ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" квітня 2017 р.Справа № 924/79/17

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Славутського району електричних мереж, м. Славута Славутського району Хмельницької області

до Славутського управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Славута Славутського району Хмельницької області

про стягнення 260615,53 грн., з яких 150114,46 грн. - пеня, 98389,98 грн. - інфляційні втрати, 12111,09 грн. - 3% річних

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю № 208 від 26.12.2016р., ОСОБА_2 - за довіреністю № 191 від 26.12.2016р.;

відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю № 7 від 10.01.2017р.

Повне рішення складено 04.04.2017р.

Суть спору: публічне акціонерне товариство "Хмельницькобленерго" в особі Славутського району електричних мереж звернулось з позовом до господарського суду (з врахуванням заяв про зменшення розміру позовних вимог від 17.03.2017р. та від 28.03.2017р.) про стягнення з Славутського управління водопровідно-каналізаційного господарства 260615,53 грн., з яких 150114,46 грн. - пеня, 98389,98 грн. - інфляційні втрати, 12111,09 грн. - 3% річних відповідно до договору про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам - субєктам підприємницької діяльності № 23 від 27.02.2007р.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам субєктам підприємницької діяльності № 23 від 27.02.2007р. Зазначає, що на виконання умов договору постачальник постачав споживачу (відповідачу) електроенергію у період з січня по грудень 2016р. в повній мірі, що підтверджується наданими копіями актів про використану електричну енергію та виставлених рахунків. Станом на 28.03.2017р. заборгованість за активну електричну енергію погашена.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з Славутського управління водопровідно-каналізаційного господарства 260615,53 грн., з яких 150114,46 грн. - пеня, 98389,98 грн. - інфляційні втрати, 12111,09 грн. - 3% річних, нарахованих на суми боргу, що існували в період січень - грудень 2016 року.

Представник позивача в судове засідання з'явився; 24.02.2017р. публічним акціонерним товариством "Хмельницькобленерго" в особі Славутського району електричних мереж подано до суду заяву про збільшення позовних вимог № 159 від 24.02.2017р., відповідно до якої просить стягнути з відповідача 1000195,90 грн. боргу за спожиту активну електроенергію, 150114,46 грн. пені, 98389,98 грн. інфляційних нарахувань, 12111,09 грн. 3 % річних. Дана заява подана у відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, та оплачена судовим збором.

Оскільки збільшення розміру позовних вимог не суперечить законодавству, не порушує чиї-небудь права та охоронювальні законом інтереси, вони господарським судом прийняті.

Крім того, 27.02.2017р. на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача про долучення документів до матеріалів даної справи.

Ухвалою суду від 20.03.2017р. прийняті зменшення позовних вимог, згідно яких позивач у зв'язку з частковим погашенням відповідачем заборгованості, а саме за спожиту активну електроенергію у сумі 545332,61 грн., просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 715479,71 грн., з яких за спожиту активну електроенергію в сумі 454863,29 грн., пені 150114,46 грн., інфляційні втрати 98389,98 грн., 3% річних 12111,09 грн.

30.03.2017р. на адресу суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог № 237 від 28.03.2017р., в якій просить у зв'язку з частковим погашенням заборгованості, а саме за спожиту активну електроенергію стягнути з Славутського управління водопровідно-каналізаційного господарства 260615,53 грн., з яких 150114,46 грн. пені, 98389,98 грн. інфляційних втрат, 12111,09 грн. 3% річних. Крім того, позивач просить у зв'язку із зменшенням розміру позовних вимог повернути судовий збір в розмірі переплаченої суми.

Дана заява подана у відповідності до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, не порушує чиїх-небудь прав та охоронюваних законом інтересів, а тому судом приймається.

03.04.2017р. на адресу суду надійшло клопотання публічного акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Славутського району електричних мереж про долучення документів до матеріалів справи, а саме: зведений реєстр погашення заборгованості по наданих пільгах і субсидіях населенню за спожите водопостачання та водовідведення станом на 01.03.2017р. на суму 480000,00 грн., зведений реєстр погашення заборгованості по наданих пільгах і субсидіях населенню за спожите водопостачання та водовідведення станом на 01.02.2017р. на суму 540513,74 грн., зведений реєстр погашення заборгованості по наданих пільгах і субсидіях населенню за спожите водопостачання та водовідведення станом на 01.01.2017р. на суму 516480,49 грн., банківські виписки на суму 9721,21 грн., та 27645,72 грн.

Зміст вищезазначених доказів не спростовує сам факт наявності заборгованості в період січень-грудень 2016 року, на яку в подальшому були нараховані пеня, інфляційні втрати та 3% річних.

Славутським управлінням водопровідно-каналізаційного господарства надано суду відзив № 72 від 23.02.2017р. на позовну заяву, в якому просить у позові відмовити та зазначає, що Славутським УВКГ було подано документи в листопаді 2016 року до Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сфері енергетики та житлово-комунальних послуг (НКРЕКП) на встановлення економічно обґрунтованого тарифу на послуги водопостачання та водовідведення, однак рішення Комісією не прийнято, тариф не встановлено, в результаті підприємство опинилося на межі банкрутства. Крім того, відповідач звертався з листами до ПАТ "Хмельницькобленерго" та Славутського РЕМ щодо реструктуризації заборгованості в сумі 1248943,03 грн., що передбачено п. 7.6 договору № 23 від 27.02.2007р., однак вищевказані звернення були проігноровані. Також відповідач зазначає, що станом на 01.01.2017р. обсяг невідшкодованої державою різниці в тарифах на послуги водопостачання та водовідведення, що постачались населенню, становить 6955056,00 грн. Разом з тим, в ЗУ "Про Державний бюджет на 2017 рік" п. 23 ст. 14 передбачено виділення субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці в тарифах. У відзиві на позов відповідачем відзначено, що Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства листом № 144 від 02.02.2017р. звернулось до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунальних послуг про надання роз'яснення щодо механізму подачі документів для включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть у участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до ЗУ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". Аналогічні заперечення викладено відповідачем у додаткових письмових поясненнях на позовну заяву №27 від 16.03.2017 року.

Представник позивача в судове засідання з'явився, на задоволенні позову наполягає в повному обсязі (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 28.03.2017р.).

Представник відповідача в судове засідання з'явився та підтримав доводи, викладені у відзиві, окрім того, заявив усне клопотання про зменшення суми пені у відповідності до ст. 83 ГПК України.

Представники позивача проти клопотання про зменшення пені заперечують з мотивів необґрунтованості.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.02.2017р. Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код 02092710.

27.02.2007р. між публічним акціонерним товариством "Хмельницькобленерго" в особі Славутського району електричних мереж (постачальник) та Славутським управлінням водопровідно-каналізаційного господарства (споживач) укладено договір № 23 про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам - субєктам підприємницької діяльності, відповідно до п. 1 якого постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, та додатками до договору, що є його невідємними частинами. Точка продажу електричної енергії: згідно додатка № 5.

Постачальник зобов'язується постачати споживачу електроенергію, як різновид товару: в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток № 1 „Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу); згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до Правил улаштування електроустановок (ПУЕ) та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком № 5 „Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами; забезпечити отримання споживачем електричної енергії на рівні дозволеної потужності, визначеної додатком № 7 „Величина приєднаної та дозволеної до використання потужності (п. 2.2.2 договору).

Згідно з п.п. 2.3.1., 2.3.2., 2.3.3., 2.3.4. договору споживач зобовязується виконувати умови цього договору. Дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановки. Оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №№ 10, 3 „Порядок розрахунків та „Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії. Здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 4 „Порядок розрахунків за перетікання реактивної енергії.

Як передбачено п. 3.1.1. договору постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені цим договором.

Пунктом 4.2.1. договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3. 2.3.4. цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5 % за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком. Споживач на вимогу постачальника відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України зобовязується сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Згідно з п. 9.1. договору додатки до цього договору: 1, 2, 3, 5, 7, 10, 11, а також повідомлення про встановлення договірних величин споживання електричної потужності є невід'ємними частинами цього договору.

Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007р. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 9.4. договору).

Договір підписано представниками та скріплено відтисками печаток сторін.

14.01.2016р. сторонами підписано додаток № 1 до договору № 23 від 27.02.2007р. "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу на 2016р.", відповідно до якого на І квартал 2016р. планувалося поставити відповідачу 1050 тис. кВт.год., з яких: у січні - 350 тис. кВт.год., у лютому - 350 тис. кВт.год., у березні 350 тис. кВт.год.; на ІІ квартал 2016р. планувалося поставити відповідачу 1050 тис. кВт.год., з яких: у квітні - 350 тис. кВт.год., у травні - 350 тис. кВт.год., у червні - 350 тис. кВт.год.; на ІІІ квартал 2016р. планувалося поставити відповідачу 1050 тис. кВт.год., з яких: у липні - 350 тис. кВт.год., у серпні - 350 тис. кВт.год., у вересні - 350 тис. кВт.год.; на ІV квартал 2016р. планувалося поставити відповідачу 1050 тис. кВт.год., з яких: у жовтні - 350 тис. кВт.год., у листопаді - 350 тис. кВт.год., у грудні - 350 тис. кВт.год. Всього за рік 4200 тис. кВт.год.

27.02.2007р. сторонами підписано додаток № 2 до договору № 23 від 27.02.2007р., яким затвердили перелік місць установки розрахункових засобів обліку.

Також сторонами 27.02.2007р. підписано додаток № 3 до договору № 23 від 27.02.2007р. "Графік зняття та передачі показів лічильників постачальнику в 2007р.", згідно якого зняття показів здійснювалось: 25.01.2007р., 22.02.2007р., 26.03.2007р., 24.04.2007р., 21.06.2007р., 25.07.2007р., 27.08.2007р., 24.09.2007р., 25.10.2007р., 26.11.2007р., 24.12.2007р.

27.02.2007р. сторонами підписано додаток № 5 до договору № 23 від 27.02.2007р. „Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, який містить однолінійну схему постачання електроенергії. В додатку № 5 зазначено, що на балансі Славутського управління водопровідно-каналізаційного господарства знаходиться все електричне обладнання, яке розташоване після межі балансової належності електричних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін.

27.02.2007р. сторонами підписано додаток № 7 до договору № 23 від 27.02.2007р. „Величина приєднаної та дозволеної до використання потужності. Так, вказано: на об`єкті Ф-23 дозволена та приєднана до використання потужність - 840 кВт, силове навантаження - 834 кВт, середньовиважена кількість год. роботи за добу 24; на обєкті Ф-17 дозволена та приєднана до використання потужність 840 кВт, силове навантаження 834 кВт, середньовиважена кількість год. роботи за добу 24; на обєкті очисна споруда ТП-146 Т1 дозволена та приєднана до використання потужність 1183 кВт, силове навантаження 1175 кВт, середньовиважена кількість год. роботи за добу 24; на обєкті очисна споруда ТП-146 Т2 дозволена та приєднана до використання потужність 1183 кВт, силове навантаження 1175 кВт, середньовиважена кількість год. роботи за добу 24; на обєкті ГНКС ТП-145 Т1 дозволена та приєднана до використання потужність 248 кВт, силове навантаження 246 кВт, середньовиважена кількість год. роботи за добу 24; на обєкті ІНКС ТП-145 Т1 дозволена та приєднана до використання потужність 248 кВт, силове навантаження 24 кВт, середньовиважена кількість год. роботи за добу 24; на обєкті Мех.майстерн. дозволена та приєднана до використання потужність 15 кВт, силове навантаження 14 кВт, середньовиважена кількість год. роботи за добу 3; на обєкті ж. будинок в. Лісна 15 дозволена та приєднана до використання потужність 3.1 кВт, силове навантаження 3.0 кВт, середньовиважена кількість год. роботи за добу 24; на обєкті КНС-1 ТП-14 ввод-1 дозволена та приєднана до використання потужність 27.3 кВт, силове навантаження 27.2 кВт, середньовиважена кількість год. роботи за добу 24; на обєкті КНС-1 ТП-14 ввод-2 дозволена та приєднана до використання потужність 27.3 кВт, силове навантаження 27.2 кВт, середньовиважена кількість год. роботи за добу 24; на обєкті КНС-2 Середня гребля дозволена та приєднана до використання потужність 101.5 кВт, силове навантаження 101.4 кВт, середньовиважена кількість год. роботи за добу 24.

27.02.2007р. сторонами підписано додаток № 10 до договору № 23 від 27.02.2007 р. „Порядок розрахунків, відповідно до якого розрахунковий період споживання та оплати за електроенергію визначається календарним місяцем. Споживач самостійно здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії, згідно додатку № 1 з врахуванням очікуваного споживання електроенергії за розрахунковий період. Тривалість періоду для оплати отриманого розрахунку не повинна перевищувати 5-х операційних днів з дня отримання розрахунку, але не пізніше 5-го числа місяця наступного за розрахунковим. За дату оплати приймається дата зарахування банком коштів за рахунок постачальника. Оплата вартості активної електричної енергії (в тому числі по підвищеному тарифу) здійснюється виключно коштами в уповноваженому банку на поточний розрахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

27.02.2007р. сторонами підписано додаток № 11 до договору № 23 від 27.02.2007р. „Розрахунок втрат електроенергії в мережі споживача, відповідно до якого місце знаходження м. Славута, ТП № 157, тип трансформатора 2*400, підприємство працює у три зміни, кількість робочих днів на тиждень 7, кількість годин роботи лінії за розрахунковий період Тп=8 760 в рік.

Згідно з актом розрахунків між Славутським РЕМ та розпорядником державного бюджету Славутського Міськводоканалу згідно з показами обліку по наданих послугах за затвердженими тарифами та цінами станом на 01.01.2017р. залишилась непогашеною заборгованість Славутського УВКГ за електроенергію у розмірі 1000195,90 грн.

Публічним акціонерним товариством Хмельницькобленерго Славутського району електричних мереж до Славутського управління водопровідно-каналізаційного господарства надіслано претензію № 65 від 06.09.2016р, в якій ПАТ „Хмельницькобленерго в особі Славутського РЕМ звернувся з вимогою сплатити суму боргу в розмірі 840706,61 грн. відповідно до наданих рахунків. Доказом надіслання претензії є фіскальний чек від 07.09.2016р.

Славутське управління водопровідно каналізаційного господарства надіслало лист відповідь від 27.09.2016р. № 96 415 на претензію, згідно якого Славутське управління повідомляє про відсутність можливості погасити борг за спожиту електричну енергію з незалежних від них причин, оскільки державою заборговано підприємству різницю в тарифах кошти в сумі 6730000,10 грн. Крім того, Славутське УВКГ просить реструктуризувати борг за спожиту електроенергію в розмірі 1248943 грн. 03 коп.

Відповідно до акту звіряння розрахунків між Славутським УВКГ та фінансовим управлінням виконавчого комітету Славутської міської ради за різницю в тарифах згідно з показниками обліку по наданню послуг за затвердженими тарифами та цінами станом на 01.01.2017р. дебіторська заборгованість, яка залишилася непогашеною, становить 6955056,00 грн.

Позивач на виконання своїх зобовязань по договору № 23 від 27.02.2007р. у період січень-грудень 2016р. поставив відповідачу активну електричну енергію на загальну суму 5578478,60 грн., що підтверджується рахунками-фактурами № 23 від 27.12.2016р. на суму 479548 грн. 54 коп., від 25.11.2016р. на суму 451252 грн. 87 коп., від 03.11.2016р. на суму 483690 грн. 02 коп., від 26.09.2016р. на суму 465407 грн. 27 коп., на суму 498816 грн. 16 коп., від 29.07.2016р. на суму 506327 грн. 68 коп., від 24.06.2016р. на суму 418227 грн. 32 коп., від 25.05.2016р. на суму 404527 грн. 88 коп., від 26.04.2016р. на суму 372686 грн. 34 коп., від 28.03.2016р. на суму 384110 грн. 93 коп., від 24.02.2016р. на суму 364933,24 грн., від 25.01.2016р. на суму 389413,17 грн.

На підтвердження заборгованості за постачання електричної енергії позивачем надано також копії актів про використану електричну енергію: від 24.03.2016р., від 22.04.2016р., від 24.05.2016р., від 23.06.2016р., від 25.07.2016р., від 26.08.2016р., від 26.09.2016р., від 25.10.2016р., від 23.11.2016р., від 21.12.2016р.

Відповідачем у період січень-грудень 2016р. частково проводились проплати за використану електричну енергію в т.ч. на суму 4578282,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 129 від 29.01.2016р. на суму 100000,00 грн., платіжним дорученням № 248 від 29.02.2016р. на суму 364933,24 грн., зведеним реєстром актів звіряння заборгованості станом на 01.02.2016р. на суму 648950,35 грн., зведеним реєстром актів звіряння заборгованості станом на 01.04.2016р. на суму 384110,94 грн., зведеним реєстром актів звіряння заборгованості станом на 01.05.2016р. на суму 372686,34 грн., платіжним дорученням № 725 від 31.05.2016р. на суму 64851,51 грн., зведеним реєстром актів звіряння заборгованості станом на 01.06.2016р. на суму 339676,37 грн., зведеним реєстром актів звіряння заборгованості станом на 01.07.2016р. на суму 319917,70 грн., зведеним реєстром актів звіряння заборгованості станом на 01.08.2016р. на суму 319917,70 грн., платіжним дорученням № 1952 від 30.09.2016р. на суму 200000,00 грн., зведеним реєстром актів звіряння заборгованості станом на 01.10.2016р. на суму 436908,46 грн., платіжним дорученням № 2115 від 31.10.2016р. на суму 44353,86 грн., зведеним реєстром актів звіряння заборгованості станом на 01.11.2016р. на суму 500000,00 грн., платіжним дорученням № 2175 від 07.11.2016р. на суму 2427,70 грн., зведеним реєстром актів звіряння заборгованості станом на 01.12.2016р. на суму 450000,00 грн., платіжним дорученням № 2458 від 26.12.2016р. на суму 1252,87 грн., платіжним дорученням № 2487 від 29.12.2016р. на суму 13295,67 грн., платіжним дорученням № 2485 від 29.12.2016р. на суму 15000,00 грн.

Відповідачем умови договору належним чином виконані не були, оплату вчасно та у повному обсязі не проведено, внаслідок чого за спожиту у період січень 2016р. - грудень 2016р. електричну енергію за договором № 23 від 27.02.2007р., позивачем заявлено до стягнення на підставі п. 4.2.1. договору 150114,46 грн. пені, нарахованої за період з 06.01.2016р. по 31.12.2016р., та на підставі ст. 625 ЦК України 98389,98 грн. інфляційних втрат, 12111,09 грн. 3% річних.

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, судом береться до уваги таке:

Правовідносини, які виникли між сторонами на підставі договору про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам - субєктам підприємницької діяльності № 23 від 27.02.2007р. за своїм характером являються господарськими, виходячи зі змісту ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України, як такі, що виникли з господарського договору, і відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України є предметом його регулювання.

Відповідно до Закону України "Про електроенергетику" та Правил користування електричною енергією, затвердженими Постановою НКРЕ України від 31.07.1996 р. № 28, договір на користування електричною енергією є основним документом, який регламентує відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Згідно з ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 714 Цивільного кодексу України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до п. 1.2. Правил користування електричною енергію, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996р. № 28 (у редакції Постанови НКРЕ від 17.10.2005р. № 910) договором про постачання електричної енергії є домовленість двох сторін (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом і споживач), що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до законодавства України.

Пунктами 8.1 та 10.2 Правил передбачено, що постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право: 1) на отримання від споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України; 2) на всі види забезпечення виконання зобовязань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України; 3) на відшкодування у передбаченому законодавством України порядку несплаченої споживачем частини вартості електричної енергії, що постачається йому на рівні екологічної броні електропостачання. Споживач електричної енергії зобов'язаний: 1) користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); 2) оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про електроенергетику постачанням електричної енергії є надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору. Споживачами енергії є суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам - субєктам підприємницької діяльності № 23 від 27.02.2007р. позивачем здійснювалось постачання електричної енергії відповідачу. На оплату за активну електроенергію позивачем виписано рахунок-фактури (копії рахунків-фактур надано до матеріалів справи).

Дослідивши зібрані у справі докази та надавши їм правову оцінку в сукупності, господарський суд прийшов до висновку, що відповідачем здійснювалася оплата електричної енергії з порушенням строків, встановлених договором, відтак, на час звернення з позовом до суду у відповідача існувала заборгованість за спожиту активну енергію, в т.ч. в сумі 1000195,90 грн.

Зміст зведеного реєстру погашення заборгованості по наданих пільгах і субсидіях населенню за спожите водопостачання та водовідведення станом на 01.03.2017р. на суму 480000,00 грн., зведеного реєстру погашення заборгованості по наданих пільгах і субсидіях населенню за спожите водопостачання та водовідведення станом на 01.02.2017р. на суму 540513,74 грн., зведеного реєстру погашення заборгованості по наданих пільгах і субсидіях населенню за спожите водопостачання та водовідведення станом на 01.01.2017р. на суму 516480,49 грн., банківські виписки на суму 9721,21 грн., та 27645,72 грн.; не спростовують сам факт наявності заборгованості в період січень-грудень 2016 року, на яку в подальшому були нараховані пеня, інфляційні втрати та 3% річних.

Позивачем нараховано пеню на борг 1000195,90 грн. в сумі 150114,46 грн., розраховану за період з 01.06.2016р. по 31.12.2016р.

Пунктом п. 4.2.1 договору № 23 від 27.02.2007р. сторони передбачили, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3. 2.3.4. цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5 % за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремим рядком.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В силу п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності зі ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом проведено власний перерахунок пені у системі "Законодавство" із врахуванням часткових оплат відповідачем, відповідно до якого правомірною до стягнення буде сума 153062,42 грн. (з 06.01.2016р. по 28.01.2016р. на суму 359537,18 грн. = 9941,30 грн., з 29.01.2016р. по 31.01.2016р. на суму 259537,18 грн. = 936,04, з 01.02.2016р. по 05.02.2016р. на суму 259537,18 грн. = 1560,05 грн., з 06.02.2016р. по 28.02.2016р. на суму 648950,35 грн. = 17943,65, з 06.04.2016р. по 26.04.2016р. на суму 384110,93 грн. = 9382,38 грн., з 06.05.2016р. по 26.05.2016р. на суму 372686,34 грн. = 8125,78 грн., з 06.06.2016р. по 23.06.2016р. на суму 339676,38 грн. = 6013,94 грн., з 06.07.2016р. по 24.07.2016р. на суму 418227,32 грн. = 7164,71 грн., з 25.07.2016р. по 31.07.2016р. на суму 98309,62 грн. = 604,36 грн., з 01.08.2016р. по 05.08.2016р. на суму 98309,62 грн. = 416,34 грн., з 06.08.2016р. по 29.08.2016р. на суму 604637,30 грн. = 12290,99 грн., з 30.08.2016р. по 31.08.2016р. на суму 284719,60 грн. = 482,31 грн., з 01.09.2016р. по 05.09.2016р. на суму 284719,60 грн. = 1205,78 грн., з 06.09.2016р. по 29.09.2016р. на суму 783535,76 грн. = 15627,90 грн., за 30.09.2016р. на суму 583535,76 грн. = 478,31 грн., з 01.10.2016р. по 05.10.2016р. на суму 583535,76 грн. = 2391,54 грн., 06.10.2016р. по 24.10.2016р. на суму 1048943,03 грн. = 16336,00 грн., з 25.10.2016р. по 30.10.2016р. на суму 612034,57 грн. = 2909,67 грн., за 31.10.2016р. на суму 567680,71 грн. = 434,29 грн., з 01.11.2016р. по 05.11.2016р. на суму 567680,71 грн. = 2605,75 грн., за 06.11.2016р. на суму 1051370,73 грн. = 804,32 грн., з 07.11.2016р. по 23.11.2016р. на суму 1048943,03 грн. = 13641,99 грн., з 24.11.2016р. по 30.11.2016р. на суму 548943,03 грн. = 2939,69 грн., з 01.12.2016р. по 05.12.2016р. на суму 548943,03 грн. = 2099,78 грн., з 06.12.2016р. по 22.12.2016р. на суму 1000195,90 грн. = 13008,01 грн., з 23.12.2016р. по 25.12.2016р. на суму 550195,90 грн. = 1262,74 грн., з 26.12.2016р. по 28.12.2016р. на суму 548943,03 грн. = 1259,87 грн., з 29.12.2016р. по 31.12.2016р. на суму 520647,36 грн. = 1194,93 грн.).

Таким чином, суд, провівши перерахунок пені, відзначає, що стягнення 150114,46 грн. пені підлягає задоволенню, оскільки за розрахунком суду сума неустойки є не меншою заявленої позивачем.

Щодо заявленого у судовому засіданні 04.04.2017р. представником відповідача усного клопотання про часткове зменшення нарахованого розміру пені суд враховує наступне.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом (частина друга статті 551 ЦК України).

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Частиною першою статті 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Тобто, відповідне клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій повинно бути обґрунтованим з посиланням на докази в порядку ст. 33, ст. 34 ГПК України.

Проте, суд, оцінивши зазначені відповідачем докази, враховуючи положення ст. 233 ГК України, ст. 33, 34 ГПК України, приймаючи до уваги винятковість випадків зменшення розміру штрафних санкцій, приходить до висновку, що відповідачем не доведено належними та достатніми доказами наявність обставин, які могли б слугувати підставою для застосування судом положень ст. 233 ГК України.

При цьому зазначення в обґрунтування доводів про зменшення розміру штрафних санкцій погашення заборгованості відповідача перед позивачем, ненадання позивачем суду доказів понесення ним збитків в результаті несвоєчасного виконання відповідачем договірних зобовязань, а також наявність перед відповідачем заборгованості з боку контрагентів не може визнаватися законними і обґрунтованими (аналогічна позиція викладена в Постановах Вищого господарського суду України від 15.08.2015 року у справі №921/186/13-г та від 06.06.2013 року у справі №5023/4891/12).

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні усного клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 12111,09 грн. 3% річних, розрахованих за період з 06.01.2016р. по 31.12.2016р. з врахуванням часткових оплат та 98389,98 грн. інфляційних втрат за період січень 2016р. грудень 2016р.

Як вбачається зі змісту п. 4.2.1 договору № 23 від 27.02.2007р. споживач на вимогу постачальника відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України зобовязується сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стосовно 3% річних судом здійснено власний розрахунок суми 3 % річних у системі „Законодавство (розраховано за ті ж самі періоди і суми боргу, що й пеня), відповідно до якого правомірною до стягнення за період з 06.01.2016р. по 31.12.2016р. сума 3 % річних становитиме 13898,08 грн.

З огляду на викладене, зважаючи що позивач просить суд стягнути суму в розмірі 12111,09 грн. 3% річних, яка є меншою ніж та, що розрахована судом, вказані позовні вимоги також підлягають задоволенню.

Зі змісту ст. 625 ЦК України вбачається, що зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, є втратами пов'язаними з інфляційними процесами в державі за час прострочення виконання зобов'язання боржником, а три процента річних є за своєю правовою природою платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

Відповідно статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

При застосуванні індексу інфляції необхідно брати до уваги, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно необхідно рахувати, що сума, внесена за період з 1 по15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня (лист Верховного Суду України №62-97р від 03.04.97 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ").

Cудом здійснено власний розрахунок інфляційних нарахувань у системі „Законодавство, відповідно до якого сума боргу становить 82945,57 грн. (в січні 2016р. на суму 359537,18 грн. = 3235,83 грн., в лютому 2016р. на суму 648950,35 грн. = - 2595,80 грн., в квітні 2016р. на суму 384110,93 грн. = 13443,88 грн., в травні 2016р. на суму 372686,34 грн. = 372,69 грн., в червні 2016р. на суму 339676,38 грн. = - 679,35 грн., в липні 2016р. на суму 418227,32 грн. = - 418,23 грн., в серпні 2016р. на суму 604637,30 грн. = - 1813,91 грн., у вересні 2016р. на суму 783535,76 грн. = 14103,63 грн., в жовтні 2016р. на суму 1048943,03 грн. = 29370,40 грн., в листопаді 2016р. на суму 1051370,73 грн. = 18924,67 грн., в грудні 2016р. на суму 1000195,90 грн. = 9001,76 грн.).

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення 82945,57 грн. інфляційних втрат, а в стягненні 15444,41 грн. відмовляє, як в таких, що заявлені необґрунтовано.

Доводи відповідача, викладені у відзиві від 23.02.2017р., стосовно реструктуризації заборгованості підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиту електричну енергію відповідно до ст. 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" та списання штрафних санкцій спростовуються тим, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази включення Славутського управління водопровідно-каналізаційного господарства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання документів, визначених частиною 2 статті 3 вказаного Закону, для включення до такого реєстру. Крім того, суд враховує, що для списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, 3% річних в порядку, передбаченому вищевказаним Законом, Славутське управління водопровідно-каналізаційного господарства має набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру (аналогічна позиція викладена у постанові Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2017р. у справі № 911/3854/16).

Загалом, правовий аналіз положень Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» дає підстави для висновку, що набрання Законом чинності не зумовлює автоматичного списання будь-якої заборгованості теплопостачальної організації.

Так, відповідно до статті 1 Закону учасниками процедури врегулювання заборгованості є підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Стаття 3 вищевказаного Закону встановлює порядок участі у процедурі врегулювання заборгованості. Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються: копії установчих документів; копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності; копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 01 липня 2016 року (розрахункова дата) та за останній звітний період; довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період; копії актів звіряння взаєморозрахунків; розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню).

Відповідальність за повноту та достовірність даних, наведених у поданих документах, несуть учасники процедури врегулювання заборгованості.

Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу (частини 1-2 статті 3 Закону).

Відтак, для списання неустойки, інфляційних втрат та річних, нарахованих на заборгованість, яка не була погашена станом на 01.07.2016р. в порядку, передбаченому вищевказаним Законом Комунальне підприємство повинно набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру (аналогічна позиція викладена в Постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 року у справі №906/955/16).

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів включення Відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання документів, визначених частиною 2 статті 3 вказаного Закону, для включення до такого реєстру.

Також судом не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідача про те, що заборгованість виникла не з його вини, а через невідповідність фактичних витрат діючим тарифам на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Господарський суд виходить з того, що обовязок відповідача проводити своєчасну оплату за спожиту ним електричну енергію передбачено укладеними між сторонами договором про постачання електричної енергії юридичним та фізичним особам-субєктам підприємницької діяльності № 23 від 27.02.2007р., та, як підтверджено наданими до матеріалів справи доказами, умови цього договору відповідачем належним чином не виконано, розрахунків за спожиту електроенергію не проведено і, внаслідок цього, виникла заборгованість перед позивачем, що призвело до звернення до суду із даним позовом.

Положеннями ст.ст. 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача 150114,46 грн. пені, 82945,57 грн. інфляційних втрат, 12111,09 грн. 3% річних.

В решті позову в частині стягнення 15444,41 грн. інфляційних втрат суд відмовляє.

При цьому звертається увага відповідача, що у разі виникнення обставин передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", останній не позбавлений можливості скористатися правами визначеними статтею 117 ГПК України (визнання наказу таким, що не підлягає виконанню).

У відповідності до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору підлягають покладенню на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Славутського району електричних мереж, м. Славута Славутського району Хмельницької області до Славутського управління водопровідно-каналізаційного господарства, м. Славута Славутського району Хмельницької області про стягнення 260615,53 грн., з яких 150114,46 грн. - пеня, 98389,98 грн. - інфляційні втрати, 12111,09 грн. - 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з Славутського управління водопровідно-каналізаційного господарства (Хмельницька область, м. Славута, вул. Ярослава Мудрого, 52, ідентифікаційний код 02092710) на користь публічного акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" в особі Славутського району електричних мереж (Хмельницька область, м. Славута, вул. Ярослава Мудрого, 15, ідентифікаційний код 22764809) 150114,46 грн. (сто п'ятдесят тисяч сто чотирнадцять гривень 46 коп.) пені, 82945,57 грн. (вісімдесят дві тисячі дев'ятсот сорок п'ять гривень 57 коп.) інфляційних втрат, 12111,09 грн. (дванадцять тисяч сто одинадцять гривень 09 коп.) 3% річних, 3677,58 грн. (три тисячі шістсот сімдесят сім гривень 58 коп.) судового збору.

Видати наказ.

В решті частині позову щодо стягнення 15444,41 грн. інфляційних втрат відмовити.

Повне рішення складено 04.04.2017 р.

Суддя

ОСОБА_4

Віддрук. 3 прим. : 1 - до справи; 2 - позивачу, (м. Славута, вул. Я. Мудрого, 15);

3 - відповідачу, (м. Славута, вул. Я. Мудрого, 52).