Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

03 квітня 2017 року Справа №927/275/17

За ПОЗОВОМ: Заступника прокурора Чернігівської області

вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000

в інтересах держави

В особі Позивача-1: Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області

пр-т Миру, 14, м. Чернігів, 14000

Позивача-2: Чернігівської обласної державної адміністрації

вул. Шевченка, 7, м. Чернігів, 14000

Позивача-3: Державного підприємства "Борзнянське лісове господарство"

вул. П. Куліша, 115, м. Борзна, Чернігівська область, 16400

До Відповідача-1: Степанівської сільської ради Борзнянського району

вул. Вишнева, 1 А, с. Степанівка, Борзнянський район, Чернігівська область,

16421

Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Великий бір"

вул. П. Куліша, 115, м. Борзна, Чернігівська область, 16400

Про визнання недійсним рішення та договору оренди

Суддя І.В. Кушнір

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від Позивача-1: ОСОБА_1 начальник юрид. відділу, дов.№31-25-0.6-1035/2-17 від 13.01.2017.

Від Позивача-2: ОСОБА_2 головний спеціаліст, довіреність №10-05/1716 від 06.04.2016.

Від Позивача-3: ОСОБА_3 в.о. юрисконсульта, довіреність №6 від 01.06.2016.

Від Відповідача-1: ОСОБА_4 сільський голова, виписка з ЄДР.

Від Відповідача-2: не з'явився.

У судовому засіданні прийняла участь прокурор відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_5, службове посвідчення № 010890 від 23.10.2012.

СУТЬ СПОРУ:

Заступником прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Чернігівської обласної державної адміністрації, Державного підприємства "Борзнянське лісове господарство" подано позов до Степанівської сільської ради Борзнянського району та Товариства з обмеженою відповідальністю "Великий бір" про:

- визнання недійсним рішення чотирнадцятої сесії 23 скликання Степанівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 18.05.2001 "Про надання в оренду земель Степанівської сільської ради для створення та ведення мисливського господарства";

- визнання недійсним договору №5/3 про оренду земельних угідь для створення та ведення мисливського господарства від 22.05.2001, укладеного між Степанівською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Великий бір", зареєстрованого у Борзнянському райвідділі земельних ресурсів, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 22.05.2001 №1.

Прокурор та представники Позивачів підтримали позовні вимоги, які обґрунтовані тим, що рішення чотирнадцятої сесії 23 скликання Степанівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 18.05.2001 "Про надання в оренду земель Степанівської сільської ради для створення та ведення мисливського господарства" прийнято з перевищенням повноважень, оскільки до повноважень сільських рад не відносилися питання, повязані з передачею у користування земельних ділянок лісового, водного фонду та земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, а відтак останні були позбавлені права на прийняття відповідних рішень та відповідно на укладення договорів оренди таких земельних ділянок.

Представник Відповідача-1 виклала усні пояснення по суті позову, зазначивши, що тодішній сільський голова перевищив службові повноваження, склав та видав завідомо неправдивий офіційний документ, а також заявила усне клопотання про припинення провадження у справі.

Одночасно з цим, представник Відповідача-1 надала копію заяви до Борзнянського ВП ГУ НП в Чернігівській області про кримінальне правопорушення вих.№28 від 30.03.2017.

У клопотанні Відповідача-1 про припинення провадження у справі судом відмовлено з підстав, зазначених нижче.

До початку судового засідання від Відповідача-2 надійшло письмове пояснення, в якому зазначено таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Великий бір" було створене в 2001 році і стало першим у Борзнянському районі мисливським господарством, що використовувало приватний капітал фізичних осіб-засновників. На той час в Україні була відсутня юридична та технічна практика укладення договорів з власниками та користувачами земельних ділянок на ведення мисливського господарства. Засновниками ТОВ "Великий бір" було прийнято рішення заключити договори на ведення мисливського господарства з власниками та постійними користувачами земельних ділянок в односторонньому порядку на підставі проекту Закону України "Про мисливське господарство та полювання", де повинні були бути врегульовані всі юридичні та технічні аспекти цього питання. Проте, в подальшому Верховною Радою України було накладено мораторій на статтю Закону щодо укладання договорів на оплату за користування мисливськими угіддями.

Мисливські угіддя Товариству з обмеженою відповідальністю "Великий бір" були надані в користування на підставі рішення шістнадцятої сесії двадцять третього скликання Чернігівської обласної ради від 10 квітня 2001 року шляхом вилучення з користування Борзнянського держлісгоспу частини мисливських угідь площею 25,8 га терміном на 25 років. Відповідач-2 вважає, що в силу значних змін, що відбулись за період дії договору, суттєво змінився сам предмет договору і документ на сьогодні втратив свою чинність, тому Відповідач-2 погоджується з тим, що договір оренди земельних угідь №5/3 від 22.05.2001 між Степанівською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Великий бір", на сьогодні є недійсним.

Одночасно Відповідачем-2 заявлено клопотання про розгляд справи без участі повноважного представника Відповідача-2.

Враховуючи, що Відповідач-2 не скористався своїм правом брати участь у судових засіданнях, передбаченим ст.22 Господарського процесуального кодексу України, але надав письмове пояснення по суті спору, явка представників сторін обовязковою судом не визнавалася, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними матеріалами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України та без участі представника Відповідача-2.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення Прокурора, представників Позивачів та Відповідача-1, суд,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням чотирнадцятої сесії двадцять третього скликання Степанівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 18 травня 2001 року "Про надання в оренду земель Степанівської сільської ради для створення та ведення мисливського господарства" надано в оренду ТОВ "Великий бір" 2111,3 га згідно плану експлікації земель районного відділу земельних ресурсів для створення та ведення мисливського господарства на умовах визначених у проекті договору.

22 травня 2001 року між Степанівською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області (Орендодавець, Відповідач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Великий бір" (Орендатор, Відповідач-2) було укладено договір №5/3 про оренду земельних угідь для створення та ведення мисливського господарства (далі-Договір).

Згідно з п.1.1. Договору рішенням Степанівської сільської ради народних депутатів (від 18.05.2001) надається, а Орендатором приймається в оренду земельні угіддя, які знаходяться в Борзнянському районі Чернігівської області, загальною площею 2111,3 гектарів згідно плану (експлікації) земель, наведеної в додатку, який є невідємною частиною цього договору, для організації та ведення мисливського господарства.

Земельні ділянки, що надаються в оренду являють собою: лісові угіддя 472,2 га, польові угіддя (рілля 145,4 га, сіножаті 256,5 га, пасовища 389,9 га) всього: 791,8 га, водно-болотні угіддя 847,3 га.

Відповідно до п.2.1. Договору він укладений на 25 (двадцять пять) років та вступає в силу підписання його Сторонами, та його державної реєстрації.

Договір №5/3 зареєстрований у Борзнянському райвідділі земельних ресурсів, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 22.05.2001 №1.

Вважаючи вищевказані рішення та договір незаконними, Прокурор звернувся з позовом про визнання їх недійсними.

Досліджуючи позовні вимоги, суд відмічає таке.

Згідно з ч.1 ст.13 Конституції України

«Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.»

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України

«Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.»

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

«Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.»

Згідно з ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

«Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.»

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

«Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.»

Відповідно до ст.2 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

«Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, цим Законом, Цивільним кодексом України, іншими законами України, постановами, виданими Кабінетом Міністрів України, у випадках, передбачених цим Законом, а також договором оренди землі.»

Згідно з ч.ч.2,3 ст.5 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

"2. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради.

3. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України у межах їх повноважень. Рішення про надання в оренду земельних ділянок зазначені органи державної влади приймають при попередньому погодженні цих питань на сесіях відповідних рад."

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.7 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

"1. Орендарі набувають права на оренду земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, цим та іншими законами України та договором оренди землі.

2. Підставою для укладення договору оренди і набуття права на оренду земельної ділянки, що перебуває у комунальній або державній власності, є рішення орендодавця."

Відповідно до ч.1 ст.19 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року N561-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

«Сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів.»

Таким чином, вищенаведена стаття взагалі не передбачала на момент винесення спірного рішення та укладення спірного договору повноваження сільських та селищних рад надавати земельні ділянки за межами сіл та селищ саме для організації та ведення мисливського господарства.

Крім того, відповідно до п.9 ст.13 Лісового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

«До відання обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання лісових відносин на їх території належить: надання земельних ділянок лісового фонду у тимчасове користування для потреб мисливського господарства та припинення права користування ними.»

Згідно з ч.1 ст. 48 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на момент укладення спірного договору:

«Недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.»

Відповідно до ст.59 Цивільного кодексу Української РСР:

"Угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

Проте, якщо з самого змісту угоди випливає, що вона може бути припинена лише на майбутнє, дія угоди визнається недійсною і припиняється на майбутнє."

Згідно з п.4. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004:

«Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.»

Враховуючи, що визнання недійсними як рішення, так і договору, вимагають оцінки їх відповідності законодавству, діючому саме на момент прийняття такого рішення чи укладення такого договору, суд доходить висновку, що до спірних правовідносин в частині підстав визнання спірних рішення та договорів недійсними підлягають саме вищевказані статті Цивільного кодексу Української РСР.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідачі доказів, які б спростовували вищевикладені обставини, не надали,

Відповідач-2 проти позову не заперечив, при цьому в наданих письмових поясненнях зазначив, що вважає, що в силу значних змін, що відбулись за період дії договору, суттєво змінився сам предмет договору і документ на сьогодні втратив свою чинність, тому Відповідач-2 погоджується з тим, що договір оренди земельних угідь №5/3 від 22.05.2001 між Степанівською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Великий бір", на сьогодні є недійсним.

Разом з тим, доказів, які б підтверджували саме зміну предмету спірного договору, та втрату чинності чим Договором або його недійсність на даний момент, Відповідач-2 суду не представив.

При цьому, Відповідачем-2 надана копія рішення шістнадцятої сесії двадцять третього скликання Чернігівської обласної ради від 10 квітня 2001 року "Про внесення змін до рішення обласної ради від 31 липня 1997 року "Про надання у користування мисливських угідь", відповідно до якого вилучено з користування Борзнянського держлісгоспу частину мисливських угідь Борзнянського району площею 25,8 тис. га та надано їх у користування ТОВ "Великий бір" терміном на 25 років. Також даним рішенням внесено зміни в додаток до рішення обласної ради від 31 липня 1997 року "Про надання у користування мисливських угідь" (в Перелік користувачів мисливських угідь).

В письмових поясненнях Відповідач-2 вважає, що визнання в судовому порядку спірного Договору не понесе за собою юридичних наслідків у праві користування ним мисливськими угіддями.

З цього приводу суд відмічає наступне.

Предметом даного позову є договір оренди земельної ділянки, предмет та порядок укладення якого на момент укладення регулювалися вищенаведеними нормами відповідного Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі.»

Разом з тим, відповідно до ст.1 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) мисливські угіддя - ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства.

Згідно з ч.ч.1,4 ст.22 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

"Мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням місцевого органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі мисливського господарства та полювання, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, місцевими органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі охорони навколишнього природного середовища, а також власниками або користувачами земельних ділянок.

Переважне право на користування мисливськими угіддями мають:

· власники та постійні користувачі земельних ділянок;

· користувачі мисливських угідь, які продовжують строк користування цими угіддями."

Згідно з ч.ч.3,6 ст. 21 Закону України "Про мисливське господарство та полювання" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

«Умови ведення мисливського господарства визначаються у договорі, який укладається між місцевими органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі мисливського господарства та полювання і користувачами мисливських угідь.

Відносини між власниками або користувачами земельних ділянок і користувачами мисливських угідь регулюються відповідними договорами.»

З викладеного вбачається, що оренда земельної ділянки та користування мисливськими угіддя, а також умови ведення мисливського господарства, є різними правовідносинами з різними предметами та порядком регулювання.

Предметом даного позову не є користування Відповідачем-2 саме мисливськими угіддями, а тому правовідносини Відповідача-2 в цій частині судом не розглядаються.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Представник Відповідача-1 виклала усні пояснення по суті позову, зазначивши, що тодішній сільський голова перевищив службові повноваження, склав та видав завідомо неправдивий офіційний документ, а також заявила усне клопотання про припинення провадження у справі.

Одночасно з цим, представник Відповідача-1 надала копію заяви до Борзнянського ВП ГУ НП в Чернігівській області про кримінальне правопорушення вих.№28 від 30.03.2017.

Дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.35 Господарського процесуального кодексу України:

«Вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.»

Відповідачем-1 не представлено суду доказів доведеності, в тому числі в кримінально-процесуальному порядку, вищевказаного факту підробки спірного рішення.

Крім того, доведеність підробки такого рішення була б не підставою припинення провадження у справі, а додатковою підставою для визнання його недійсним.

Також суд відмічає наступне.

У якості Позивачів по даній справі Прокурором визначено Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Чернігівську обласну державну адміністрацію, Державне підприємство "Борзнянське лісове господарство", оскільки відповідно до спірного договору оренди у користування ТОВ "Великий бір" передано лісові угіддя 472,2га, польові угіддя (рілля 145,4 га, сіножаті 256,5 га, пасовища 389,9 га) всього: 791,8 га, водно-болотні угіддя 847,3 га.

Тобто, Позивачем-1 та Позивачем-2 у справі визначено органи державної влади, які на сьогоднішній день є розпорядниками земель відповідної категорії, а саме:

· Чернігівська обласна державна адміністрація є розпорядником земель лісового та водного фонду відповідно до ч.4 ст. 84, ст.122 Земельного кодексу України, ст. 1, ч.1 ст.14, ст.11 Закону України "Про аквакультуру";

· Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області є розпорядником земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України.

Крім того, в обґрунтування визначення в якості Позивача-3 Державного підприємства "Борзнянське лісове господарство" Прокурором зазначено, що згідно з інформацією Позивача-3 частина земельної ділянки лісового фонду площею 185 га, на території Степанівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, яку передано у користування ТОВ "Великий бір" на підставі оспорюваного правочину, перебуває у постійному користуванні Державного підприємства на підставі розпорядження Чернігівської обласної державної адміністрації №54 від 26 лютого 2009 року та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №375368, що порушує права вказаного підприємства.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Чернігівська обласна державна адміністрація, Державне підприємство "Борзнянське лісове господарство" є належними Позивачами по справі.

Враховуючи, що Позивачами по справі не вживалися належні заходи щодо усунення порушень вимог вищевказаного законодавства, Прокурор обґрунтовано звернувся за даним позовом відповідно до вимог ч.3 ст.23 Закону України Про прокуратуру.

Позовна заява підписана заступником прокурора Чернігівської області Юшиним І.В. (наказ Генеральної прокуратури України №201к від 19.08.2016 про призначення на вказану посаду) в межах повноважень, визначених ч.1 ст.24 Закону України Про прокуратуру в редакції, чинній на момент подання позову.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України:

"Судовий збір покладається:

· у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

· у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору."

З урахуванням викладеного, з Відповідачів на користь Прокуратури Чернігівської області, яка фактично сплатила судовий збір за подання даного позову, підлягає стягненню у рівних частинах судовий збір.

Керуючись ст.ст.22,29,33,49,82-85,116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним рішення чотирнадцятої сесії 23 скликання Степанівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 18 травня 2001 року "Про надання в оренду земель Степанівської сільської ради для створення та ведення мисливського господарства".

3. Визнати недійсним з моменту укладення договір №5/3 про оренду земельних угідь для створення та ведення мисливського господарства від 22 травня 2001 року, укладений між Степанівською сільською радою Борзнянського району Чернігівської області району (вул. Вишнева, 1 А, с. Степанівка, Борзнянський район, Чернігівська область, 16421, ідентифікаційний код 04414922) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Великий бір" (вул. П. Куліша, 115, м. Борзна, Чернігівська область, 16400, ідентифікаційний код 31324540), зареєстрований у Борзнянському райвідділі земельних ресурсів, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 22 травня 2001 року №1, щодо надання в оренду для організації та ведення мисливського господарства земельних ділянок, а саме: лісові угіддя 472,2 га, польові угіддя (рілля 145,4 га, сіножаті 256,5 га, пасовища 389,9 га) всього: 791,8 га, водно-болотні угіддя 847,3 га, та припинити на майбутнє права та обовязки по даному договору.

4. Стягнути з Степанівської сільської ради Борзнянського району (вул. Вишнева, 1 А, с. Степанівка, Борзнянський район, Чернігівська область, 16421, ідентифікаційний код 04414922) на користь Прокуратури Чернігівської області (вул. Князя Чорного, 9, м.Чернігів, 14000, ідентифікаційний код 02910114, р/р 6008 ДКСУ м. Київ, МФО 820172) 1600 грн. 00 коп. на відшкодування судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Великий бір" (вул. П. Куліша, 115, м. Борзна, Чернігівська область, 16400, ідентифікаційний код 31324540) на користь Прокуратури Чернігівської області (вул. Князя Чорного, 9, м.Чернігів, 14000, ідентифікаційний код 02910114, р/р6008 ДКСУ м. Київ, МФО 820172) 1600 грн. 00 коп. на відшкодування судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10 квітня 2017 року.

Суддя І.В. Кушнір