ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про припинення провадження

"03" квітня 2017 р. Справа № 915/1117/16

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання за участю представників учасників процесу: Від ТОВ «АНТАЛ-ГРУП» Від прокуратуриОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5, довіреність №б/н, дата видачі: 24.01.17 ОСОБА_6, посвідчення № 005250, дата видачі: 22.09.12
розглянувши апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області
на постанову господарського суду Миколаївської області
від14.11.2016р.
у справі№ 915/1117/16
за заявою боржника ЛіквідаторОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Сиг ОСОБА_8» ОСОБА_9
пробанкрутство

ВСТАНОВИВ:

19.10.2016р. до господарського суду Миколаївської області від ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Сиг ОСОБА_8» надійшла заява б/н від 29.09.2016р. про порушення справи про його банкрутство в порядку ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у звязку з неспроможністю задовольнити зобовязання перед кредитором у сумі 641 498,59 грн., відсутністю майна та недостатністю грошових коштів для задоволення вимог кредитора.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 24.10.2016р. (із урахуванням ухвали від 28.10.2016р. про виправлення описки) зазначену заяву боржника прийнято та призначено до розгляду в підготовчому засіданні суду на 01 листопада 2016 року.

Постановою господарського суду Миколаївської області від 14.11.2016р. визнано ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Сиг ОСОБА_8» банкрутом, відкрито відносно ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Сиг ОСОБА_8» ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців та ліквідатором ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Сиг ОСОБА_8» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_9.

14.03.2017р. Одеським апеляційним господарським судом отримано апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області на вищевказану постанову господарського суду Миколаївської області від 14.11.2016р. у справі № 915/1117/16, згідної якої скаржник просить скасувати постанову господарського суду Миколаївської області від 14.11.2016р. у справі № 915/1117/16 та припинити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а саме:

- за адресою м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 19 ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Сиг ОСОБА_8» відсутнє, що підтверджується відповідною довідкою (службовою запискою) ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва від 20.07.2016р. № 369/вн-07. Відтак, потенційні кредитори позбавлені можливості заявити свої вимоги;

- докази звернення ліквідатора товариства до державної податкової інспекції для отримання довідки з переліком рахунків юридичної особи боржника та відомості про їх закриття в матеріалах справи відсутні;

- в матеріалах справи відсутні відповіді державних установ (Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування) із зазначенням відсутності чи наявності заборгованості зі сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, страхових коштів;

- в матеріалах справи відсутні докази проведення контролюючим органом (податковою інспекцією) відповідних позапланових перевірок боржника;

- ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області позбавлена можливості здійснити перевірку товариства, оскільки останнє відсутнє за юридичною адресою;

- внаслідок недотримання ліквідатором вимог чинного законодавства та відсутності товариства за юридичною адресою не проведено позапланову документальну перевірку та не встановлено реальний розмір заборгованості перед бюджетом;

- ліквідатором не отримано інформації від державної фіскальної служби щодо здійснення або нездійснення товариством зовнішньоекономічної діяльності;

- правовий статус Державної податкової інспекції, як контролюючого органу, передбачений нормами цивільного та податкового законодавства, то хоч інспекція на час розгляду справи і не набула статусу кредитора у справі про банкрутство, але оскаржувана постанова стосується її прав та обовязків.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 16.03.2017р. (у складі головуючого судді Богатиря К.В., суддів Аленіна О.Ю., Таран С.В.) прийнято апеляційну скаргу до провадження та справу призначено до розгляду на 03.04.2017р.

30.03.2017р. кредитором ТОВ «Антал-Груп» до Одеського апеляційного господарського суду надано відзив на апеляційну скаргу.

У судове засідання 03.04.2017р., окрім апелянта та представника кредитора, інші представники сторін та учасники провадження у справі про банкрутство не зявилися без повідомлення про причини неявки. Доказом фактичного направлення ухвали Одеського апеляційного господарського суду від 16.03.2017р. на адресу сторін та інших учасників процесу є відбиток штампу канцелярії Одеського апеляційного господарського суду на зворотньому боці останнього аркушу вказаної ухвали та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання та повернення, які долучені до справи.

Як вбачається із розяснень, викладених у пункті 3.9.1 пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. (з наступними змінами та доповненнями), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Пункт 3.9.2 пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. передбачає, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 27.03.2017р., не визнавалась апеляційним господарським судом обовязковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу по суті, до суду не повідомлялося.

Таким чином, на думку колегії суддів, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги по суті, не дивлячись на відсутність представників сторін, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність сторін у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинна заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника кредитора та прокурора, перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження з перегляду постанови господарського суду Миколаївської області від 14.11.2016р. по справі № 915/1117/16 підлягає припиненню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 ГПК України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі по тексту-Закон про банкрутство), норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального кодексу України.

Стаття 129 Конституції України встановлює, як одну з основних засад судочинства, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (п.8).

Проте, зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Тобто, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення перебуває в залежності від положень процесуального закону.

Господарський процесуальний кодекс України містить імперативні норми про те, в яких випадках та яка саме особа має право оскаржувати прийняті господарським судом рішення (в цьому випадку постанову місцевого господарського суду) в апеляційному чи касаційному порядку.

Положеннями частини 1 ст. 91 ГПК України встановлено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього кодексу.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 106 ГПК України окремо від рішення місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали місцевого господарського суду у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Між тим, згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі про банкрутство.

Враховуючи те, що у справах про банкрутство, окрім судових рішень у формі ухвал, в одному випадку, у разі визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, виноситься постанова, оскарження такої постанови відбувається з урахуванням особливостей, передбачених Законом про банкрутство.

Статтею 1 Закону про банкрутство передбачено, що сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів) та боржник (банкрут); учасниками у справі про банкрутство є сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) субєкта підприємницької діяльності-боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у проваджені у справі про банкрутство.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що вищевказаний перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Однак інші випадки участі податкового органу державної фіскальної служби у справі про банкрутство платника податків Законом про банкрутство не передбачені. Таким чином, податковий орган не віднесений чинним законодавством до інших, окрім кредиторів, учасників справи про банкрутство.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 15.03.2017р. по справі № 904/5287/16.

Згідно ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. З метою вступу у справу прокурор може подати апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд рішення Верховним Судом України про перегляд рішення за нововиявленими обставинами або повідомити суд і взяти участь у розгляді справи, порушеної за позовом інших осіб. При цьому прокурор для представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво) повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобовязаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного субєкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Перший заступник прокурора Миколаївської області звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області. В обґрунтування наявності прав оскарження в апеляційному порядку постанови господарського суду, прокурор посилався на наступне:

- зважаючи на особливості процедури банкрутства в даному випадку (в порядку статті 95 Закону), правовий статус Державної податкової інспекції, як контролюючого органу, передбачений нормами цивільного та податкового законодавства, то хоч інспекція на час розгляду справи і не набула статусу кредитора у справі про банкрутство, але оскаржувана постанова стосується її прав та обовязків;

- відповідно до вимог ст. 19-1, 20 ПК України органи податкової служби здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів; проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків; забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобовязань платників податків;

- ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС в Миколаївській області вказану постанову суду в апеляційному порядку не оскаржено, що свідчить про неналежне виконання покладених на неї Податковим кодексом України обовязків;

- ураховуючи, що банкрутство ТОВ «Сиг ОСОБА_8», проведено з порушеннями законодавства щодо досудової ліквідації товариства, зокрема, внаслідок ухилення від проведення податкової перевірки, під час якої внаслідок аналізу та перевірки фінансових операцій визначаються податкові зобовязання платника податків, призводить до можливих втрат бюджету та фіктивного банкрутства;

- відтак, на думку прокурора, наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави шляхом внесення апеляційної скарги на постанову господарського суду від 14.11.2016р.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду повинна встановити статус Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва в даній справі про банкрутство, та відповідно процесуальні повноваження прокурора, тобто наявність у нього права на оскарження судових рішень в інтересах держави в особі податкового органу в справі № 915/1117/16 про банкрутство ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Сиг ОСОБА_8».

Особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише після заявлення у встановленому порядку грошових вимог до боржника та визнання їх господарським судом. Тільки після цього така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

Справа № 915/1117/16 про банкрутство ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Сиг ОСОБА_8» порушена на підставі ст. 95 Закону про банкрутство.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 95 Закону про банкрутство, якщо вартості майна боржника-юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобовязаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи. Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України. За результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 105 ЦК України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення власника від 04.07.2016р. про його припинення шляхом ліквідації), учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобовязані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

На виконання даної вимоги державному реєстратору були подані відповідні документи (рішення про припинення від 04.07.2016р.), що підтверджується описом від 05.07.2016р. Даний опис є доказом повідомлення органу, що здійснює державну реєстрацію, про своє рішення, протягом установленого законом строку (а.с. 32).

На виконання вимог ЦК України інформація про припинення ТОВ «Сиг ОСОБА_8» шляхом його ліквідації була включена до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 05.07.2016р., що підтверджується витягом з ЄДР від 28.09.2016р. за № НОМЕР_1. Таким чином, строк для предявлення кредиторами своїх вимог до боржника розпочався в момент внесення (публікації) до ЄДР повідомлення про прийняття учасником ТОВ «Сиг ОСОБА_8» рішення про припинення підприємства, а саме 05.07.2016р. (а.с. 27-34).

Відповідно до п. 1 ч. 1 та ч. 3 ст. 110 ЦК України, юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами. Якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.

Згідно з ч. ч. 3, 4, 7, 8 ст. 111 ЦК України передбачено, що під час проведення заходів щодо ліквідації юридичної особи до завершення строку предявлення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) закриває рахунки, відкриті у фінансових установах, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) вживає заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також майна її філій та представництв, дочірніх підприємств, господарських товариств, а також майна, що підтверджує її корпоративні права в інших юридичних особах, виявляє та вживає заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб. У випадках, установлених законом, ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує проведення незалежної оцінки майна юридичної особи, що припиняється. Для проведення перевірок та визначення наявності або відсутності заборгованості із сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує своєчасне надання органам доходів і зборів та Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування документів юридичної особи (її філій, представництв), у тому числі первинних документів, регістрів бухгалтерського та податкового обліку. До моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Отже, необхідними передумовами для звернення зі заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку статті 95 Закону про банкрутство є: прийняття рішення власником майна (або органом, уповноваженим управляти майном) боржника про звернення боржника до господарського суду зі заявою; проведення аналізу активів боржника шляхом здійснення інвентаризації та оцінки його майна, в тому числі грошових коштів на рахунках боржника, аналізу пасиву боржника шляхом повідомлення кредиторів про ліквідацію юридичної особи-боржника з метою виявлення кредиторів та встановлення повного обсягу кредиторської заборгованості. За результатами аналізу активу та пасиву боржника ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає проміжний ліквідаційний баланс, який додається до заяви боржника відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону про банкрутство, звернення з якою до господарського суду є можливим по закінченню строку, передбаченого ст. 105 ЦК України.

Дотримання визначених вимог та сукупність вказаних дій ліквідаційної комісії (ліквідатора) під час досудової ліквідації боржника є підставою для звернення ліквідаційної комісії (ліквідатора) зі заявою про порушення справи про банкрутство боржника в порядку ст. 95 Закону про банкрутство із наданням господарському суду доказів існування всіх необхідних передумов для порушення провадження у справі про банкрутство боржника, що ліквідується власником, саме на момент звернення боржника з відповідною заявою.

Розглядаючи заяву про порушення провадження у справі про банкрутство за спеціальною процедурою відповідно до статті 95 Закону про банкрутство, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що в матеріалах справи міститься баланс ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Сиг ОСОБА_8» станом на 30.06.2016р. (а.с. 38), в якому на зворотній стороні в розділі ІІІ «Поточні зобовязання» в рядку поточна кредиторська заборгованість за розрахунками з бюджетом (у тому числі з податку на прибуток) на кінець звітного періоду проставлено прочерк, що свідчить про відсутність такої заборгованості. Також, в матеріалах справи міститься проміжний ліквідаційний баланс станом на 20.09.2016р. (а.с. 40), в якому також проставлено прочерки в рядку поточні зобовязання за розрахунками з бюджетом, що також підтверджує відсутність податкового боргу.

До заяви ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Сиг ОСОБА_8» про порушення справи про банкрутство окрім іншого додано:

- лист від 22.08.2016р. № 9754/9/15-31-16-03 Державної податкової інспекції у центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС, в якому зазначено, що згідно бази даних ІС «Податковий блок» станом на 22.08.2016р. у ТОВ «Сиг ОСОБА_8» відсутні відкриті рахунки в банківських установах, а також рахунки, на яких обліковуються цінні папери;

- копію повідомлення ліквідатора ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Сиг ОСОБА_8», направлену ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС, в якому боржник повідомляє податкову інспекцію про прийняття учасником ТОВ «Сиг ОСОБА_8» рішення щодо ліквідації товариства та на виконання ч. 7 ст. 111 ЦК України надає документи ТОВ «Сиг ОСОБА_8», а саме первинні документи, регістри бухгалтерського та податкового обліку, звітність за останній звітній період на 52 арк. Про направлення означеного повідомлення Державній податковій інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС свідчить копія квитанції курєрської доставки, яка додана до заяви про порушення справи про банкрутство (а.с. 60).

Окрім того, ліквідатором ТОВ «Сиг ОСОБА_8» до заяви про порушення справи додано перелік кредиторів ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Сиг ОСОБА_8» в якому зазначено лише одного кредитора ТОВ «Антал-Груп», та відсутні відомості щодо звернення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС до ліквідатора під час здійснення досудової самоліквідації ТОВ «Сиг ОСОБА_8» з кредиторськими вимогами.

Також, при зверненні до господарського суду з заявою про порушення справи про банкрутство боржник не вказував на наявність у нього заборгованості перед ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області.

Згідно з ч.1 ст. 95 Закону про банкрутство до боржника, що ліквідується власником застосовується особливий порядок провадження у справі. Головною умовою порушення провадження у справі про банкрутство за цією статтею є стан неоплатності боржника, що встановлюється ліквідатором (ліквідаційною комісією) боржника за наслідками аналізу його пасиву та активу.

Відповідно до ч. 3 ст. 95 Закону про банкрутство, кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Частиною 1 статті 210 ГК України встановлено, що правами кредиторів щодо неплатоспроможних боржників користуються також визначені законом органи справляння податків, зборів (обовязкових платежів).

Наведена правова норма не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство.

Таким чином, особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише у разі подання у встановленому порядку заяви з грошовими вимогами до боржника. Тільки після цього, така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

Повідомлення про визнання ТОВ «Сиг ОСОБА_8» банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури було розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 14.11.2016 за № 37325, тобто вказана інформація була загальнодоступною, в тому числі для податкового органу.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази звернення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області з грошовими вимогами до боржника в порядку, встановленому ч. 3 ст. 95 Закону про банкрутство.

Таким чином, Державна податкова інспекція у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області не набула статусу учасника справи про банкрутство, оскільки не звернулася з грошовими вимогами до боржника ні в процедурі ліквідації згідно норм цивільного законодавства, ні в процедурі банкрутства, та не була визнана кредитором у справі про банкрутство.

При цьому про наявність у боржника будь-якої податкової заборгованості перед Державною податковою інспекцією у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області прокуратура Миколаївської області не вказує в апеляційній скарзі, та доказів наявності податкової заборгованості до апеляційної скарги не додає.

Щодо посилання скаржника про те, податковий орган був позбавлений можливості вчасно провести позапланову документальну перевірку діяльності боржника, слід зазначити наступне.

Згідно п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби, зокрема, мають право проводити перевірки платників податків в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 78 Податкового Кодексу України, у разі порушення провадження у справі про визнання банкрутом платника податків органами державної податкової служби проводиться документальна позапланова виїзна перевірка.

Позапланова виїзна перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків (пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 82.2 Податкового кодексу України тривалість перевірок, визначених у ст. 78 цього Кодексу (крім перевірок, що проводяться за наявності обставин, визначених у пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 цього Кодексу, тривалість яких встановлена у ст. 200 цього Кодексу), не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо субєктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів. Продовження строків проведення перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 10 робочих днів для великих платників податків, щодо суб'єктів малого підприємництва - не більш як на 2 робочих дні, інших платників податків - не більш як на 5 робочих днів. Загальний термін проведення перевірок, визначених у пунктах 200.10 та 200.11 статті 200 цього Кодексу, з урахуванням установлених цим пунктом строків зупинення не може перевищувати 60 календарних днів (п. 82.4 ст. 82 Податкового кодексу України).

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про вжиття податковою інспекцією заходів для проведення документальної позапланової виїзної перевірки ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Сиг ОСОБА_8» у строк, встановлений ст.82.2. Податкового кодексу України.

Крім того, в матеріалах справи також відсутні докази відмови ліквідатора про надання документів для перевірки чи оскарження податковим органом відповідної відмови ліквідатора, або його бездіяльності, в судовому порядку.

Посилання апелянта на відсутність ОСОБА_7 з обмеженою відповідальністю «Сиг ОСОБА_8» за юридичною адресою колегія суддів апеляційного господарського суду до уваги не приймає, оскільки на думку скаржника даний факт підтверджується службовою запискою (вих. № 369/вн-07 від 20.07.2016р.) заступника начальника ОУ ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, доданою до апеляційної скарги.

В службовій записці зазначено, що оперативне управління ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області, на виконання запиту ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва щодо встановлення місцезнаходження ТОВ «Сиг ОСОБА_8» повідомляє, що проведеними заходами встановлено відсутність даного СПД за податковою адресою: м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 19.

Колегія суддів ознайомившись з даною службовою запискою, ставиться до неї критично, оскільки там не зазначені конкретні дати, коли саме було здійснено вихід за юридичною адресою боржника, не вказано скільки разів було здійснено вихід за адресою боржника, окрім того не ідентифіковано коло осіб та не зазначено їх повноваження, які нібито приймали участь при здійсненні перевірки місцезнаходження ТОВ «Сиг ОСОБА_8». Тобто, вищевказана службова записка оперативного управління ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області не приймається до уваги апеляційним господарським судом як належний доказ у даній справі з питань відсутності боржника за місцезнаходженням.

Що стосується факту не проведення позапланової перевірки податковим органом платника податків у звязку з рішенням засновника про його припинення та в подальшому його банкрутством, то на думку колегії суддів податковий орган має достатньо прав та можливостей для здійснення такої перевірки у встановленому законом порядку у період після публікації оголошення боржником про припинення діяльності, персонального повідомлення про це податкового органу та відповідного оголошення про порушення справи про банкрутство. Проведення або не проведення вказаної перевірки в даному випадку залежить виключно від волевиявлення контролюючого органу, який не заявляв про наявність заборгованості платника податків перед бюджетом, тому не набув статусу кредитора боржника у справі про його банкрутство. Також відомості про податкову заборгованість були відсутні у документах фінансової звітності платника податків. Не проведення перевірки податковим органом не є доказом порушення вимог цивільного законодавства з боку ліквідаційної комісії під час проведення процедури припинення боржника за рішенням засновників.

За таких обставин твердження прокурора про порушення інтересів держави та необхідність його вступу до справи з метою захисту інтересів держави є безпідставними, оскільки засновані на припущеннях щодо можливого виявлення під час перевірки порушень податкового законодавства. Згідно ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Припущення щодо можливого виявлення порушень у майбутньому, закон не відносить до доказів у господарському процесі. У звязку з відсутністю у Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області статусу кредитора боржника колегія суддів робить висновок про відсутність у прокурора законних прав користуватися процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу у даній справі.

Згідно до п. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України», якщо апеляційну скаргу подано, зокрема, особою, яка не має права її подавати, то у таких випадках апеляційний господарський суд повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу з посиланням на статті 91 або 106 ГПК України. У разі помилкового порушення апеляційного провадження в зазначених випадках суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України.

За таких обставин заявник апеляційної скарги Перший заступник прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області позбавлений права на оскарження судових рішень у даній справі про банкрутство. У звязку з чим, суд апеляційної інстанції припиняє апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, як безпідставно порушене.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86, ст. 91 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційне провадження з перегляду постанови господарського суду Миколаївської області від 14.11.2016р. по справі № 915/1117/16 за апеляційною скаргою Першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області - припинити.

Справу № 915/1117/16 повернути до господарського суду Миколаївської області.

Касаційні скарги на постанови (ухвали) апеляційного господарського суду подаються в порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ч. 3 ст. 8 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Ю. Аленін

ОСОБА_3