РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017Справа №910/2994/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЮМБУД»

До Публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ»

Про визнання іпотечного договору припиненим

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Пономарьов А.О. - по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЮМБУД» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» про визнання іпотечного договору припиненим.

Ухвалою суду від 27.02.2017р. було порушено провадження по справі №910/2994/17 та призначено справу до розгляду на 17.03.2017р.

16.03.2017р. на адресу Господарського суду м. Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю присутності на судовому засіданні 17.03.2017р.

16.03.2017р. відповідач подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву та заяву про долучення документів до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 17.03.2017р. не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, проте про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 17.03.2017р. представник відповідача надав усні заперечення з приводу поданого позивачем клопотання про відкладення розгляду справи та щодо заявлених позивачем позовних вимог.

У зв'язку необхідністю витребування додаткових доказів по справі, ухвалою від 17.03.2017р. розгляд справи було відкладено на 11.04.2017р.

Представник позивача в судове засідання 11.04.2017р. не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав, проте, про дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судовому засіданні 11.04.2017р. надав усні пояснення по справі, відповідно до змісту яких проти задоволення позовних вимог надав заперечення.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, з огляду на те, що неявка позивача не перешкоджає розгляду спору, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 11.04.2017р.

В судовому засіданні 11.04.2017р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2012р. між Публічним акціонерним товариством «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Металіст-Будметалконструкція» (позичальник) було укладено договір №24-01-12 про невідновлювальну кредитну лінію, відповідно до п.1.1 якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 9 300 000 грн., а позичальник зобов'язується повернути отримані в рахунок кредитної лінії грошові кошти згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії з кінцевим строком повернення до 05.09.2017р. і сплатити за користування кредитними коштами проценти відповідно до умов цього договору.

05.09.2012р. між Публічним акціонерним товариством «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (іпотекодержатель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЮМБУД» (іпотекодавець) було укладено договір іпотеки №6315-90321/0912, за умовами п.1 якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: частина приміщень в будівлі блоку цехів №2 в літ. «А», загальною площею 10435,6 кв.м, які розташовані за адресою: Харківська область, м.Чугуїв, вул.Щорса, 57-Е, реєстраційний номер майна 35245942 (предмет іпотеки -1); приміщення в будівлі блоку цехів №2 в літ «А», загальною площею 10124,2 кв.м., які розташовані за адресою: Харківська область, м.Чугуїв, вул.Щорса, 57-Ж, реєстраційний номер майна: 34230287 (предмет іпотеки - 2).

Відповідно до п.2 договору №6315-90321/0912 від 05.09.2012р. зазначені нежитлові приміщення передаються в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих Товариству з обмеженою відповідальністю «Металіст-Будметалконструкція» за договором про невідновлювальну кредитну лінію №24-01-12 від 05.09.2012р. на суму 9 300 000 грн. строком до 05.09.2017р., а також сплати процентів за користування кредитними ресурсами виходячи з наступних ставок: 22% річних за період з дня надання до терміну повернення кредиту, що зазначений в п.1.1 основного зобов'язання; у разі порушення боржником строків погашення кредиту згідно з графіком зниження ліміту кредитної лінії - 30% річних від суми невиконаного своєчасно зобов'язання за кредитом згідно з вищезазначеним графіком, за період часу з моменту непогашення кредиту (частини кредиту) до дня фактичного погашення цієї заборгованості; 30% річних за період з терміну повернення кредиту, що зазначений п.1.1 основного зобов'язання, а також у випадку порушення строків повернення кредитних коштів, що вказані в п.п.4.5, 6.1 основного договору, до дня фактичного погашення заборгованості; а також комісійної винагороди за основним зобов'язанням, неустойки за цим договором або за основним зобов'язання, враховуючи відшкодування збитків, завданих прострочкою платежів за основним зобов'язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі (в тому числі, витрати за виконавчим написом), визначеними на момент фактичного задоволення вимог.

Згідно п.3 договору іпотеки №6315-90321/0912 від 05.09.2012р. узгоджена сторонами ринкова вартість предмету іпотеки, враховуючи оцінку, викладену у звіті про експертну оцінку, становить 14 091 000 грн.

У п.4 вказаного правочину сторонами було погоджено, що предмет іпотеки 1 належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого 31.05.2007р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В., зареєстрованого в реєстрі за №1827, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 31.05.2007р. за №2120780, зареєстрованого в Чугуївському міжміському бюро технічної інвентаризації 07.06.2007р. за реєстровим №145, записаний в книгу за №3; предмет іпотеки - 2 - на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Чугуївської міської ради Харківської області 17.01.2012р. на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради №42 від 13.01.2012р., зареєстрованого Комунальним підприємством «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» згідно витягу про державну реєстрацію прав №32886540 від 17.01.2012р., реєстровий номер 34230287.

Пунктами 4.7, 4.15 вказаного паровичну передбачено право іпотекодержателя у разі виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки реалізувати його у відповідності до умов цього договору та обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або іпотекождержателем на умовах цього договору.

Умовами укладеного між сторонами правочину визначено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один з наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у п.п.11.3.1, 11.3.2 цього пункту договору, а саме задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, в порядку, визначеному ст.37 Закону України «Про іпотеку», або продаж іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Вказаний договір було підписано представниками обох сторін, скріплено печатками юридичних осіб, посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. за №2729.

З наявних в матеріалах справи інформаційних довідок №84642470 від 10.04.2017р. та №84642152 від 10.04.2017р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна вбачається, що обтяження (іпотеку) за договором №6315-90321/0912 від 05.09.2012р., посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. за №2729, було зареєстровано 05.09.2012р.

У позовній заяві позивачем вказано, що відповідачем було зареєстровано право власності не нерухоме майно, що є предметом іпотеки згідно договору №6315-90321/0912 від 05.09.2012р., що, на думку заявника, свідчить про припинення іпотеки згідно ст.17 Закону України «Про іпотеку». Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЮМБУД» не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За приписами ст.572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 Цивільного кодексу України).

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частинами 1, 2 ст. 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.593 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

За приписами ст.35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Тобто, з наведеного полягає, що положення статті 17 Закону України «Про іпотеку» містять виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 Цивільного кодексу України, одним з яких є оформлення іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 01.03.2017р. по справі №6-130цс17.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст.36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно зі ст.34 вказаного нормативно-правового акту господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи (п.2.5 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Як вказувалось вище, в обґрунтування наявності підстав для визнання договору іпотеки №6315-90321/0912 від 05.09.2012р. припиненим, позивач посилався на те, що іпотекодержателем було набуто право власності на предмет іпотеки, проте, всупереч приписів ст.33 Господарського кодексу України Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЮМБУД» не надано суду належних та допустимих доказів реалізації іпотекодержателем за договором №6315-90321/0912 від 05.09.2012р. права на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом оформлення права власності на нежитлові приміщення.

Судом прийнято до уваги, що відповідачем протягом розгляду справи було наголошено на тому, що право власності на предмети іпотеки за спірним правочином Публічним акціонерним товариством «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» не реєструвалось.

При цьому, судом також враховано, що відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

Загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч.ч.1, 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

У відповідності до п.1 ч.1 ст.4 вказаного нормативно-правового акту право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Згідно ч.5 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

З наявних в матеріалах справи інформаційних довідок №84642470 від 10.04.2017р. та №84642152 від 10.04.2017р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна також не вбачається здійснення реєстрації майнових прав відповідача на предмети іпотеки за договором №6315-90321/0912 від 05.09.2012р.

Отже, з огляду на наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що твердження позивача про набуття відповідачем права власності на предмети іпотеки згідно договору №6315-90321/0912 від 05.09.2012р. в якості підстави для визнання іпотечного договору припиненим є такими, що позбавлені належного доказового обґрунтування.

Одночасно, господарський суд зауважує, що за приписами чинного господарського процесуального законодавства, суд при вирішенні спору по суті обмежений предметом та підставами позовних вимог, що визначені позивачем та не може спонукати до їх уточнення.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Наразі, інших підстав позовних вимог, як набуття відповідачем права власності на предмети іпотеки, в якості припинення іпотеки за договором №6315-90321/0912 від 05.09.2012р. заявником не наведено.

За таких обставин, враховуючи вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЮМБУД» до Публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» про визнання іпотечного договору №6315-90321/0912 від 05.09.2012р. припиненим підлягають залишенню судом без задоволення.

Судовий збір згідно з приписами ст.49 Господарського процесуального кодексу України залишається за позивачем.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

13.04.2017 р.

Суддя О.М. Спичак