ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Справа № 911/2690/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді Малетича М.М.,

суддів: Самусенко С.С.,

Владимиренко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеро Ресторанс" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року у справі №911/2690/16 господарського суду Київської області за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеро Ресторанс", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Шоколадниця-Україна", про розірвання договору та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеро Ресторанс" до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Шоколадниця-Україна", про визнання недійсним пункту договору,

за участю представників:

Позивача: Дзюбайло О.О., дов. № 01-22/7-32 від 03.01.2017 року,

Відповідача: Якубенко В.В., директор,

Гаврин Д.В., дов. б/н від 12.09.2016 року,

Третьої особи: не з'явився.

В с т а н о в и в :

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", Позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеро Ресторантс" (далі - ТОВ "Аеро Ресторантс", Відповідач), з урахуванням уточнень до позовних вимог, про розірвання договору № 02.5-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, укладеного між ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" і ТОВ "Аеро Ресторантс" 20.04.2015 року.

У свою чергу, ТОВ "Аеро Ресторантс" звернулось до господарського суду Київської області із зустрічним позовом до ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про визнання недійсним п. 8 Таблиці № 1 п.п. 1.1.1. п. 1.1. договору № 02.5-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 20.04.2015 року.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.09.2016 року зустрічний позов прийнято для сумісного розгляду з первісним позовом у даній справі та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Шоколадниця-Україна" (далі - ТОВ "Шоколадниця-Україна", Третя особа).

Рішенням господарського суду Київської області від 03.11.2016 року у задоволенні первісного позову відмовлено повністю, а зустрічний позов задовольнити повністю, а саме: визнано недійсним п. 8 Таблиці № 1 п.п. 1.1.1. п. 1.1. договору № 02.5-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 20.04.2015 р., укладеного між ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та ТОВ "Аеро Ресторантс".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 року рішення господарського суду Київської області від 03.11.2016 року скасовано та прийнято нове рішення, яким первісний позов задоволено повністю: розірвано договір від 20.04.2015 року № 02.5-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, укладений між ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та ТОВ "Аеро Ресторанс", а в задоволенні зустрічного позову, відмовлено повністю.

У поданій касаційній скарзі, ТОВ "Аеро Ресторантс", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 651, 907 Цивільного кодексу України, ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п. 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затв. Постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 року (далі - Методика), просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", у своєму письмовому відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на безпідставність доводів та вимог ТОВ "Аеро Ресторантс", викладених ним у касаційній скарзі, просить залишити таку скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вказувалось вище, вимогами ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" у даній справі, з посиланням на ст.ст. 526, 629, 907 Цивільного кодексу України, ст.ст. 188, 193 Господарського кодексу України, і на те, що 25.03.2015 року між ТОВ "Аеро Ресторантс" і ТОВ "Шоколадниця-Україна" було укладено договір суборенди 1606/1 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, і ТОВ "Аеро Ресторантс" припинило, починаючи з липня 2015 року, сплачувати вартість наданих йому послуг, передбачених п. 8 Таблиці № 1 підпункту 1.1 пункту 1 договору № 02.5-14/1-34 від 20.04.2015 року, є розірвання договору № 02.5-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, укладеного між ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" і ТОВ "Аеро Ресторантс" 20.04.2015 року.

Водночас, вимогами ТОВ "Аеро Ресторантс" за зустрічним позовом є визнання недійсним п. 8 таблиці № 1 п.п. 1.1.1. п. 1.1. договору № 02.5-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 20.04.2015 року, з посиланням на ст.ст. 203, 215, 217 Цивільного кодексу України, і на те, що зазначений п. 8 Таблиці № 1 п.п. 1.1.1. п. 1.1. договору № 02.5-14/1-34 від 20.04.2015 року не відповідає вимогам п. 11 Методики, що є підставою для визнання його недійсним.

Суд першої інстанції, з посланням на положення ст.ст. 629, 651, 901, 907 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України, умови укладених договорів, та встановлені на підставі представлених доказів обставини справи, які свідчать про недоведеність ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" істотного порушення ТОВ "Аеро Ресторантс" умов договору № 02.5-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 20.04.2015 року, тоді як у випадку розірвання такого договору Позивач може позбавитись права на отримання будь-якого відшкодування своїх витрат на утримання орендованого майна, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення первісного позову, відмовивши ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" в його позові.

Щодо зустрічних позовних вимог ТОВ "Аеро Ресторантс" про визнання недійсним п. 8 таблиці № 1 п.п. 1.1.1. п. 1.1. договору № 02.5-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 20.04.2015 року, то суд першої інстанції, встановивши, що визначений в п. 8 Таблиці №1 п.п. 1.1.1. п. 1.1. вказаного договору № 02.5-14/1-34 від 20.04.2015 року порядок нарахування місячної плати не відповідає п. 11 Методики, з посиланням на приписи ст.ст. 203, 215, 217 Цивільного кодексу України, дійшов висновку про те, що зустрічні позовні вимоги ТОВ "Аеро Ресторантс" є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції про відмову в первісному позові та задоволення зустрічного позову, та приймаючи нове рішення у справі - про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, посилався на положення ст.ст. 203, 204, 215, 901, 907 Цивільного кодексу України, ст.ст. 179, 180, 188, 193 Господарського кодексу України, умови укладених договорів, і на те, що в результаті укладення між ТОВ "Аеро Ресторантс" і ТОВ "Шоколадниця-Україна" договору суборенди 1606/1 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, яке, у свою чергу, за умовами, встановленими пунктом 6.4.4. договору № 02.5-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 20.04.2015 року, є підставою для розірвання останнього, тоді як ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", як балансоутримувач переданого в оренду майна, несе витрати у зв'язку із теплопостачанням, водопостачанням та водовідведенням даного майна, та підтримання в належному стані території, у зв'язку з чим, доводи та вимоги Позивача за первісним позовом визнав обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Водночас, щодо зустрічних позовних вимог, то за висновками апеляційного господарського суду вищевказана Методика, на яку посилалось ТОВ "Аеро Ресторантс", не регулює порядок визначення сторонами розрахунків з відшкодування витрат за утримання орендованого майна та інші послуги, надання та оплата яких визначаються умовами окремих договорів, укладеними з балансоутримувачами такого майна, а пунктом 8 Таблиці № 1 п.п. 1.1.1. п. 1.1. договору № 02.5-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 20.04.2015 року сторони погодили його зміст відповідно до порядку, передбаченому чинним цивільним законодавством та передбачили надання послуг, які, враховуючи особливості розміщення орендованого майна, не охополюються зазначеною вище Методикою, тому посилання суду першої інстанції у своєму рішенні на необхідність дотримання сторонами п. 11 Методики, визнав помилковим.

Проте, з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна, оскільки такі, в порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, були прийняті при неповному встановлені обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'ктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов'язання, є господарський договір.

Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Також, частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При цьому, статтею 629 цього ж Кодексу передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Водночас, згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В той же час, відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України також встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, статтею 651 Цивільного кодексу України визначені наступні підстави для зміни або розірвання договору: зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

При цьому частиною 1 ст. 188 Господарського кодексу України також передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Як було встановлено судами та видно з матеріалів справи, 30.07.2014 року між РВ ФДМУ по Київській області (Орендодавець) і ТОВ "Росінтер Аеро Україна", яке в подальшому змінило назву на ТОВ "Аеро Ресторантс", (Орендар) було укладено договір оренди 1606 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі - Договір оренди № 1606), за умовами якого (п. 1.1.) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частина приміщення № 3.2.60 на третьому поверсі пасажирського терміналу "D", загальною площею 100,0 кв.м (далі - майно), розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7 на 3-му поверсі терміналу "D" (інв. № 47578), загальною площею 107850,5 кв.м (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 08, реєстраційний номер в єдиному реєстрі об'єктів державної власності 20572069.1435.НЛТНПД1884), що перебуває на балансі ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (Балансоутримувач).

Відповідно до п. 1.2. Договору оренди № 1606 майно передається в оренду з метою використання за цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації кафе площею 80,0 кв.м., що здійснює продаж товарів підакцизної групи та бару площею 20,0 кв.м., що здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Згідно п.п. 3.1., 3.6. Договору оренди № 1606, орендна плата визначена на базі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затв. Постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 року, і становить за базовий місяць розрахунку - квітень 2014 року - 64133,06 грн. та перераховується до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця.

Відповідно до п. 5.10. Договору оренди № 1606 Орендар зобов'язаний своєчасно здійснювати витрати, пов'язані з утриманням орендованого майна шляхом компенсації комунальних послуг та податку на землю або укладення цивільно-правових угод із постачальниками послуг. Орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання майна за переліком всіх видів послуг та згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю. При цьому, витрати на утримання майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними рахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної орендарем площі майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих Орендареві.

Також, згідно п. 5.18. Договору оренди № 1606, Орендар зобов'язався на наступний робочий день, що слідує за днем підписання договору, звернутись до Балансоутримувача для отримання проекту договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг Орендарю.

При цьому, пунктом 6.3. Договору оренди № 1606 передбачалось право Орендаря за згодою Орендодавця здавати майно в суборенду на строк, що не перевищує термін дії договору оренди, а факт передачі майна в суборенду оформлюється шляхом укладення відповідного правочину в письмовій формі що і договір.

Відповідно до п. 10.1. Договору оренди № 1606 його укладено строком на 10 років, що діє з 30.07.2014 року до 29.07.2024 року включно.

Договір оренди № 1606 було посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за № 1320, а вказане у цьому договорі майно було передане Орендодавцем Орендарю за Актом приймання-передавання орендованого майна від 06.02.2015 року.

В подальшому, на виконання п. 5.18. Договору оренди № 1606, між ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (Балансоутримувач) і ТОВ "Аеро Ресторантс" (Орендар) 20.04.2015 року було укладено договір № 02.5-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю (далі - Договір № 02.5-14/1-34), а умовами якого (пп. 1.1.1. п. 1.1.) Балансоутримувач надає, а Орендар отримує послуги, вказані в таблиці № 1 цього договору, а саме (п.п. 1 - 7): забезпечення теплом, забезпечення санітарно-гігієнічних умов праці, використання води для прибирання орендованого майна самостійно орендарем, прибирання (сміттєзбірника) та вивезення твердих побутових відходів, вода холодна (з податком на воду), вода гаряча (з податком на воду), вода стічна, оплата за які визначена в залежності від орендованої площі або за показниками приладів обліку.

При цьому, пунктом 8. Таблиці № 1 передбачалось, що Балансоутримувач також надає, а Орендар отримує послуги з підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під'їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування, щомісячна плата за які встановлена в розмірі 18% від чистого доходу, отриманого від діяльності на орендованій площі, де чистим доходом Орендаря є виручка від продажу товарів в орендованому майні (чистий дохід підтверджується довідкою про доходи за звітний місяць).

Також, відповідно до п. 2.2.3. Договору № 02.5-14/1-34 Орендар зобов'язувався щомісяця з 10 числа місяця, що слідує за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії Балансоутримувача рахунки, акт приймання-здачі виконаних послуг та раз в рік рахунок на оплату земельного податку згідно пункту 1.1.3. договору. Сплата рахунку здійснюється Орендарем до 20 числа того ж місяця. Підписаний акт приймання-здачі виконаних послуг Орендар зобов'язаний повернути в бухгалтерію Балансоутримувача протягом 5-ти робочих днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти робочих днів акт приймання-здачі виконаних послуг не буде повернутий Балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним сторонами.

Згідно п. 6.1. Договору № 02.5-14/1-34 він набирає чинності з дати підписання акта приймання-передавання орендованого майна до Договору оренди № 1606 або з моменту укладання договору, в залежності від того, яка дата наступить раніше, та діє до 29.07.2024 року.

При чому, в пп. 6.4.4. п. 6.4. Договору № 02.5-14/1-34 сторони також погодили, що цей договір може бути достроково розірвано у випадку передачі майна в суборенду.

У разі передачі майна в суборенду, згідно п. 8.4. Договору № 02.5-14/1-34, Орендар повинен узгодити договір суборенди з Балансоутримувачем. У випадку передачі майна в суборенду, договір про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю укладається між Балансоутримувачем та Суборендарем.

Крім того, судами також встановлено, що 25.03.2015 року між ТОВ "Аеро Ресторантс" (Орендар) і ТОВ "Шоколадниця-Україна" (Суборендар) було укладено договір суборенди 1606/1 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі - Договір суборенди № 1606/1), відповідно до умов якого (п. 1.1.) Орендар передає, а Суборендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно, а саме: частина приміщення №3.2.60 на третьому поверсі пасажирського терміналу "D", загальною площею 100,0 кв.м (майно), розміщене за адресою: Київська область, Бориспільський район, Бориспіль-7 на 3-му поверсі терміналу "D" (інв. №47578), загальною площею 107850,5 кв.м, що перебуває на балансі ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (Балансоутримувач) і знаходиться в орендному користуванні Орендаря відповідно до Договору оренди № 1606 від 30.07.2014 року, з метою використання за цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації кафе площею 80,0 кв.м., що здійснює продаж товарів підакцизної групи та бару площею 20,0 кв.м., що здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Пунктом 5.10. Договору суборенди № 1606/1 встановлювався обов'язок Суборендаря зобов'язаний своєчасно здійснювати витрати, пов'язані з утриманням майна, шляхом компенсації комунальних послуг та податку на землю або укладення цивільно-правових угод з постачальниками послуг. Суборендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі компенсувати витрати на утримання майна за переліком всіх видів послуг та цін згідно діючих тарифів, в тому числі податку на землю. При цьому, витрати на утримання майна компенсуються залежно від наявності, кількості, потужності, часу роботи електроприладів, систем тепло- і водопостачання, каналізації за спеціальними розрахунками, а в неподільній частині - пропорційно розміру займаної Суборендарем площі майна на підставі тарифів та розрахункових документів, наданих Суборендареві.

Відповідно до п. 10.1 Договору суборенди № 1606/1, строк (термін) його дії встановлений до 31.12.2015 року включно.

При цьому, згідно п. 10.4. Договору суборенди № 1606/1 у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов та/або у випадку продовження договору оренди між Орендодавцем і Орендарем після закінчення строку чинності договору протягом одного місяця, договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору.

Згідно Акту приймання-передавання орендованого майна від 03.06.2015 року ТОВ "Аеро Ресторантс" передало, а ТОВ "Шоколадниця-Україна" прийняло вказане у Договорі суборенди майно загальною площею 100,00 кв.м., а відповідно до Акту приймання-передавання орендованого майна від 05.06.2015 року ТОВ "Шоколадниця-Україна" передало із строкового платного користування, а ТОВ "Аеро Ресторантс" прийняло частину майна загальною площею 2,00 кв.м.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 01.10.2015 року між ТОВ "Аеро Ресторантс" (Орендар) і ТОВ "Шоколадниця-Україна" (Суборендар) було укладено додатковий договір № 1 до Договору суборенди № 1606/1, пунктом 1. якого сторони, зокрема, продовжили дію останнього з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року (включно) та виклали його п. 10.1. у новій редакції.

Разом з тим, ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", як підставу для задоволення своїх позовних вимог, вказувало саме на те, що у зв'язку з укладенням 25.03.2015 року між ТОВ "Аеро Ресторантс" і ТОВ "Шоколадниця-Україна" договору суборенди 1606/1 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, у нього виникли всі правові підстави для визнання договору №02.5-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 20.04.2015 року, недійсним. Крім того, як стверджувало ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", починаючи з липня 2015 року, ТОВ "Аеро Ресторантс" припинило сплачувати вартість наданих йому послуг, передбачених п. 8 Таблиці № 1 підпункту 1.1 пункту 1 договору № 02.5-14/1-34 від 20.04.2015 року, та подає довідки з нульовими показниками чистого доходу, що спричиняє недоотримання Підприємством передбаченої вказаним пунктом щомісячної плати у розмірі 18% від чистого доходу, отриманого від діяльності Орендаря на орендованій площі.

Проте, судом першої інстанції було встановлено, яке не було спростовано і під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Аеро Ресторантс" умови договору № 02.5-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 20.04.2015 року, який ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" просить розірвати, виконувало належним чином, зокрема, сплачувало виставлені останнім рахунки на оплату наданих за цим договором послуги щодо відшкодування витрат Балансоутримувача, що у свою чергу свідчить про недоведеність ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" істотного порушення ТОВ "Аеро Ресторантс" умов договору № 02.5-14/1-34 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 20.04.2015 року.

Більш того, за висновками місцевого господарського суду, у випадку розірвання такого договору Позивач може позбавитись права на отримання будь-якого відшкодування своїх витрат на утримання орендованого майна.

У зв'язку з цим, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для розірвання Договору № 02.5-14/1-34, відмовивши у зв'язку з чим, у задоволенні первісного позову.

Вказані висновки суду першої інстанції повністю відповідають обставинам справи та були зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права, та з дотриманням процесуальних норм.

Щодо зустрічних позовних вимог ТОВ "Аеро Ресторантс", то суд першої інстанції, встановивши, що визначений в п. 8 Таблиці № 1 п.п. 1.1.1 п.1.1 Договору № 02.5-14/1-34 від 20.04.2015 року порядок нарахування місячної плати саме у цій частині не відповідає п. 11 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затв. Постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 року, у зв'язку з чим, також дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення зустрічного позову ТОВ "Аеро Ресторантс".

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, який, відповідно до положень ст.ст. 99 та 101, 11112 Господарського процесуального кодексу України, під час перегляду судових рішень в апеляційному порядку користується правами, наданими суду першої інстанції та здійснює за наявними у справі і додатково поданими доказами повторний розгляд справи, в порушення вимог ч. 1 ст. 47 Господарського процесуального кодексу України, щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та ч. 1 ст. 43 цього ж Кодексу стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, не приділив у повній мірі уваги, як вимогам вищезазначених норм матеріального права, так і обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення даної справи і, зокрема, відсутності підстав для розірвання спірного договору.

Так, в порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, скасовуючи рішення суду першої інстанції про відмову в первісному позові, та приймаючи нове рішення - про задоволення позову, суд апеляційної інстанції вказував тільки на те, що в результаті укладення між ТОВ "Аеро Ресторантс" і ТОВ "Шоколадниця-Україна" Договору суборенди № 1606/1, яке, у свою чергу, за умовами, встановленими пунктом 6.4.4. Договору № 02.5-14/1-34, є підставою для розірвання останнього, тоді як ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", як балансоутримувач переданого в оренду майна, несе витрати у зв'язку із теплопостачанням, водопостачанням та водовідведенням даного майна, та підтримання в належному стані території, не врахувавши при цьому те, що таке право на суборенду ТОВ "Аеро Ресторантс" було передбачено умовами Договору оренди № 1606, укладеним між ФДМУ та ТОВ "Аеро Ресторантс", яким останнє фактично і скористалось, тоді як право на розірвання Договору №02.5-14/1-34, яке дійсно передбачалось пунктом 6.4.4. цієї угоди, в силу положень ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, могло бути реалізоване стороною на його вимогу лише у випадку згоди на те обох сторін, або у разі істотного порушення умов такого договору.

Проте, останнє не було доведено ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" під час розгляду даної справи в суді, а висновки апеляційного суду про те, що ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", як балансоутримувач переданого в оренду майна, несе витрати у зв'язку із теплопостачанням, водопостачанням та водовідведенням даного майна, та підтримання в належному стані території, з вини ТОВ "Аеро Ресторантс", не були обґрунтовані належним чином, з посиланням при цьому на відповідні докази у справі.

Також, на думку колегії суддів касаційної інстанції, не обґрунтовані належним чином, а також є суперечливими, і висновки суду апеляційної інстанції в частині вирішення зустрічного позову, з посиланням на те, що Методика, на яку вказувало ТОВ "Аеро Ресторантс", не регулює порядок визначення сторонами розрахунків з відшкодування витрат за утримання орендованого майна та інші послуги, а надання та оплата таких послуг визначаються тільки умовами окремих договорів, укладеними з балансоутримувачами такого майна, тоді як в п. 8 Таблиці № 1 п.п. 1.1.1. п. 1.1. договору № 02.5-14/1-34, у якому сторони погодили його зміст відповідно до порядку, передбаченому чинним цивільним законодавством та передбачили надання послуг, враховуючи особливості розміщення орендованого майна, такі послуги не охополюються зазначеною вище Методикою, а відтак - про помилковість посилання суду першої інстанції у своєму рішенні на необхідність дотримання сторонами п. 11 Методики, оскільки остання була затверджена Постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 року саме для розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, тоді як вказаний оспорюваний пункт, передбачає надання Позивачем, як Балансоутримавучем, а Відповідач, як Орендарем - отримання, послуг з підтримання в належному стані території, прилеглої до орендованого майна, використання мереж освітлення території аеропорту, обслуговування внутрішньо портових доріг та під'їзних шляхів, забезпечення приміщень загального користування, щомісячна плата за які встановлена в розмірі 18% від чистого доходу, отриманого від діяльності на орендованій площі, де чистим доходом Орендаря є виручка від продажу товарів в орендованому майні (чистий дохід підтверджується довідкою про доходи за звітний місяць), що суперечить вказаній Методиці, та є підставою для визнання цього пункту недійсним, в силу приписів ст. 203 ч. 1 та ст.ст. 215, 217 Цивільного кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 11110 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на вказане, постанову суду апеляційної інстанції, якою скасовано рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні первісного позову та про задоволено зустрічний позов, не можна вважати законною та обґрунтованою, а тому така підлягає скасуванню.

Водночас, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічного позову у даній справі, яке було прийнято у повній відповідності з вимогами норм матеріального та процесуального права, є законним і обґрунтованим, а тому, вказане судове рішення підлягає залишенню його без змін.

У зв'язку із задоволенням касаційної скарги, з урахуванням положень ст. 49 ГПК України про розподіл судових витрат, господарський суд відшкодовує витрати стороні, на користь якої відбулося рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеро Ресторанс" задовольнити.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 року скасувати повністю, а рішення господарського суду Київської області від 03.11.2016 року у справі № 911/2690/16 залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аеро Ресторанс" 3840 (три тисячі вісімсот сорок) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Доручити господарському суду Київської області видати відповідний наказ.

Головуючий - суддя Малетич М.М.

Судді Самусенко С.С.

Владимиренко С.В.