РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2017Справа №910/103/17

За позовомКонцерну "Міські теплові мережі"
доДержавного агентства з енергоефективності та енергозбереження України
третя особа №1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаЗапорізька обласна державна адміністрація
третя особа №2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачаДепартамент промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької обласної державної адміністрації
простягнення 858,80 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачане з'явились
від відповідачаМезенцева К.І.
від третьої особи № 1не з'явились
від третьої особи № 2не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України 858,80 грн., з яких 801,70 грн. основного боргу за договором № 600393 купівлі-продажу теплової енергії у гарячій воді від 01.08.2014, 3% річних у розмірі 17,02 грн., 40,08 грн. інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 600393 купівлі-продажу теплової енергії у гарячій воді від 01.08.2014 в частині здійснення своєчасної оплати за поставлену теплову енергію у період з жовтня місяця 2015 року по квітень місяць 2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/103/17, розгляд якої призначено на 01.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2017, у зв'язку з тим, що судове засідання, призначене на 01.02.2017 не відбулось, розгляд справи призначити на 16.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2017, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача, розгляд справи призначено на 23.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2017 за клопотанням представника відповідача судом продовжено строк розгляду спору у справі №910/103/17 на 15 днів, залучено до участі у справі Запорізьку обласну державну адміністрацію третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача та відкладено розгляд справи на 22.03.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2017 судом відмовлено в задоволенні клопотання Концерну "Міські теплові мережі" про проведення судового засідання, призначеного на 22.03.2017, у режимі відео конференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2017 за клопотанням представника позивача судом залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент промисловості та розвитку інфраструктури Запорізької обласної державної адміністрації та відкладено розгляд справи на 30.03.2017.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 30.03.2017 не з'явився. Через канцелярію суду позивач надав витребувані судом документи.

Представник відповідача в судове засідання 30.03.2017 з'явився. Відповідач у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 № 55-р "Про передачу нежитлових приміщень до сфери управління обласних державних адміністрацій та Міністерства внутрішніх справ", нежитлове приміщення загальною площею 265,2 кв.м (реєстраційний номер 01) у будівлі (літера А-5) по вул. Горького, 159 Б у м. Запоріжжі передано зі сфери управління Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України до сфери управління Запорізької обласної державної адміністрації, з моменту прийняття вищевказаного розпорядження вказане приміщення відповідачем не використовувалось, а затримка в процесі передачі нежитлового приміщення (підписанні актів приймання-передачі) виникла з вини Запорізької обласної державної адміністрації, про що позивача було повідомлено листами відповідача за вих. № 710-01/13/4-16 від 15.09.2016 та № 870-01/13/4-16 від 24.10.2016. Відповідач стверджує, що датою розірвання договору №600393 купівлі-продажу теплової енергії у гарячій воді від 01.08.2014 є дата прийняття розпорядження Кабінетом Міністрів України про передачу нежитлового приміщення, тобто 27.01.2016, у зв'язку з чим на його думку вирішення питання про оплату теплової енергії у гарячій воді, яка постачається до нежитлового приміщення по вул. Горького, 159 Б у м. Запоріжжі є доцільним із Запорізькою обласною державною адміністрацією, як з органом, уповноваженим управляти відповідним державним майном.

Представник третьої особи №1 в судове засідання, призначене на 30.03.2017, не з'явився. Третя особа №1 через канцелярію Господарського суду міста Києва надала пояснення по суті спору, в яких повідомила, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 № 55-р "Про передачу нежитлових приміщень до сфери управління обласних державних адміністрацій та Міністерства внутрішніх справ" нежитлове приміщення загальною площею 265,2 кв.м (реєстраційний номер 01) у будівлі (літера А-5) по вул. Горького, 159 Б, у м. Запоріжжі було фактично передано із сфери управління Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження до сфери управління Запорізької обласної державної адміністрації за актом приймання - передачі нежитлового приміщення від 19.04.2016, у зв'язку з чим у Запорізькій обласній державній адміністрації інформація щодо заборгованості, яка виникла у період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року за договором № 600393 купівлі-продажу теплової енергії у гарячій воді від 01.08.2014, укладеним між Концерном "Міські теплові мережі" та Державним агентством з енергоефективності та енергозбереження України, відсутня. Крім цього, третя особа №1 просила суд здійснювати розгляд справи без участі її представника у судовому засіданні.

Представник третьої особи №2 в судове засідання, призначене на 30.03.2017 не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про проведення судового засідання третя особа №2 була повідомлена належним чином.

На підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 30.03.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва №910/28586/14 від 02.04.2015 за позовом Концерну "Міські теплові мережі" в особі Філії Концерну "МТМ" Жовтневого району до Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України про спонукання до укладення договору, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду 27.05.2015 з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 23.11.2015 між Концерном "Міські теплові мережі" (надалі - теплопостачальна організація, позивач) в особі Філії Концерну "МТМ" Жовтневого району та Державним агентством з енергоефективності та енергозбереження України (надалі - споживач, відповідач), визнано укладеним договір № 600393 купівлі-продажу теплової енергії у гарячій воді від 01.08.2014 (надалі - договір). Відповідно до умов договору теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов'язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами (п.1.1), теплова енергія відпускається споживачу в Гкал згідно з додатком №1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби: - опалення та вентиляцію - на протязі опалювального періоду, - підігрів води - за наявної можливості, - кондиціювання - по замовленню споживача, - інші технологічні потреби - по замовленню споживача (п.2.1), розрахунки за даним договором здійснюються в грошовій або в іншій формі, що не заперечує діючому законодавству, згідно з діючими на час розрахунків тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку, на підставі показань вузла обліку теплової енергії, а у випадках їх відсутності - відповідно до обсягів фактично спожитої теплової енергії, розрахованих згідно законодавства та умов договору (п.6.1), розрахунковим періодом є календарний місяць (п.6.2), підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі (п.6.3), споживач зобов'язаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату (п.6.4), при наявності приладів комерційного обліку - обсяги спожитої теплової енергії визначаються за фактичними показниками приладів обліку. Споживачам, що не мають приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірними тепловими навантаженнями з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря, холодної води та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання споживача у розрахунковому періоді (п.6.5), споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації за адресою: вул. Артема, буд. № 79 а, тел. 764-36-30, документи за розрахунковий період: - рахунок, - акт приймання-передачі теплової енергії, - податкову накладну (платникам ПДВ) (п.6.7), отриманий акт приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі п'яти днів з дати отримання. Датою отримання акту вважається: - при отриманні нарочним - дата вручення представнику споживача, - при направленні рекомендованим листом - дата, зазначена у відбитку поштового штемпеля на документі, що зроблений поштовим відділенням та підтверджує відправлення, з урахуванням поштового пробігу документа (по місту - 3 дні, по області - 5 днів, по Україні - 7 днів) (п.6.7.1), у разі неотримання теплопостачальною організацією підписаного акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін, встановлений п. 6.7.1. договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в акті, споживач зобов'язаний надати теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного акту з додаванням відповідних документів та погодити з теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений пунктом 6.7.1. договору строк. При отриманні заперечень в підписанні акту та доказів в обґрунтування заперечень до нього, теплопостачальна організація розглядає їх та надає відповідь про прийняття або відмову у прийнятті заперечень. При прийнятті заперечень до акту вносяться відповідні коригування в акті наступного місяця. У разі відмови у прийнятті заперечень, теплопостачальна організація надає нормативно обґрунтовану відповідь та вважає акт прийнятим до розрахунку, якщо цей акт в місячний строк не буде оскаржений споживачем в судовому порядку (п.6.7.2), цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до моменту укладення угоди про його розірвання. У відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України, умови договору застосовуються до відносин між споживачем і теплопостачальною організацією, які виникли до його укладання - з 01.01.2013 року. Термін дії договору, а також його певні умови, можуть бути переглянуті за узгодженням сторін на підставах та у відповідності до діючого законодавства України (п.10.1).

Додатками №1, № 2, №3, № 4 до договору визначено обсяги та порядок постачання теплової енергії, схему межі поділу теплової мережі, умови припинення постачання теплової енергії, тарифи на теплову енергію за договором.

Відповідно до схеми межі поділу до договору постачання теплової енергії споживачу здійснюється у нежитлове приміщення загальною площею 265,2 кв.м (реєстраційний номер 01) у будівлі (літера А-5) по вул. Горького, 159 Б, у м. Запоріжжі.

Позивачем на виконання умов договору було поставлено відповідачу за період з жовтня місяця 2015 року по квітень місяць 2016 року теплову енергію на загальну суму 801,70 грн., у зв'язку з чим надані відповідні рахунки для оплати та акти приймання -передачі теплової енергії для підписання.

Як зазначає позивач, відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання - передачі теплової енергії на адресу Концерну „МТМ" не надав, тобто фактично, відповідно до умов п.6.7.2 договору, погодився з кількістю спожитої теплової енергії та із сумами нарахованими позивачем до оплати за відповідний період.

31.05.2016 та 11.10.2016 позивачем було надіслано на адресу відповідача претензії за вих.№1736-04 та №1510/04 із вимогою погасити суму заборгованості за спірний період, однак відповідач заборгованість у добровільному порядку не оплатив.

Листами за вих. № 710-01/13/4-16 від 15.09.2016 та № 870-01/13/4-16 від 24.10.2016 відповідач повідомив позивача про те, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 № 55-р "Про передачу нежитлових приміщень до сфери управління обласних державних адміністрацій та Міністерства внутрішніх справ", нежитлове приміщення загальною площею 265,2 кв.м (реєстраційний номер 01) у будівлі (літера А-5) по вул. Горького, 159 Б у м. Запоріжжі передано зі сфери управління Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України до сфери управління Запорізької обласної державної адміністрації, з моменту прийняття вищевказаного розпорядження вказане приміщення відповідачем не використовувалось, а затримка в процесі передачі нежитлового приміщення (підписанні актів приймання-передачі) виникла з вини Запорізької обласної державної адміністрації. Також, відповідач стверджував, що датою розірвання договору №600393 купівлі-продажу теплової енергії у гарячій воді від 01.08.2014 є дата прийняття розпорядження Кабінетом Міністрів України про передачу нежитлового приміщення, тобто 27.01.2016, у зв'язку з чим вирішення питання про оплату теплової енергії у гарячій воді, яка постачається до нежитлового приміщення по вул. Горького, 159 Б у м. Запоріжжі є доцільним із Запорізькою обласною державною адміністрацією, як з органом, уповноваженим управляти відповідним державним майном

За своєю правовою природою вищевказаний договір є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

За змістом ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Як свідчать обставини справи, позивачем було поставлено відповідачу теплову енергію на умовах, передбачених укладеним між сторонами договором за період з жовтня місяця 2015 року по квітень місяць 2016 року (19.04.2016) на загальну суму 801,70 грн. Проте відповідач в порушення умов договору та норм законодавства України не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов'язання по оплаті отриманої теплової енергії за спірний період, у зв'язку з чим в останнього станом на день розгляду справи існує заборгованість у розмірі 801,70 грн.

Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання - передачі теплової енергії за спірний період на адресу Концерну „МТМ" не надав, тобто фактично, відповідно до умов п.6.7.2 договору, погодився з кількістю спожитої теплової енергії та із сумами нарахованими позивачем до оплати за відповідний період.

Щодо тверджень відповідача, які викладені ним у запереченнях на позов, суд зазначає наступне.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27.01.2016 № 55-р "Про передачу нежитлових приміщень до сфери управління обласних державних адміністрацій та Міністерства внутрішніх справ" нежитлове приміщення загальною площею 265,2 кв.м (реєстраційний номер 01) у будівлі (літера А-5) по вул. Горького, 159 Б, у м. Запоріжжі було передано із сфери управління Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження до сфери управління Запорізької обласної державної адміністрації.

Фактично зазначене приміщення було передано відповідачем третій особі №2 за актом приймання - передачі нежитлового приміщення лише 19.04.2016, відтак, у спірний період оплату отриманої теплової енергії мав здійснювати відповідач - споживач послуг. До того ж, за змістом п.10.1 договору № 600393 купівлі-продажу теплової енергії у гарячій воді від 01.08.2014, вказаний правочин набирає чинності з дня його підписання і діє до моменту укладення угоди про його розірвання. Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів дотримання порядку розірвання правочину визначеного умовами договору та чинним законодавством України.

У зв'язку з викладеним, суд визнає факт наявності основної заборгованості за договором, яка становить 801,70 грн. за спірний період належним чином доведеним, документально підтвердженим і відповідачем не спростованим, а отже вказані позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 40,08 грн. та 3% річних у розмірі 17,02 грн., господарський суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №48/23 від 18.10.2011 та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010.

З наданого позивачем розрахунку слідує, що останній проводить нарахування 3% річних та інфляційних втрат з 20.11.2015 по 31.10.2016.

За результатами здійсненої перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань судом встановлено, що їх розмір відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства і є арифметично вірними, а тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 17,02 грн. та інфляційних втрат в сумі 40,08 грн. також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У зв'язку із задоволенням позову судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України (04112, м. Київ, вул. І.Гонти, будинок 1, ідентифікаційний номер 37536010) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (69091, Запорізька обл., місто Запоріжжя, бульвар Гвардійський, будинок 137, ідентифікаційний номер 32121458) заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 801 (вісімсот одна) грн. 70 коп., 3% річних у розмірі 17 (сімнадцять) грн. 02 коп., інфляційні втрати у розмірі 40 (сорок) грн. 08 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.04.2016

Суддя Ю.М.Смирнова