ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

11.04.2017р. Справа №7/188

Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В., розглянув матеріали за скаргою ОСОБА_1 підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь Донецької області, №03/1392 від 28.10.2016р. на дії органу Державної виконавчої служби в процесі виконання рішення господарського суду Донецької області №7/188 від 23.12.2008р., у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Донецькобленерго, м.Горлівка Донецької області, в особі структурної одиниці Краматорських електричних мереж, м.Краматорськ Донецької області,

до відповідача, ОСОБА_1 підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Донецьк,

про стягнення заборгованості за активну електроенергію 13022149,13грн., пені 258347,18грн., 3% річних 32205,16 грн., 7% штрафу 525074,21грн., -

за участю представників сторін:

від позивача (стягувача): ОСОБА_2 за довіреністю;

від відповідача (заявника): ОСОБА_3 за довіреністю;

від відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України: ОСОБА_4 за довіреністю,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 23.12.2008р. по справі №7/188 позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства Донецькобленерго, м.Горлівка Донецької області, в особі структурної одиниці Краматорських електричних мереж, м.Краматорськ Донецької області, задоволені частково: стягнуто з ОСОБА_1 підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Донецьк, на користь позивача заборгованість у розмірі 13022149,13грн., 3% річних у сумі 32205,16грн., пеню у сумі 193760,39грн., державне мито у сумі 24532,40грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 113,52грн. У задоволенні вимог в залишковій частині відмовлено.

05.01.2009р. на виконання даного процесуального документу господарського суду Донецької області по справі №7/188 видано відповідний наказ на примусове виконання рішення суду.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.03.2009р. по справі №7/188 рішення господарського суду Донецької області від 23.12.2008р. у справі №7/188 залишено без змін.

02.11.2016р. через канцелярію господарського суду Донецької області Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь Донецької області, звернулось із скаргою №03/1392 від 28.10.2016р. на дії органу Державної виконавчої служби в процесі виконання рішення господарського суду Донецької області №7/188 від 23.12.2008р., відповідно до якої просить суд:

- визнати неправомірними дії департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 04.10.2016р. в рамках зведеного виконавчого провадження ЗВП №41211546 на суму 136540440,38 грн. в частині накладення арешту по виконавчому провадженню ВП №12616454 (справа №7/188);

- скасувати постанову про арешт коштів боржника від 04.10.2015р. ЗВП №41211546 на суму 136540440,38 грн. в межах накладення арешту по виконавчому провадженню ВП №12616454 (справа №7/188).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 02.11.2016р. скаргу ОСОБА_1 підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь Донецької області, №03/1392 від 28.10.2016р. на дії органу Державної виконавчої служби в процесі виконання рішення господарського суду Донецької області №7/188 від 23.12.2008р. повернуто без розгляду на підставі п.6 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

14.12.2016р. Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь Донецької області, повторно звернулось до господарського суду Донецької області зі скаргою №03/1392 від 28.10.2016р. на дії органу Державної виконавчої служби в процесі виконання рішення господарського суду Донецької області №7/188 від 23.12.2008р., яка повернута листом господарського суду Донецької області від 14.12.2016р.

17.02.2017р. Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь Донецької області, втретє звернулось зі скаргою №03/1392 від 28.10.2016р. на дії органу Державної виконавчої служби в процесі виконання рішення господарського суду Донецької області №7/188 від 23.12.2008р., відповідно до якої просить суд:

- визнати неправомірними дії департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 04.10.2016р. в рамках зведеного виконавчого провадження ЗВП №41211546 на суму 136540440,38 грн. в частині накладення арешту по виконавчому провадженню ВП №12616454 (справа №7/188);

- скасувати постанову про арешт коштів боржника від 04.10.2016р. ЗВП №41211546 на суму 136540440,38 грн. в межах накладення арешту по виконавчому провадженню ВП №12616454 (справа №7/188).

20.02.2017р. ухвалою господарського суду Донецької області означену скаргу прийнято до розгляду та відновлено ОСОБА_1 підприємству Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь Донецької області, пропущений строк на подання скарги №03/1392 від 28.10.2016р. на дії органу Державної виконавчої служби в процесі виконання рішення господарського суду Донецької області №7/188 від 23.12.2008р. та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Обґрунтуванням наведеного, за висновками заявника, є неправомірне накладення виконавчим органом арешту на рахунок №9298, відкритий в Маріупольській філії ПАТ КБ "Приватбанк" для виплати заробітної плати працівникам компанії, наслідком чого є порушення прав боржника, а саме унеможливлення виплати заробітної плати працівникам ОСОБА_1 підприємства Компанія Вода Донбасу та інших виплат працівникам, що призводить до порушення прав 10969-ти громадян, гарантованих Конституцією України, тому є незаконним. Одночасно звернуто увагу суду на встановлення ухвалою господарського суду Донецької області від 15.10.2015р. у справі №38/147 мети відкриття вказаного рахунку та обізнаність виконавчого органу про це.

Нормативним підґрунтям визначено ст.ст.6, 33, 57, 60 82 Закону України Про виконавче провадження (у попередній редакції), ст.ст.48, 74 Закону України Про виконавче провадження (у діючій редакції), ст.ст.19, 43 Конституції України, ст.ст.1, 15, 24 Закону України Про оплату праці, ст.ст.97, 115 Кодексу законів про працю та ст.ст.35, 121-1 Господарського процесуального кодексу України.

До матеріалів скарги додано у копіях: супровідний лист відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №ЗВП41211546/20.1/4 від 04.10.2016р. «Щодо арешту коштів боржника» разом із постановою про арешт коштів боржника від 04.10.2016р. у ЗВП №41211546, ухвала господарського суду Донецької області від 15.10.2015р. по справі №38/147, лист ОСОБА_1 підприємства Компанія Вода Донбасу №03/01/758 від 16.06.2016р., рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, датоване 22.06.2015р., лицьовий бік поштового конверта, витяг з веб-сайту «Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень» «Постанова про арешт коштів боржника від 09.09.2014р. у ЗВП №41211546».

10.04.2017р. позивачем (стягувачем) на електронну адресу суду надіслано копію заперечень б/н від 07.04.2017р. на скаргу КП «Компанія «Вода Донбасу» №03/1392 від 28.10.2016р., у яких вказано, що ані в Кодексі законів про працю, ані в іншому нормативно-правовому акті немає заборони на накладення арешту на рахунки, відкриті для виплати заробітної плати; підкреслено, що відповідачем не надано жодних банківських виписок, або інших доказів, з яких би стало відомо, що кошти, які перебувають на зазначеному в скарзі рахунку, не використовуються боржником на інші цілі, не повязані з виплатою заробітної плати; вважає, що дії державного виконавця відповідають положенням Закону України Про виконавче провадження.

До заперечень додано у копіях: довіреність на представника позивача (стягувача), клопотання б/н від 07.04.2017р. про витребування у боржника КП «Компанія «Вода Донбасу» виписок за рахунком №9298 за останні шість місяців, ухвала господарського суду Донецької області від 23.03.2017р. по справі №7/169.

11.04.2017р. скаржником (відповідачем) через канцелярію господарського суду Донецької області подано пояснення б/н від 10.04.2017р. щодо часткового виконання рішення господарського суду Донецької області №7/188 від 23.12.2008р., до яких додано документи наведені у переліку.

11.04.2017р. відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України через канцелярію господарського суду Донецької області подано клопотання б/н від 10.04.2017р., до якого додано копії матеріалів виконавчого провадження №12616454, інформацію про виконавче провадження від 11.04.2017р.

Представник скаржника (відповідача) у судовому засіданні 11.04.2017р. підтримав вимоги скарги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні; зауважив, що в межах зведеного виконавчого провадження ЗВП №41211546 відсутня постанова про стягнення з боржника виконавчого збору, як і у ВП №12616454, а відтак суму у розмірі 20875,75грн. як заборгованість по виконавчому збору у межах виконавчого провадження №12616454 внесено до оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника безпідставно.

Представник позивача (стягувача) у судовому засіданні 11.04.2017р. заперечив проти вимог скарги з підстав, викладених у запереченнях б/н від 07.04.2017р. на скаргу КП «Компанія «Вода Донбасу» №03/1392 від 28.10.2016р.

Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у судовому засіданні 11.04.2017р. заперечив про вимог скарги.

Дослідивши надані матеріали та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку, щодо наступного.

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обовязкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За приписом ст.115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження.

При цьому, відповідно до ст.116 Господарського процесуального кодексу України, виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження, як спеціальний нормативний акт, що регулює порядок здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження (у редакції станом на час винесення постанови про арешт коштів боржника від 04.10.2016р. у ЗВП №41211546), виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст.2 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Статтею 6 Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

За приписами ст.5 Закону, вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Статтею 11 Закону України Про виконавче провадження визначено певний перелік обовязків та прав державних виконавців, до яких, зокрема, віднесено: обовязок неупередженого, своєчасного і у повному обсязі вчинення виконавчих дій, здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.17 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи, в тому числі накази господарських судів.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Донецької області по справі №7/188 від 23.12.2008р. частково задоволені позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства Донецькобленерго, в особі структурної одиниці Краматорських електричних мереж та стягнуто з ОСОБА_1 підприємства Компанія Вода Донбасу, стягнуто з ОСОБА_1 підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Донецьк, на користь позивача заборгованість у розмірі 13 022 149,13грн., 3% річних у сумі 32 205,16грн., пеню у сумі 193 760,39грн., державне мито у сумі 24 532,40грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 113,52грн. У задоволенні вимог в залишковій частині відмовлено.

05.01.2009р. на виконання судового рішення було видано наказ господарського суду.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 02.03.2009р. по справі №7/188 рішення господарського суду Донецької області від 23.12.2008р. у справі №7/188 залишено без змін.

05.05.2009р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 05.01.2009р. №7/188 (ВП№12616454) про стягнення заборгованості в сумі 13022 149,13грн., 3% річних у сумі 32 205,16грн., пені у сумі 193 760,39грн., державного мита у сумі 24 532,40грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 113,52грн.

12.12.2013р. державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження №12616454 з примусового виконання наказу №7/188 до зведеного виконавчого провадження №41211546, яке здійснює відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, м.Київ.

08.09.2014р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на підставі ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», в межах виконавчого провадження ВП № 12616454, у звязку з невиконанням боржником наказу №7/188 від 05.01.2009р., винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1 327 276,06 грн.

04.10.2016р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесена постанова про арешт коштів боржника у межах зведеного виконавчого провадження ЗВП №41211546 на суму 136540440,38 грн., до якого входить наказ по справі №7/188.

У скарзі №03/1392 від 28.10.2016р. Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу просить визнати неправомірними дії департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 04.10.2016р. в рамках зведеного виконавчого провадження ЗВП №41211546 на суму 136540440,38 грн. в частині накладення арешту по виконавчому провадженню ВП №12616454 (справа №7/188); скасувати постанову про арешт коштів боржника від 04.10.2016р. ЗВП №41211546 на суму 136540440,38 грн. в межах накладення арешту по виконавчому провадженню ВП №12616454 (справа №7/188).

Відповідно до ст.57 зазначеного Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, в т.ч., шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

В силу приписів ст.65 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Таким чином, накладення державним виконавцем арешту на майно та кошти боржника здійснюється з метою примусового виконання рішення суду в межах виконавчого провадження.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, в ухвалі господарського суду Донецької області від 15.10.2015р. по справі №38/147 встановлено наступне.

Відповідачем (скаржником) в Маріупольській філії ПАТ КБ «Приватбанк» відкрито рахунок №9298, з якого останній здійснює виплату заробітної плати та перерахування обовязкових платежів, нарахованих на заробітну плату та відрахованих з неї відповідно до діючого законодавства України (ЄСВ, податок з фізичних осіб, військовий збір).

У ст.43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 статті 115, ч.5 ст.97 Кодексу законів про працю, ст.22, ч.ч.1, 6 ст.24, ч.3 ст.15 Закону України «Про оплату праці» визначено:

- заробітна плата повинна виплачуватись регулярно в робочі дні, в установлені колективним договором або нормативним актом роботодавця строки, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16-ти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

- своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

- суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

- оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов'язань щодо оплати праці.

Отже, виплата підприємством працівникам заробітної плати є пріоритетною перед погашенням заборгованості іншим кредиторам підприємства (юридичної особи), а тому накладення арешту на рахунок боржника, який призначений для виплати заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам боржника, що призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві відповідача.

Таким чином, оскільки дії відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 11.06.2015р. ВП №46966244 в частині накладення арешту на рахунок №9298 в Маріупольській філії ПАТ КБ «Приватбанк» суперечать приписам вищенаведеного законодавства, то колегія суддів дійшла висновку про визнання незаконними дій відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 11.06.2015р. ВП № 46966244 в частині накладення арешту на рахунок №9298 в Маріупольській філії ПАТ КБ «Приватбанк» та про визнання постанови про арешт коштів боржника від 11.06.2015р. ВП № 46966244 в частині накладення арешту на рахунок №9298 в Маріупольській філії ПАТ КБ «Приватбанк» недійсною, з огляду також на те, що вказана постанова прийнята без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів працівників підприємства-боржника і цілями, на досягнення яких спрямована оскаржувана постанова.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 19.11.2015р. у справі №38/147 клопотання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про відстрочення сплати судового збору залишено без задоволення; апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №68/5-15П від 30.10.2015р. на ухвалу господарського суду Донецької області від 15.10.2015р. по справі №38/147 повернуто заявникові.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2016р. у справі №38/147 апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області №68/5-15П від 30.10.2015р. (направлена 14.01.2016р.) на ухвалу господарського суду Донецької області від 15.10.2015р. по справі №38/147 повернуто заявникові відповідно до п.3 ч.1 ст.97 Господарського процесуального кодексу України

Відтак, на час розгляду скарги №03/1392 від 28.10.2016р. ухвала господарського суду Донецької області від 15.10.2015р. по справі №38/147 є такою, що набула законної сили, встановлені у ній факти не скасовано.

Чинне процесуальне законодавство надає преюдиційного значення саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а отже, викладені обставини не потребують доказуванню у розумінні ст.35 Господарського процесуального кодексу України.

ОСОБА_1 підприємства Компанія Вода Донбасу №03/01/758 від 16.06.2016р. повідомлено заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_5 про наявність рахунку №98 в Маріупольській філії Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 «Приватбанк», який використовується виключно для сплати працівникам Компанії заробітної плати та перерахування обов'язкових платежів, нарахованих на заробітну плату та відрахованих з неї відповідно до діючого законодавства України, що встановлено господарським судом Донецької області та відображено в ухвалі від 15.10.2015р. по справі №38/147; просив не накладати арешт на кошти, які знаходяться на рахунку №98 в Маріупольській філії Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 «Приватбанк» при здійсненні виконавчих дій примусового характеру відносно КП Компанія Вода Донбасу.

Проте, як свідчать фактичні обставини справи, виконавчим органом означені відомості не враховано.

Одночасно, як слідує із постанови про арешт коштів боржника у межах зведеного виконавчого провадження №41211546 від 04.10.2016р. арешт накладено на суму у розмірі 136540440,38 грн., до складу якої включено суму заборгованості по виконавчому збору у розмірі 20875,75 грн. за ВП №12616454 з виконання наказу господарського суду Донецької області №7/188, виданого 05.01.2009р.

В цій частині слід зауважити на такому.

За приписами ч.1 ст.28 Закону України Про виконавче провадження (у редакції станом на дату винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ВП №12616454 від 08.09.2014р.) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.02.2016р. по справі №7/188 у задоволенні скарги ОСОБА_1 підприємства «Компанія «Вода Донбасу», м.Маріуполь Донецької області, №03/1131 від 26.03.2015р. на дії державної виконавчої служби України в процесі виконання рішення господарського суду Донецької області №7/188 від 23.12.2008р. про визнання неправомірними дій державної виконавчої служби України щодо винесення постанови від 08.09.2014р. ВП №12616454 про стягнення з боржника виконавчого збору на суму 1327276,06 грн.; визнання недійсною постанови державної виконавчої служби України від 08.09.2014р. ВП №12616454 про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 1327276,06 грн., як таку, що порушує його права та законні інтереси, відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 29.03.2016р. ухвалу господарського суду Донецької області від 25.02.2016р. у справі №7/188 скасовано; прийнято нове рішення; скаргу ОСОБА_1 підприємства "Компанія "Вода Донбасу" задоволено; визнано неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України по винесенню постанови від 08.09.2014р. ВП 1216454 про стягнення з ОСОБА_1 підприємства "Компанія "Вода Донбасу" виконавчого збору в сумі 1327276,06грн.; визнано недійсною (незаконною) постанову Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 08.09.2014р. ВП 1216454 про стягнення з ОСОБА_1 підприємства "Компанія "Вода Донбасу" виконавчого збору в сумі 1327276,06грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.08.2016р. постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.03.2016р. у справі №7/188 господарського суду Донецької області залишено без змін.

З даного слідує висновок, що підставу, на якій стягнуто виконавчий збір, визнано недійсною, а отже, такою, що не породжує юридичних наслідків, зокрема, визначених нею дій.

Виходячи з представлених суду матеріалів виконавчого провадження №12616454 та інформації про виконавче провадження від 11.04.2017р., а також твердження відповідача, що не спростовані виконавчим органом, іншої постанови щодо стягнення виконавчого збору у ЗВП №41211546, як і у ВП №1216454, не винесено.

Відтак, суд не вбачає законних та обґрунтованих підстав для включення суми у розмірі 20875,75 грн. до складу грошових коштів, на які постановлено накласти арешт.

Враховуючи наведене, дії департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 04.10.2016р. в рамках зведеного виконавчого провадження №41211546 на суму 136540440,38 грн. в частині накладення арешту по виконавчому провадженню №12616454 (справа №7/188) на рахунок №9298 в Маріупольській філії Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 «Приватбанк» та на суму заборгованості по виконавчому збору у розмірі 20875,75 грн. не є правомірними.

Статтею 121-2 Господарського кодексу України передбачений порядок розгляду господарськими судами скарг на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів, а також порядок такого оскарження у процедурі виконання судових рішень.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верхового Суду України №14 від 26.12.2003р. Про практику розгляду судами скарги на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження передбачено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

У п.9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України №9 від 17.10.2012р. зазначено, що при вирішенні питань, повязаних із застосуванням ст.121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам слід мати на увазі таке.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Якщо під час розгляду скарги господарським судом буде виявлено порушення законності або недоліки в діяльності органу Державної виконавчої служби, учасників виконавчого провадження, суд має вжити заходів, передбачених частинами першою і другою статті 90 ГПК.

Тобто, ані Господарський процесуальний кодекс України, ані Законом України Про виконавче провадження не надає повноважень відповідному суду скасувати акти державної виконавчої служби. З метою поновлення порушеного права, господарський суд вправі постанову державної виконавчої служби або наслідки виконавчих дій визнати недійсними. До того ж, суд не вправі зобовязати державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із наведеним Законом можуть здійснюватись тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

За приписами статей 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

Відповідно до вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Судовими доказами за визначенням статей 32-38 Господарського процесуального кодексу України слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства, господарський суд дійшов висновку щодо часткової правомірності доводів заявника, та приймаючи до уваги таке, задовольняє скаргу ОСОБА_1 підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь Донецької області, №03/1392 від 28.10.2016р. в частині вимог про скасування спірної постанови, проте, шляхом визнання постанови про арешт коштів боржника від 04.10.2016р. ЗВП №41211546 на суму 136540440,38 грн. в межах накладення арешту по виконавчому провадженню ВП №12616454 (справа №7/188) недійсною в частині накладення арешту на рахунок №9298 в Маріупольській філії Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 «Приватбанк» та на суму заборгованості по виконавчому збору у сумі 20875,75 грн.

Стосовно тверджень заявника, що обставина, за якої спірна постанова підлягає скасуванню є також вже накладений арешт на кошти боржника постановою від 09.09.2014р. у ЗВП №41211546, але подвійного накладення арешту на одне і теж майно (кошти) за одним і тим же виконавчим документом не передбачено Законом України Про виконавче провадження у попередній та чинній редакції.

Проте, з даним висновком суд не погоджується, оскільки приведеним Законом не встановлено обмежень накладення арешту за означених підстав у межах зведеного виконавчого провадження на суму з урахуванням частково стягнутих грошових коштів.

Отже, доводи відповідача у цій частині відхиляються судом.

Зважаючи на встановлення ухвалою суду від 15.10.2015р. по справі №38/147 відкриття рахунку №9298 в Маріупольській філії Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 «Приватбанк» задля виплати заробітної плати та перерахування обов'язкових платежів, суд у задоволенні клопотання представника позивача (стягувача) б/н від 07.04.2017р. про витребування у боржника КП «Компанія «Вода Донбасу» виписок за рахунком №9298 за останні шість місяців відмовляє за недоцільністю.

Інші обставини, на які звернуто увагу суду про розгляді скарги ОСОБА_1 підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь Донецької області, №03/1392 від 28.10.2016р. на дії органу Державної виконавчої служби в процесі виконання рішення господарського суду Донецької області №7/188 від 23.12.2008р., не впливають на правомірність винесення постанови про арешт коштів боржника від 04.10.2016р. ЗВП №41211546 у залишковій частині, а отже, не прийнято судом.

Керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, приписами постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 підприємства Компанія Вода Донбасу, м.Маріуполь Донецької області, №03/1392 від 28.10.2016р. на дії органу Державної виконавчої служби в процесі виконання рішення господарського суду Донецької області №7/188 від 23.12.2008р., про визнання неправомірними дії департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 04.10.2016р. в рамках зведеного виконавчого провадження ЗВП №41211546 на суму 136540440,38 грн. в частині накладення арешту по виконавчому провадженню ВП №12616454 (справа №7/188); скасування постанови про арешт коштів боржника від 04.10.2016р. ЗВП №41211546 на суму 136540440,38 грн. в межах накладення арешту по виконавчому провадженню ВП №12616454 (справа №7/188), задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника від 04.10.2016р. в рамках зведеного виконавчого провадження №41211546 на суму 136540440,38грн. в частині накладення арешту по виконавчому провадженню №12616454 (справа №7/188) на рахунок №9298 в Маріупольській філії Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 «Приватбанк», код фінансової установи 335429, та на суму заборгованості по виконавчому збору у розмірі 20875,75 грн.

3. Визнати недійсною постанову про арешт коштів боржника від 04.10.2016р. ЗВП №41211546 на суму 136540440,38 грн. в межах накладення арешту по виконавчому провадженню ВП №12616454 (справа №7/188) в частині накладення арешту на рахунок №9298 в Маріупольській філії Публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 «Приватбанк», код фінансової установи 335429, та на суму заборгованості по виконавчому збору у сумі 20875,75 грн.

4. У задоволенні решти вимог відмовити.

5. Ухвала суду набирає законної сили в день її прийняття.

Суддя О.В. Кротінова