ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р.Справа № 923/1291/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Гладишевої Т.Я., Ярош А.І.

(Склад колегії суддів змінено на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.03.2017р.)

Секретар судового засідання: Маленкова О.П.

За участю повноважних представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю;

Представник Управління соціальної політики Херсонської міської ради у судове засідання не зявився. Про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціальної політики Херсонської міської ради

на рішення Господарського суду Херсонської області від 09 лютого 2017 року

по справі № 923/1291/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком»

до Управління соціальної політики Херсонської міської ради

про стягнення 127 857, 53 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовом до Управління соціальної політики Херсонської міської ради, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 127 857, 53 грн. в рахунок відшкодування наданих населенню пільг на оплату послуг з телекомунікаційного зв'язку за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015р. включно.

В обґрунтування позовних вимог Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» посилається на неналежне виконання відповідачем покладених на нього зобовязань щодо відшкодування витрат, повязаних з наданням послуг зв'язку пільговій категорії населення.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 09 лютого 2017 року (суддя Задорожна Н.О.) позов задоволено; стягнуто з Управління соціальної політики Херсонської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» грошові кошти в сумі 127 857, 53 грн. в рахунок відшкодування основного боргу та 1 917, 86 грн. витрат по оплаті судового збору.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що з матеріалів справи підтверджується факт наявності у відповідача боргу перед позивачем, який підлягає стягненню на підставі ст.ст. 509, 525, 526, 617 ЦК України та ст.ст. 193, 218 ГК України.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням, Управління соціальної політики Херсонської міської ради звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та припинити провадження у справі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, сторона посилається на те, що видатки на компенсацію за пільгові послуги зв'язку окремих категорій громадян відносяться до делегованих державою повноважень, фінансування яких відповідно повинна забезпечувати держава шляхом надання субвенцій місцевим бюджетам. Враховуючи відсутність відповідного фінансування з боку держави, заборгованість перед позивачем виникла не з вини управління соціальної політики Херсонської міської ради.

Крім того, апелянт посилається на те, що у державному бюджеті України на 2016 рік, всупереч вимогам Бюджетного кодексу України, не було передбачено субвенції місцевим бюджетам на надання гарантованих державою пільг, зокрема, на послуги зв'язку. Асоціація міст України спільно з органами місцевого самоврядування неодноразово зверталися до органів державної влади щодо проблеми фінансування державних програм соціального захисту. Втім, питання фінансового забезпечення пільг з послуг зв'язку та інших передбачених законодавством пільг окремим категоріям громадян на державному рівні протягом 2016 року не врегульовано, та у законодавчому порядку вирішено не було.

Також апелянт вважає, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір виник між сторонами з приводу стягнення заборгованості, яка виникла у відповідача при реалізації ним своїх повноважень у сфері правовідносин, які за своєю правовою природою витікають з адміністративних правовідносин та є публічно-правовими.

Більш детальніше доводи зазначені у скарзі.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 27 лютого 2017 року судовою колегією у складі головуючого судді Лисенко В.А., суддів Ліпчанської Н.В., Ярош А.І., апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 28 березня 2017 року.

В звязку з перебуванням судді-члена колегії ОСОБА_2 у відрядженні з 12 березня по 18 березня 2017 року, з метою вирішення питання про розгляд справи у режимі відеоконференції призначено повторний автоматичний розподіл вказаної скарги, яка колегією суддів у складі ОСОБА_3 (головуючий), судді Гладишевої Т.Я., Ярош А.І. прийнята до провадження у зміненому складі суддів відповідною ухвалою.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13 березня 2017 року вищезазначеною колегією суддів відмовлено ПАТ «Укртелеком» в особі Херсонської філії ПАТ «Укртелеком» у задоволенні клопотання про проведення судового засідання по справі № 923/1291/16 в режимі відеоконференції у звязку з неможливістю подати заявку через резервування Господарським судом Херсонської області залів судових засідань, обладнаних системами відеоконферецзвязку.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28 березня 2017 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 11 квітня 2017 року о 10:00 год.

В судове засідання, яке призначене на 11 квітня 2017 року, представник апелянта не зявився, не скористався наданим йому ст. 22 ГПК України правом.

Проте, 10 квітня 2017 року до суду надійшло клопотання, в якому Управління соціальної політики Херсонської міської ради просило розглянути справу без їхнього уповноваженого представника за наявними матеріалами у справі.

Апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою.

Пунктом 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» розяснено, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Задовольнивши зазначене клопотання, судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутністю представника апелянта.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки Господарським судом Херсонської області, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступників висновків.

Положеннями ст. 101 ГПК України передбачено що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Судовою колегіє встановлено, що ПАТ «Укртелеком» в особі Херсонської філії є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. № 295, інших законодавчих актів України.

Пунктом 3 статті 63 Закону України «Про телекомунікації» та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012р., передбачено, що споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

При цьому, п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг визначено, що встановлені законом пільги з оплати послуг зв'язку надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

ПАТ «Укртелеком» в особі Херсонської філії у період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. надавало на пільгових умовах послуги зв'язку населенню м. Херсона, яке включено до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, на яких поширюється дія приписів 19 ч. 1 ст. 12, п. 10 ч. 1 ст. 13, п. 18 ч. 1 ст. 14, п. 20 ч. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», п. 11 ст. 20, ст. 21 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 6 ч. 1 ст. 6, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», ч. 5 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 4 ч. 3 ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства».

Статтею 87 Бюджетного кодексу України встановлено, що видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України. При цьому порядок та умови надання субвенцій з Державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (ч. 2 ст. 97 Бюджетного кодексу України).

За приписами пп. «Б» п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України визначено, що видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. № 256, якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок № 256), встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з Державного бюджету України. Зокрема, пунктом 2 вищевказаної Постанови встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

При цьому, згідно п. 3 Порядку № 256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг м. Херсона є Управління соціального захисту населення Херсонської міської ради, а отже, на підставі вищезазначених норм законодавства та положень Постанови та Порядку № 256, відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Положеннями ч. 1 п. 8 Порядку № 256 передбачено, що отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у пятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (ч. 2 п.8 Порядку № 256).

На підставі вищевказаних нормативних актів, відповідач, за рахунок державних субвенцій, зобов'язаний відшкодувати витрати, понесені позивачем внаслідок надання населенню м. Херсона послуг зв'язку на пільгових умовах.

Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства та положень Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій від 11.01.2005р. № 20 (в редакції згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2015 № 64 «Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій»), відповідач не здійснив в повному обсязі відшкодування позивачу наданих послуг зв'язку пільговій категорії населення, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 127 857, 53 грн.

Предметом розгляду справи даної справи є стягнення з відповідача на користь позивача вищезазначеної заборгованості в сумі 127 857, 53 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом попередньої інстанції, позивачем у період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2016 року надані послуги пільговим категоріям абонентів на загальну суму 127 857, 53 грн., які проживають на території м. Херсона та які мають право на встановлені чинним законодавством України пільги, що підтверджується актами звірок взаєморозрахунків між сторонами

В порушення вимог законодавства, відповідач не здійснив в повному обсязі відшкодування позивачу наданих послуг зв'язку пільговим категоріям населення, внаслідок чого станом на 01.01.2016 року у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 127 857, 53 грн. за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., що підтверджується актом звірки розрахунків станом на 01.11.2016 року.

Вищезазначений акт підписаний, зокрема, позивачем та відповідачем без будь-яких зауважень, акт підписаний представником відповідача та скріплений відтиском його печатки.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 63 Закону України «Про телекомунікації», телекомунікаційні послуги мають надаватися відповідно до законодавства. Телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

В Законі України від 22.10.1993р. № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу», Законі України від 23.03.2000р. № 1584-111 «Про жертви нацистських переслідувань», Законі України від 28.02.1991р. № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законі України від 24.03.2008р. № 203/98-ВР «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус» та Законі України від 26.04.2001р. № 2402-ІІІ «Про схорону дитинства» передбачено надання пільг при оплаті за послуги зв'язку (телекомунікаційні послуги).

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 617 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України).

Не можуть бути покладені в основу рішення доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що заборгованість у відповідача перед позивачем за отримані послуги існує через відсутність субвенції на 2016 рік на проведення відшкодування за надані пільги з послуг зв'язку та оплату заборгованості, яка утворилась станом на 01.01.2016 року, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Верховний Суд України в постанові від 15.05.2012р. у справі № 11/446 зробив висновок про те, що на підставі частини другої статті 617 Цивільного кодексу України, частини другої статті 218 Господарського кодексу України та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18 жовтня 2005 року відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Крім того, відповідно до п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013р., відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Висновок до якого дійшов суд апеляційної інстанції та першої інстанції відповідає практиці Верховного Суду України (постанова від 15.05.2012р. по справі № 11/446; від 15.05.2012р. по справі № 3-28гс12) та Вищого господарського суду України (постанова від 23.08.2012р. по справі № 15/5027/715/2011).

Між тим, судова колегія вважає хибним твердження апелянта про те, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства з огляду на наступне.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" (далі Постанова №10) підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції (ст.12 ГПК України). Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду (ст.ст. 13, 15 і 16 ГПК України).

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України (п.3 Постанови №10).

Разом з тим, пунктами 3.1, 3.2 Постанови №10 визначено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Таким чином, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

За умовами ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Пунктом 1 статті 3 КАС України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції визначається як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

В даному випадку суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, а відтак такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Крім цього, ПАТ «Укртелеком» не є учасником бюджетного процесу і правовідносини між позивачем та відповідачем регулюються нормами Цивільного та Господарського кодексів України.

За наведених обставин, правовідносини, які склалися між сторонами мають господарський характер, а не публічно-правовий, на який посилається відповідач в своїй апеляційній скарзі, що в свою чергу відносить вирішення спорів даної категорії до компетенції господарського суду.

Отже, враховуючи викладене, судова колегія вважає, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та наданим доказам, порушень норм матеріального і процесуального права не допустив, у звязку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

У зв'язку з таким апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись cm.cm. 99, 101, 103 п. 1, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління соціальної політики Херсонської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Херсонської області від 09 лютого 2017 року по справі № 923/1291/16 залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 11.04.2017р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя Т.Я. Гладишева

Суддя А.І. Ярош