УХВАЛА
про повернення позовної заяви

04.04.2017Справа № 909/286/17

Cуддя Грєхова О.А., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кардинал»

до Держави України через орган, повноважений управляти майном, Міністретсва оборони України в особі директора Мельника В`ячеслава Леонідовича філії Центрального спеціалізованого будівельного управління «Укроборонбуд»

про визнання договору дійсним та визнання права власності на недобудований фортифікаційний комплекс

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Івано-Франківської області були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кардинал» до Держави України через орган, повноважений управляти майном, Міністретсва оборони України в особі директора Мельника В`ячеслава Леонідовича філії Центрального спеціалізованого будівельного управління «Укроборонбуд» про визнання договору дійсним та визнання права власності на недобудований фортифікаційний комплекс.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 23.03.2017 вказану позовну заяву передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

За результатами автоматичного розподілу, вищезазначену позовну заяву було передано на розгляд судді Грєховій О.А.

Розглянувши зазначену позовну заяву з доданими до неї документами, суддя дійшов висновку про те, що вона підлягає поверненню позивачу без розгляду, з наступних підстав.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов`язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року).

У Рішенні у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З наданих доказів про відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів (опису вкладення у цінний лист), вбачається, що позивачем направлено позовну заяву з додатками, разом з тим позивачем не вказано перелік таких додатків.

Таким чином, суд не може дійти достовірного висновку про те, що позивачем було направлено відповідачу всі додатки до позовної заяви.

При цьому судом враховано, що з вимог ч. 1 ст. 56 ГПК України випливає, що обов`язок позивача направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів не залежить від того чи є у наявності у відповідача дані документи.

В п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції визначено, що у разі коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК.

Зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Також, пунктом 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів сплати судового збору у передбаченому порядку та розмірі.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2017 встановлено у розмірі 1 600,00 грн.

В позовній заяві позивач заявляє вимоги про визнання Договору про компенсацію пайової участі (паю) Міністерства оборони України в інвестиційному договорі від 06.03.2006 № 06/03-06/1 ІФю дійсним та про визнання за ТОВ «Кардинал» права власності на недобудований фортифікаційний комплекс, який знаходиться на території бувшого військового містечка військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, що розташована в АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 2.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України від 21 лютого 2013 року N 7, якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов`язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з 2.2.1 Постанови судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов`язаннях (у тому числі в зв`язку з вимогами, заснованими на приписах частини п`ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов`язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Відповідно до ст. 55 ГПК України ціна позову визначається:

- у позовах про стягнення грошей - стягуваною сумою або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку;

- у позовах про витребування майна - вартістю майна, що витребується;

- у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою усіх вимог;

- у позовах про стягнення іноземної валюти - в іноземній валюті та у гривнях відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

В ціну позову включаються також вказані в позовній заяві суми неустойки (штрафу, пені), а якщо вони не вказані, - суми їх, визначені суддею.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Відповідно до Договору про компенсацію пайової участі (паю) Міністерства оборони України в інвестиційному договорі від 06.03.2006 № 06/03-06/1 ІФю, вартість спірного нерухомого майна, згідно з актом експертної оцінки становить 124 375,00 грн.

З огляду на положення п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання позивачем до Господарського суду міста Києва вказаної позовної заяви становить 3 465,63 грн.

Однак, при зверненні до Господарського суду м. Києва з даною позовною заявою, позивачем згідно квитанції № 0.0.725675956.1 від 15.03.2017 сплачено судовий збір у розмірі 1 865,62,00 грн.

Відтак позивачем не подано доказів сплати судового збору в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

Разом з тим, доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. п. 4, 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» і додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Звернути увагу позивача на те, що після усунення допущеного порушення, яке стало підставою повернення позовної заяви, він має право повторно звернутися з позовом до суду.

Суддя О.А. Грєхова