовому засіданні брали участь:

від позивача представник не зявився.

від відповідача представник не зявився.

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача представник не зявився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центршляхбуд" (далі ТОВ «Центршляхбуд») звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Укрінком" (далі ПАТ «Укрінком»), назва якого станом на час розгляду справи змінена на ПАТ «Українська інноваційна компанія», про припинення зобовязань, які виникають із укладеного між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк», правонаступником якого є відповідач, Кредитного договору №4972 від 12.07.2013 про відкриття відновлюваної кредитної лінії.

У відповідності до вимог ст. 21 Господарського процесуального кодексу України 27.12.2016 року справу передано на розгляд судді Іванову А.В.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 27.12.2016 було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 07.02.2017 о 14 год. 40 хв. Також цією ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб (далі ОСОБА_2).

06.02.2016 через канцелярію суду надійшли письмові пояснення б/н від 02.02.2017 третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, у яких останній проти задоволення позову заперечує, посилаючись на наступне.

Відповідно до ст. 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобовязаннях, нерозривно повязаних з особою кредитора.

Тому ОСОБА_2 зазначає, що у звязку з нерозривністю зобовязання з особою кредитора вклад не можна поділити без втрати його цільового призначення.

Також третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, зазначає, що відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб 3) вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; 4) вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката. Оскільки між позивачем та Банком не укладалися договори банківського вкладу чи рахунку, позивач не є вкладником в розумінні Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, у своїх поясненнях ОСОБА_2 також посилається на п. 8 ч. 2. ст. 46 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до якої з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

07.02.2017 розгляд справи було відкладено на 15.02.2017 через неявку представника відповідача та невиконання ним вимог ухвал суду від 27.12.2016 та 07.02.2017.

Ухвалою від 15.02.2017 розгляд справи будо відкладено на 27.02.2017.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 27.02.2017 на підставі ст.2-1, 4-6 Господарського процесуального кодексу України для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Іванов А.В., судді Іноземцева Л.В., Фонова О.С.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 27.02.2017 розгляд справи було відкладено на 04.04.2017 на 14 годин 20 хвилин.

20.03.2017 від ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб на адресу суду надійшли письмові пояснення б/н від 14.03.2017, в яких ОСОБА_2 повідомляє про відсутність будь-яких документів щодо справ клієнтів (позичальників та кредиторів) ПАТ Укрінбанк.

Крім того, ОСОБА_2 повідомив наступне.

ОСОБА_3 не отримав відшкодування в сумі 200 000 грн., хоча дана сума була перерахована ОСОБА_2 в уповноважений банк для здійснення відшкодування.

ОСОБА_4 отримала 12.02.2016 в АБ Укргазбанк в якості відшкодування за вкладами від ОСОБА_2 200 000 грн.

ОСОБА_5 отримав 12.02.2016 в АБ Укргазбанк в якості відшкодування за вкладами від ОСОБА_2 200 000 грн.

Кредиторські вимоги ОСОБА_3 у сумі 6691871 грн. 80 коп. були внесені до реєстру вимог кредиторів 26.04.2016 та віднесенні до 4 черги задоволення.

Кредиторські вимоги ОСОБА_5 у сумі 9493104 грн. 01 коп. були внесені до реєстру вимог кредиторів 29.03.2016 та віднесенні до 4 черги задоволення.

Громадянка ОСОБА_4 в реєстрі вимог кредиторів відсутня.

03.04.2017 до відділу документального забезпечення суду представником позивача було надано клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів, а саме: заяв - договорів про розміщення банківського вкладу №10-1376342 від 28.08.2015, укладеного між ПАТ «Укрінбанк» та ОСОБА_4, №10-1389107 від 28.09.2015, укладеного між ПАТ «Укрінбанк» та ОСОБА_3, №10-2393421 від 19.10.2015 та №10-1386259 від 21.09.2015, укладених між ПАТ «Укрінбанк» та ОСОБА_5, а також банківських виписок про рух коштів на депозитних рахунках цих вкладників.

Представником позивача до відділу документального забезпечення суду 03.04.2017 було надано клопотання про відкладення розгляду справи з додатком.

Представник позивача у судове засідання не зявився, проте надав вищезазначені копії заяв-договорів.

Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача в призначене судове засідання не з'явився.

Відповідач правом на участь у судовому засіданні не скористався, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вимоги ухвал суду від 27.12.2016, 07.02.2017, 15.02.2017 та від 27.02.2017 не виконав, причини ненадання витребуваних доказів суду не повідомлено, відзив на позовну заяву не надав, проти позову не заперечував.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, подані докази в підтвердження заявлених вимог і заперечень проти них, суд

в с т а н о в и в:

Між позивачем ТОВ Центршляхбуд та ПАТ Український інноваційний банк, правонаступником якого є відповідач, був укладений Кредитний договір №4972 про відкриття відновлюваної кредитної лінії від 12.07.2013 (далі Кредитний договір).

За цим договором позивачу було відкрито відновлювану кредитну лінію у національній валюті.

За доводами позивача, станом на 01.03.2016 сума заборгованості ТОВ Центршляхбуд за Кредитним договором склала 9 900 000, 00 гривень по поверненню основної суми кредиту та 2 858 534, 47 гривень по сплаті відсотків. Загальна сума заборгованості ТОВ Центршляхбуд за Кредитним договором станом на 01.03.2016 становила 12 758 534, 47 гривень.

28.08.2015 між ОСОБА_4 та ПАТ «Укрінбанк» було укладено заяву-договір про розміщення банківського вкладу №10-1376342 на суму 50 000, 00 доларів США строком з 28.08.2015 по 11.09.2015 з подальшою автопролонгацією.

21.09.2015 між ОСОБА_5 та ПАТ «Укрінбанк» було укладено заяву-договір про розміщення банківського вкладу №10-1386259 на суму 100 000, 00 доларів США строком з 21.09.2015 по 22.10.2015 з подальшою автопролонгацією.

28.09.2015 між ОСОБА_3 та ПАТ «Укрінбанк» було укладено заяву-договір про розміщення банківського вкладу №10-1389107 на суму 250 000, 00 доларів США строком з 28.09.2015 по 05.10.2015 з подальшою автопролонгацією.

19.10.2015 між ОСОБА_5 та ПАТ «Укрінбанк» було укладено заяву-договір про розміщення банківського вкладу №10-2393421 на суму 50 009, 15 доларів США строком з 19.10.2015 по 20.11.2015 з подальшою автопролонгацією.

23.12.2015 між ТОВ Центршляхбуд та ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги №3, за яким ОСОБА_4 відступила на користь ТОВ Центршляхбуд належне їй право вимоги виконання боржником ПАТ Укрінбанк грошових зобовязань за заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-1376342 від 28.08.2015 у розмірі 50 000, 00 доларів США, що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 02.03.2016 (2708, 5229 гривень за 100 доларів США) складає 1354261, 45 гривень, а також вимагати сплати нарахованих та несплачених відсотків за цим договором.

Позивач замінює Кредитора за цим договором в порядку ст.ст. 512-516 Цивільного кодексу України.

Про укладання договору №3 про відступлення права вимоги від 23.12.2015 ОСОБА_4 письмово інформувала ПАТ Укрінбанк листом, зареєстрованим ПАТ Укрінбанк за №284/0/18-15 від 30.12.2015.

24.12.2015 між ТОВ Центршляхбуд та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_3 відступив на користь ТОВ Центршляхбуд належне йому право вимоги виконання боржником ПАТ Укрінбанк грошових зобовязань за заявою договором про розміщення банківського вкладу №10-1389107 від 28.09.2015 у розмірі 250 000, 00 доларів США, що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 29.02.2016 (2705, 4389 гривень за 100 доларів США) складає 6 763 597, 25 гривень, а також вимагати сплати нарахованих та несплачених відсотків за цим договором.

Позивач замінює Кредитора за цим договором в порядку ст.ст. 512-516 Цивільного кодексу України.

Про укладання договору про відступлення права вимоги від 24.12.2015 ОСОБА_3 письмово інформував ПАТ Укрінбанк листом, зареєстрованим ПАТ Укрінбанк за №283/0/18-15 від 30.12.2015.

24.12.2015 між ТОВ Центршляхбуд та ОСОБА_6 було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким ОСОБА_5 відступив на користь ТОВ Центршляхбуд належне йому право вимоги виконання боржником ПАТ Укрінбанк грошових зобовязань за заявами договорами про розміщення банківського вкладу: №10-1386259 від 21.09.2015 у розмірі 100 000, 00 доларів США, що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 01.03.2016 (2709, 4802 гривень за 100 доларів США) складає 2 709 480, 20 гривень, а також вимагати сплати нарахованих та несплачених відсотків за цим договором; №10-2393421 від 19.10.2015 у розмірі 50 009, 15 доларів США, що в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 01.03.2016 (2709, 4802 гривень за 100 доларів США) складає 1 355 988, 02 гривень.

За даними позивача загальна сума права вимоги виконання ПАТ Укрінбанк грошових зобовязань по поверненню основної суми депозитів за договором про відступлення права вимоги від 24.12.2015 на користь ТОВ Центршляхбуд складає 150 009, 15 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 01.03.2016 складає 4 064 468, 22 гривень.

Позивач замінює Кредитора за цим договором в порядку ст.ст. 512-516 Цивільного кодексу України.

Про укладання договору про відступлення права вимоги від 24.12.2015 ОСОБА_5 письмово інформувала ПАТ Укрінбанк листом, зареєстрованим ПАТ Укрінбанк за №135/0/18-15 від 28.12.2015.

Як вбачається з позовної заяви, загальна сума належних ТОВ Центршляхбуд грошових вимог до ПАТ Укрінбанк, які ґрунтуються на укладеному ТОВ Центршляхбуд із ОСОБА_3 договорі про відступлення права вимоги від 24.12.2015, укладеному ТОВ Центршляхбуд із ОСОБА_4 договорі №3 про відступлення права вимоги від 23.12.2015 та укладеному ТОВ Центршляхбуд із ОСОБА_5 договорі про відступлення права вимоги від 24.12.2015, складає 12 182 326 грн. 92 коп.

Позивач в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України звернувся до ПАТ Укрінбанк із заявами від 01.03.2016, 02.03.2016 та 03.03.2016 про зарахування зустрічних однорідних вимог, в яких повідомив про припинення зобовязання за Кредитним договором №4972 на загальну суму 12 182 326 грн. 92 коп.

Так, на момент звернення позивача до ПАТ Укрінбанк із заявами від 01.03.2016, 02.03.2016 та 03.03.2016 про зарахування зустрічних однорідних вимог всі повноваження органів управління ПАТ Укрінбанк виконував ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб.

ПАТ Укрінбанк не заперечував отримання від ОСОБА_3, ОСОБА_4М, та ОСОБА_5 повідомлень про відступлення права вимоги на користь ТОВ Центршляхбуд.

Проте, заперечуючи проти здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог у листах №630/012-16 від 28.01.2016, №628/012-16 від 28.01.2016 та №627/012-16 від 28.01.2016, адресованих ТОВ Центршляхбуд, ПАТ Укрінбанк посилається на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб під час здійснення тимчасової адміністрації не здійснюється: 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Згідно постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 Про віднесення Публічного акціонерного товариства Укрінбанк до категорії неплатоспроможних та рішення виконавчої дирекції ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 №239 Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Укрінбанк з 25.12.2015 розпочато процедуру виведення неплатоспроможного Банку з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації строком на три місяці з 25.12.2015 по 24.03.2016, тому під час цієї процедури виконання Позичальником грошових зобовязань перед Банком за Кредитним договором може та повинно проводитись виключно за рахунок реальних грошових коштів, спрямування яких має здійснюватись на відповідні рахунки, визначені Кредитним договором, а у випадку та після запровадження в Банку ліквідаційної процедури на накопичувальний рахунок Банку, реквізити якого, як і інформація про запровадження процедури ліквідації, розміщені додатково на сайті Банку, а також на сайті ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, заперечуючи проти зарахування зустрічних однорідних вимог, ПАТ Укрінком за вищезазначеними листами вимагає від ТОВ Центршляхбуд протягом 10 робочих днів з дня надсилання цих вимог погасити Банку прострочену заборгованість за Кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб з дня початку процедури виведення ОСОБА_2 банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). ОСОБА_2 набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Водночас, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 у справі №826/1162/16 було визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України №934 від 24.12.2015 Про віднесення Публічного акціонерного товариства Укрінбанк до категорії неплатоспроможних, визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ Укрінбанк та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 у справі №826/1162/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 залишено без змін. Ухвалою від 31.08.2016 Вищого адміністративного суду України у справі №826/1162/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 у справі № 826/1162/16 залишено без змін. Відповідно, дані судові акти набрали законної сили.

При з'ясуванні фактичних обставин справи судом додатково встановлено:

13.07.2016 приватним нотаріусом ОСОБА_7 було проведено реєстраційні дії відносно ПАТ "Укрінбанк", внаслідок чого було змінено його назву на ПАТ Укрінком, керівника юридичної особи, змінено місце державної реєстрації та зареєстровано статут юридичної особи в новій редакції.

Видами діяльності товариства є: код КВЕД 64.99 "Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), код КВЕД 66.19 "Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення", код КВЕД 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний), код КВЕД 70.22 "Консультування з питань комерційної діяльності й керування", код КВЕД 41.20 "Будівництво житлових і нежитлових будівель".

Вид діяльності за кодом КВЕД 64.19 "Діяльність комерційних банків" не віднесено до видів діяльності ПАТ "Укрінком".

16.12.2016 ТОВ Центршляхбуд повторно звернувся до ПАТ Укрінком із заявою №80 про зарахування зустрічних однорідних вимог, в якій повідомив про припинення зобовязання за укладеним між позивачем та ПАТ Укрінбанк Кредитним договором №4972 від 12.07.2013.

Листом №1106/01 від 21.12.2016 ПАТ Укрінком повідомив про відмову в здійсненні зарахування зустрічних однорідних вимог. Згідно вказаного листа товариство також повідомило, що сума заборгованості ТОВ Центршляхбуд перед ПАТ Укрінком за Кредитним договором складає 14 977 649, 22 грн., з яких 9 900 000 грн. заборгованість по сплаті основної суми боргу, 5 077 649, 22 грн. заборгованість по сплаті процентів.

Судом при розгляді справи встановлено, що відповідно до актуальних відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 05.04.2017, ПАТ «Укрінком» має назву: «Публічне акціонерне товариство «Українська інноваційна компанія» (ПАТ «Укр/ін/ком»), юридичною адресою товариства є: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Сметаніна 3А.

У звязку з усім вищезазначеним, позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача про визнання припиненими зобовязань ТОВ «Центршляхбуд» перед ПАТ «Укрінком», які виникають із укладеного між ТОВ «Центршляхбуд» та ПАТ «Укрінбанк» Кредитного договору №4972 про відкриття відновлюваної кредитної лінії від 12.07.2013.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

За правилами ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 ЦК України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 626-629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 510 Цивільного кодексу України встановлено, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст.ст. 513, 514 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, у зв'язку з відступленням права вимоги відбувається заміна кредитора у зобов'язанні, внаслідок чого первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов'язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому, зміст зобов'язання, тобто обсяг прав та обов'язків його сторін залишається незмінним, а отже до нового кредитора переходять весь обсяг прав первісного кредитора, якщо інше не передбачено договором або законом. Обсяг прав, які передаються у випадку відступлення (сума заборгованості, право на стягнення штрафних санкцій тощо) визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора.

Доводи ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб, викладені у поясненнях б/н від 02.02.2017, судом сприймаються критично.

Так, як зазначається у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-65цс13, зобов'язання за договором банківського вкладу не є такими, що нерозривно пов'язані з особою вкладника.

Аналогічна позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 17.11.2015 у справі №910/8085/15-г, в якій зазначається, що посилання щодо неможливості здійснення зміни кредитора у зобов'язанні з підстав, передбачених ст. 515 Цивільного кодексу України, безпідставне, оскільки зобов'язання з договору банківського рахунку не є таким, що нерозривно пов'язане з особистістю кредитора. При цьому перехід прав вимоги за договором відступлення такого права щодо залишку грошових коштів, що обліковуються на рахунку не суперечить природі договору банківського рахунку.

До того ж, позивач не набував статусу вкладника за заявами-договорами про розміщення банківського вкладу, а набув статусу кредитора по відношенню до ПАТ Укрінком за зобовязаннями, що виникли на підставі заяв договорів, шляхом укладення договорів про відступлення права вимоги.

Відповідно до п. 5-4 ч. 1 ст. 2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобовязань.

В даному випадку документальним підтвердженням вимог до ПАТ Укрінком є Договори про відступлення права вимоги: б/н від 24.12.2015 укладений між ТОВ Центршляхбуд та ОСОБА_3; №3 від 23.12.2015, укладений між ТОВ Центршляхбуд та ОСОБА_4 та б/н від 24.12.2015, укладений між ТОВ Центршляхбуд та ОСОБА_5

За приписами ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

За змістом ч. 1 ст. 601 Цивільного кодексу України, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобовязанням є боржником за іншим, а боржника за першим зобовязанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у звязку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобовязань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

У відповідності до п. 4-1 ч. 1 ст. 602 Цивільного кодексу України не допускається зарахування зустрічних вимог за зобовязаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб під час здійснення тимчасової адміністрації не здійснюється: 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Крім того, п. 8 ч. 2 ст. 46 цього ж Закону передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобовязань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

З огляду на зазначене, заяви позивача про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.03.2016, 02.03.2016 та від 03.03.2016, адресовані ПАТ «Укрінбанк», є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Стосовно заяви позивача №80 від 16.12.2016 про зарахування зустрічних однорідних вимог, що адресована ПАТ «Укрінком», суд зазначає наступне.

Видами діяльності ПАТ "Укрінком" на момент звернення до нього позивача було: код КВЕД 64.99 "Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), код КВЕД 66.19 "Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення", код КВЕД 68.20 "Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний), код КВЕД 70.22 "Консультування з питань комерційної діяльності й керування", код КВЕД 41.20 "Будівництво житлових і нежитлових будівель".

Вид діяльності за кодом КВЕД 64.19 "Діяльність комерційних банків" не віднесено до видів діяльності ПАТ "Укрінком".

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті.

Частиною 4 цієї ж статті передбачено, що банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 2 цього закону, банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Ліцензію про здійснення банківської діяльності Публічне акціонерне товариство «Укрінком» не отримувало, а тому здійснювати залік вимог, що походять з кредитного договору, не може.

З огляду на зазначене, заява позивача №80 від 16.12.2016 про зарахування зустрічних однорідних вимог, адресована ПАТ «Укрінком», є такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, за доводами позивача загальна сума належних ТОВ Центршляхбуд грошових вимог до ПАТ Укрінбанк, які відступлені позивачу фізичними особами ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 складає 12 182 326 грн. 92 коп.

Однак, сума боргу позивача за Кредитним договором №4972 про відкриття відновлюваної кредитної лінії від 12.07.2013, згідно з позовною заявою, перед відповідачем складає 12 758 534 грн. 47 коп.

Слід також зазначити, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 12.02.2016 отримали в АБ «Укргазбанк» в якості відшкодування за вкладами від ОСОБА_2 гарантування вкладів фізичних осіб по 200 000 гривень кожний.

Кредиторські вимоги ОСОБА_3 у сумі 6 691 871 грн. 80 коп. ОСОБА_5 у сумі 9 493 104 грн. 01 коп. були внесені до реєстру вимог кредиторів та віднесенні до 4 черги задоволення.

Отже, визнання зобовязання ТОВ Центршляхбуд перед відповідачем за Кредитним договором припиненим шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є неможливим, у зв'язку з тим, що суми, наведені позивачем, є нерівнозначними, а саме: сума вимог за договорами про відступлення права вимоги є меншою, ніж сума за кредитним договором №4972 від 12.07.2013.

Відповідно до вимог статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність вимог, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 202, 203 Господарського кодексу, ст.ст. 509, 510, 512-514, 516, 598, 601, 602, 626-629, 1054 Цивільного кодексу України, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 2, п. 4 ч. 5 ст. 36, п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, ст. ст. 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» суд -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 07.04.2017.

Головуючий суддя А.В. Іванов

Суддя Л.В. Іноземцева

Суддя О.С. Фонова