ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 квітня 2017 року Справа № 910/14682/15

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого, Гольцової Л.А., Іванової Л.Б., перевіривши касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 вересня 2016 року у справі Господарського суду міста Києва за позовом ПАТ "Європейський газовий банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" до ТОВ "ЄВРО-ГОТЕЛЬ-ГРУП", треті особи - ТОВ "Мега Астер" та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

УСТАНОВИВ:

10 жовтня 2016 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" звернулась з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 вересня 2016 року.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 5 грудня 2016 року касаційну скаргу повернуто заявнику на підставі п. п. 3, 4 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України.

15 грудня 2016 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" повторно звернулась з касаційною скаргою на вказану постанову апеляційного господарського суду.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 13 лютого 2017 року касаційну скаргу повернуто заявнику на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України.

13 березня 2017 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" втретє звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 вересня 2016 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Згідно із пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції, що діяла на час звернення з позовом, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складала 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, розмір яких встановлений Законом станом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

За вимогами пп. 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції, на час звернення з касаційною скаргою, за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 120 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Згідно доданого до касаційної скарги платіжного доручення № 1670 від 22 лютого 2017 року судовий збір сплачений заявником у сумі 10000 гривень, тобто у меншому розмірі ніж встановлено Законом.

У заяві уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" просить відстрочити сплату частини судового збору, посилаючись на важке фінансове становище, у зв'язку з неплатоспроможністю банку та запровадження з 18 листопада 2014 року процедури ліквідації у ПАТ "Європейський газовий банк".

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою, зокрема, відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Наведеною нормою господарському суду надано право, зокрема, відстрочити сплату судового збору на строк, не довше ніж до ухвалення рішення у справі, при цьому, єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у ст. 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи принцип рівності перед законом і судом усіх учасників судового процесу, обов'язковість дотримання встановлених процесуальним законом вимог щодо форми та змісту касаційної скарги, зокрема, обов'язковості сплати судового збору та надання відповідних доказів при зверненні з касаційною скаргою, встановлене ст. 8 Закону України "Про судовий збір" право суду відстрочити сплату судового збору реалізується з урахуванням виняткових обставин, які свідчать про об'єктивну неможливість заявника сплатити судовий збір на час звернення з касаційною скаргою, а також підтвердження того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, заявник матиме фінансову можливість сплатити судовий збір у встановленому Законом порядку та розмірі, що не вбачається з заяви заявника, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви.

Відповідно до п. 4 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із ст. 110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Оскаржувану постанову Київського апеляційного господарського суду прийнято 20 вересня 2016 року, отже, строк касаційного оскарження збіг 10 жовтня 2016 року.

Відтак, касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" подано до Вищого господарського суду України з пропуском процесуального строку, встановленого для подання скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов'язок суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він відновленню.

Таким чином, для відновлення процесуального строку суд має встановити наявність об'єктивно непереборних обставин, які перешкодили вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв'язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Разом з тим, не можна визнати поважною таку причину пропуску процесуального строку як порушення заявником норм процесуального права при зверненні з касаційною скаргою.

У клопотанні заявник просить відновити пропущений процесуальний строк оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 20 вересня 2016 року, посилаючись на те, що у зв'язку з неплатоспроможністю банку останній не мав можливості сплатити судовий збір, а тому, ухвалами Вищого господарського суду від 5 грудня 2016 року та від 13 лютого 2017 року касаційна скарга поверталась заявнику.

Вбачається, що уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" вперше звернулась з касаційною скаргою у межах встановленого процесуального строку оскарження з порушенням вимог ст. 111 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим ухвалою Вищого господарського суду України від 5 грудня 2016 року скаргу повернуто заявнику з підстав, визначених п. п. 3, 4 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України. Повторно з касаційною скаргою на вказану ухвалу суду апеляційної інстанції уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" зверталась 15 грудня 2016 року, вказана скарга була повернута ухвалою Вищого господарського суду України з підстав, зазначених у п. 3, 4 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, при зверненні з даною касаційною скаргою заявником не усунуті не всі недоліки, які стали підставами для повернення попередньо поданих скарг.

Разом з тим, неодноразове недотримання заявником вимог процесуального закону щодо форми та змісту касаційної скарги не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 5 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

За таких обставин відсутні підстави для поновлення строку касаційного оскарження, тому касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 86, п. 5 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" у відновленні строку касаційного оскарження постанови Київського апеляційного господарського суду від 20 вересня 2016 року.

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 20 вересня 2016 року повернути заявнику, а справу - Господарському суду міста Києва.

Головуючий Т. Козир

Судді Л. Гольцова

Л. Іванова