КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2017 р. Справа№ 13/122

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Отрюха Б.В.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Чорноморець Я.А.,

від відповідача - не з'явився,

від ВДВС - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі районного центру телекомунікацій №234 Чернігівської філії ПАТ «Укртелеком»

на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 02.03.2017р.

у справі №13/122 (суддя - Фетисова І.А.)

заявник (стягувач): публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі районного центру телекомунікацій №234 Чернігівської філії ПАТ «Укртелеком» на дії Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області

боржник: товариство з обмеженою відповідальністю фармацевтична фірми «Прифарм»

про стягнення 610,73 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02.03.2017р. відмовлено у задоволенні скарги №11/17 від 20.01.2017р. публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі районного центру телекомунікацій №234 Чернігівської філії ПАТ «Укртелеком» про визнання повідомлення від 04.01.2017р. винесене заступником начальника Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Чайкою В.П. про повернення наказу господарського суду Чернігівської області від 20.09.2010р. у справі №13/122 стягувачу без прийняття його до виконання на підставі п.8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» незаконним та скасувати його та зобов'язання Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відкрити виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Чернігівської області від 20.09.2010р. у справі №13/122.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Чернігівської від 02.03.2017р. у справі №13/122 та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ПАТ «Укртелеком» в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду 20.03.2017р. апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі районного центру телекомунікацій №234 Чернігівської філії ПАТ «Укртелеком» прийнято до провадження.

Прилуцький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області та товариство з обмеженою відповідальністю фармацевтична фірми «Прифарм» своїх представників, в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

За таких обставин, справа розглядається за відсутністю представників сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно частини 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши матеріали справи всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

07 вересня 2010р. господарським судом Чернігівської області прийнято рішення по справі №13/122.

20.09.2010р. на виконання зазначеного рішення видано наказ.

З 30.09.2010р. наказ суду не виконано.

Постановою від 28.12.2016р. повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

30.12.2016р. позивач вкотре звернувся до відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Повідомленням від 04.01.2017р. повернуто виконавчий документ стягувачеві без прийняття до виконання.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. (ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII).

Разом з цим, статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; визнання боржника банкрутом; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред'явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв'язку з цим перераховані до Державного бюджету України; якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України», її дочірньою компанією «Газ України», Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) у випадках, передбачених пунктами 1 - 3, 5 - 7, 9 - 12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Доказів прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження матеріали справи не містять.

Таким чином, відповідно до вимог зазначеної статті виконавче провадження №52131373 не є закінченим, а тому винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру. У справі «Горнсбі проти Греції» Суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду1. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

За таких обставин, ухвала господарського суду Чернігівської області від 02.03.2017р. підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

З наведених у даній постанові обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі районного центру телекомунікацій №234 Чернігівської філії ПАТ «Укртелеком» підлягає задоволенню, ухвала господарського суду Чернігівської області від 02.03.2017р. у справі №13/122 підлягає скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі районного центру телекомунікацій №234 Чернігівської філії ПАТ «Укртелеком» задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду Чернігівської області від 02.03.2017р. по справі №13/122 скасувати. Заяву публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі районного центру телекомунікацій №234 Чернігівської філії ПАТ «Укртелеком» задовольнити. Визнати повідомлення від 04.01.2017р. винесене заступником начальника Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Чайкою В.П. про повернення наказу господарського суду Чернігівської області від 20.09.2010р. у справі №13/122 стягувачу без прийняття його до виконання на підставі п. 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» незаконним та скасувати його. Зобов'язати Прилуцький міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відкрити виконавче провадження з виконання наказу господарського суду Чернігівської області від 20.09.2010р. у справі №13/122.

3. Матеріали справи №13/122 повернути до господарського суду Чернігівської області.

4. Копію постанови надіслати сторонам.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді Б.В. Отрюх

Т.І. Разіна