КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2017 р. Справа№ 927/1131/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Станіка С.Р.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Даниленко Т.О.

за участю представників:

від позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) -

Прохоров Є.І.. - представник за довіреністю

від апелянта (відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) - Підгорний К.Є. - представник за довіреністю

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АШЕР" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017 у справі № 927/1131/15 (суддя Фетисова І.А.)

за первісним позовом Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АШЕР"

про стягнення 68 000,00 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АШЕР"

до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання рішення недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017 у справі № 927/1131/15 первісний позов задоволено в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову повністю відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що, оскільки товариством не оспорюється факт отримання примірника рішення з супровідним листом органу АМКУ № 2-26/1-1684 від 04.04.2013 а тому, з огляду на дату отримання примірника рішення товариством 08.04.2013, двомісячний строк оскарження рішення слід відлічувати з 09.04.2013 по 09.06.2013. Суд першої інстанції константував, що а ні з матеріалів справи, а ні з усних та письмових пояснень сторін у справі не вбачається, що товариство зверталось в установлений двомісячний строк до компетентного суду (господарської юрисдискції) з вимогами про визнання недійсним рішення від 19.03.2013 № 48-к по справі № 1/12-22-13 та йому було господарським судом відмовлено в прийнятті такого позову. З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що, встановлений ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" двомісячний строк оскарження рішення органу АМКУ закінчився 09.06.2013. Позивач з позовом про визнання недійсним рішення звернувся до господарського суду Чернігівської області лише 10.09.2015, а тому, приймаючи до уваги, що товариством пропущений встановлений законодавством строк на оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України і такий строк не може бути відновлений, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову, в зв'язку з чим в задоволенні зустрічного позову відмовив. Щодо первісних позовних вимог, суд першої інстанції зазначив про те, що матеріали справи не містять, а товариством не надано, доказів оплати штрафу на підставі рішення № 48-К від 19.03.2013. Станом на 03.08.2015 документів на підтвердження сплати штрафу в сумі 34 000, 00 грн. від ТОВ "Ашер" до Відділення не надходило. Розмір пені за прострочення сплати штрафу складає 34 000,00 грн. Враховуючи відсутність виконання товариством обов'язку по оплаті штрафу, встановлення правомірності нарахованого розміру пені, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що первісний позов є обґрунтованими й таким, що підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з винесеним рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю "АШЕР" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017 у справі № 927/1131/15 в повному обсязі та прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити повністю, а зустрічний позов задовольнити та визнати недійсним рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.03.2013 № 48-К у справі № 1/12-22-13.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не повністю з'ясував обставини справи стосовно отримання ТОВ «АШЕР» належної копії рішення адміністративної колегії Харківського ОТВ АМК від 19.03.2013 № 48-К у справі № 1/12-22-13, яка б відповідала його оригіналу. Також, апелянт зазначив, що висновки суду першої інстанції стосовно пропущення ТОВ «АШЕР» строку на звернення до господарського суду з вимогою про визнання вищевказаного рішення недійсним, не відповідають обставинам справи, оскільки зустрічний позов було подано 10.09.2015, до отримання належним чином засвідченої копії спірного рішення. Крім того, скаржник зазначає про те, що, подаючи свій адміністративний позов, ТОВ «АШЕР» керувалося існуючою на той час практикою Верховного суду України. Серед іншого, постанови ВСУ, на які посилається відповідач за первісним позовом, як на підтвердження, що такі спори розглядалися і в адміністративному судочинстві, до цього часу не скасовані та в силу приписів ст. 124 Конституції України є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АШЕР" передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів: Михальської Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АШЕР" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017 у справі № 927/1131/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 22.03.2017.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Куксова В.В. у відпустці, розгляд справи № 927/1131/15 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АШЕР" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017 у справі № 927/1131/15, який був призначений на 22.03.2017 не відбувся.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АШЕР" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017 у справі № 927/1131/15 призначено на 05.04.2017.

Розпорядженням від 03.04.2017, у зв'язку з перебування судді Михальської Ю.Б., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Куксова В.В., суддів Станіка С.Р., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.04.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АШЕР" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017 прийнято до провадження у визначеному складі суддів.

В судовому засіданні 05.04.2017 представник апелянта підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017 у справі № 927/1131/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов повністю, а в задоволенні первісного позову - відмовити.

Представник позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) в судовому засіданні 05.04.2017 проти доводів апеляційної скарги заперечував з урахуванням поданого через канцелярію відзиву на апеляційну скаргу, та зазначив, що рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування - відсутні.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "АШЕР" підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути скасовано повністю, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, рішенням адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення) від 19.03.2013 № 48-К (далі - Рішення) у справі №1/12-22-13 визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АШЕР" ( далі - ТОВ "Ашер") не надавши інформацію Відділенню на вимогу голови від 08.06.2012 №02-26/1-2556/18 в строк, встановлений головою територіального відділення, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

Згідно з абз. 4 ч. 2 та ч. 5 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", передбачене пунктом 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на ТОВ "Ашер" штраф у розмірі 34 000, 00 грн.

Зобов'язано Товариство надати територіальному відділенню інформацію, передбачену вимогою голови від 08.06.2012 № 02-26/1-2556/18, в п'ятнадцятиденний строк з дня отримання рішення.

Копія рішення № 48-К направлена Відділенням до ТОВ "Ашер" разом з супровідним листом від 04.04.2013 № 02-26/1-1684.

Вказаний лист та копія рішення № 48-К отримані представником ТОВ "Ашер" 08.04.2013, про що свідчить наявний в матеріалах справи копія листа Центру поштового зв'язку № 1 Харківської дирекції УДППЗ "Укрпошта" від 06.08.20163 № 09-01-1590.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, з супровідного листа № 02-26/1-1684 від 04.04.2013, вбачається, що додатком до нього зазначено копія рішення Адміністративної колегії Харківської ОТВ Антимонопольного комітету України від 19.03.2013 № 48-К в 1 прим. на 3 арк.

Лист містить інформацію про прийняте органом АМКУ рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, порядок оплати штрафу та інформацію про надання до органу АМКУ доказів оплати штрафу, підстави для нарахування 1, 5% пені.

Оглянувши в судовому засіданні 12.12.2016 примірник отриманого Товариством рішення та оригінал рішення суд першої інстанції встановив, що такі примірники повністю по тексту збігаються, окрім відсутніх оригіналів підписів членів адміністративної колегії, голови колегії, фактично проставлених на примірнику, отриманого товариством, штампу "Копія" та штампу про його завірення 19.03.2013, підпису особи та печатки загального відділу драгун АМКУ.

Також, судом перщої інстанції встановлено, що з наявних в матеріалах справи примірника копії рішення, отриманого Товариством, копії з оригіналу рішення та оглянутого судом оригінала рішення, вбачається посилання по тексту оспорюваного рішення на можливість його оскарження саме до господарського суду. Враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що відділенням АМКУ було доведено до Товариства порядок оскарження рішення й останньому було відомо про це саме з примірника отриманого ним 08.04.2013 Рішення.

З огляду на те, що Товариством не оспорюється факт отримання примірника рішення з супровідним листом органу АМКУ № 2-26/1-1684 від 04.04.2013, а тому, з огляду на дату отримання примірника рішення товариством 08.04.2013, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що двомісячний строк оскарження рішення слід відлічувати з 09.04.2013 по 09.06.2013.

При цьому, ТОВ "Ашер" звернулось з позовом про оскарження рішення № 48-К до Чернігівського окружного адміністративного суду, тобто оскаржило його в порядку адміністративного судочинства, що, на думку суду першої інстанції, не відповідає вищевказаним нормам законодавства.

Як зазначає, місцевий господарський суд, оглянувши 12.12.2016 оригінал справи № 1/12-22-13 Харківського відділення АМКУ, ним встановлено, що така не містить доказів направлення Товариству іншого примірника оспорюваного рішення, а тому, суд першої інстанції дійшов до висновку, що саме примірник рішення , надісланий з супровідним листом № 02-26/1-1684 від 04.04.2013, було використано Товариством в процесі оскарження до адміністративного суду, оскільки іншого примірника відділення АМКУ товариству не надсилало.

Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом з даного питання пояснив, що копія рішення № 48-К у справі № 1/12-22-13, яка була надіслана ТОВ "Ашер" із супровідним листом від 04.04.2013 № 02-26/1-1684, отримана ТОВ "Ашер" 08.04.2013 та, на його думку, не відповідає вимогам, а саме на копії отриманого ТОВ "Ашер" рішення Відділення відсутній підпис голови та всіх членів колегії. Крім того, оригінал рішення підписано виконавцем ОСОБА_4, юрисконсультом ОСОБА_5 та секретарем колегії ОСОБА_6, прізвища та підписи яких на копії рішення взагалі відсутні.

ТОВ "Ашер" в поясненнях зазначає, що відсутність на отриманій ними копії рішення підпису секретаря вказує на порушення п. 5.23 Національного стандарту України "Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003" та п. 56 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органів виконавчої влади, згідно яких підпис секретаря на документах колегіальних органі є обов'язковим.

Так, ТОВ "Ашер" вважає, що копія оспорюванного рішення не відповідає вимогам чинного законодавства України, момент отримання ними такої копії не можна вважати моментом з якого починається перебіг строку для оскарження до господарського суду.

ТОВ "Ашер" також зазначає, що в дійсності, копію оспорюванного рішення, посвідчену у порядку, встановленому законодавством, від Харківського ОТВ АМК досі не отримано. З оригіналом оспорюванного рішення ТОВ "Ашер" ознайомилось в засіданні господарського суду Чернігівської області, яке відбулось по даній справі 22.10.2015, що підтверджується протоколом судового засідання від 22.10.2015.

Крім того, ТОВ "Ашер" 23.04.2013, тобто у встановлений законом двомісячний строк для оскарження в господарський суд, було подано адміністративний позов про визнання протиправним та скасування Рішення, який судом було прийнято до розгляду.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.05.2013 у справі №825/1605/13-а позов ТОВ "Ашер" було задоволено в повному обсязі.

Однак, ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2015 у справі № 825/1605/13-а було роз'яснено ТОВ "Ашер" право на звернення до суду в порядку господарського судочинства, що ТОВ "Ашер" і було зроблено шляхом подання зустрічного позову 10.09.2015.

Описаними по тексту, скасованої ухвалою КАГС постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.05.2013, підставами подання позову були зазначені позивачем та досліджувались судом відсутність у Харківського відділення АМКУ повноважень на здійснення дослідження ринку поза межами Харківської області , з огляду на відсутність в дорученні голови АМКУ визначень регіону дослідження такого ринку, оскільки позивач зареєстрований в м. Чернігів. При цьому, оскарження позивачем в адміністративному суді було, саме примірник рішення органу АМКУ, який отримано з супровідним листом № 2-26/1-1684 від 04.04.2013.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що, а ні з матеріалів справи, а ні з усних та письмових пояснень сторін у справі не вбачається, що Товариство зверталось в установлений двомісячний строк до компетентного суду (господарської юрисдискції) з вимогами про визнання недійсним рішення від 19.03.2013 № 48-к по справі № 1/12-22-13 та йому було господарським судом відмовлено в прийнятті такого позову.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлений ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" двомісячний строк оскарження рішення органу АМКУ для Товариства закінчився 09.06.2013.

Позивач з позовом про визнання недійсним рішення звернувся до господарського суду Чернігівської області лише 10.09.2015, про що свідчить відбиток штампу на зустрічній позовній заяві, тобто більш ніж через два роки після закінчення строку оскарження.

Посилання позивача на факт оскарження ним рішення від № 48-К від 19.03.2013 до Чернігівського окружного адміністративного, судом першої інстанції до уваги не прийнято.

Таким чином, на думку місцевого господарського суду, звернення позивача до суду іншої юрисдикції, а не з позовом в порядку господарського судочинства ніяким чином не вплинуло на перебіг та закінчення строку, встановленого ч.1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", зокрема не переривало й не продовжувало цього строку.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку, що інші підстави та обґрунтування заявленого зустрічного позову не є впливовими на встановлений судом факт пропуску двомісячного строку на оскарження рішення органу АМКУ, а тому місцевим господарським судом до уваги не прийняті.

Приймаючи до уваги, що товариством пропущений встановлений законодавством строк на оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України і такий строк не може бути відновлений, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом відмовив повністю.

Щодо первісно позову.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними матеріалами справи, пунктом 2 резолютивній частині рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення № 48-К від 19.03.2013 визначено, що згідно з абз. 4 ч. 2 та ч. 5 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення законодавства про захист економічної конкуренції на ТОВ "Ашер" накладено штраф у розмірі 34 000,00 грн.

Отже, з урахуванням вимог ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", встановлення судом факту пропуску Товариством строку на оскарження рішення, про що зазначено вище, отримання рішення № 48-К ТОВ "Ашер" 08.04.2013, судом першої інстанції зроблено висновок про те, що строк сплати штрафу сплинув 10.06.2013, оскільки останній день строку - 09.06.2013 припадав на вихідний день.

Матеріали справи не містять, а товариством не надано, доказів оплати штрафу на підставі рішення № 48-К від 19.03.2013.

Посилаючись на ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", відділення в письмових поясненнях наголошує на те, що на період оскарження ТОВ "Ашер" рішення № 48-К до адміністративного суду, нарахування пені не зупинялось.

Станом на 03.08.2015 документів на підтвердження сплати штрафу від ТОВ "Ашер" до Відділення не надходило. Розмір пені за прострочення сплати штрафу складає 34 000, 00 грн.

Згідно розрахунку пені, що міститься в матеріалах справи, її нарахування Відділення здійснювало за період з 11.06.2013 по 03.08.2015 - 784 дні. 34 000,00*1,5%=510 *784= 399 840,00 грн. Але оскільки, згідно ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розмір пені не може перевищувати розмір штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України, тобто в даній справі - 34 000,00 грн.

З огляду на відсутність виконання Товариством обов'язку по оплаті штрафу, правомірності нарахованого розміру пені, суд першої інстанції дійшов висновку, що первісний позов є обґрунтованими й таким, що підлягає задоволенню.

Проте, з вказаними висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується і вважає їх таким, що зроблені з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також такими, що не відповідають обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі, зокрема, справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення в інший спосіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Закони України можуть передбачати вирішення певних категорій публічно-правових спорів у порядку іншого судочинства, зокрема господарського.

Згідно ч.1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

В постанові Верховного Суду України від 23.06.2015 № 21-688а15, яка застосовується судом на підставі ст.11128 Господарського процесуального кодексу України, викладено висновок щодо підсудності справ за участю органів Антимонопольного комітету України, в якому зазначено, що "відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції."

Отже, встановлений в ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строк є присічним, оскільки в самій нормі зазначено про неможливість відновлення такого строку.

Аналогічна правова позиція міститься і в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.11.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства", приписах ч. 1. ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та вбачається доведення до товариства такого порядку з тексту оспорюваного рішення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, якою кожному гарантується право оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, то суд вважає за необхідне зазначити, що таке право не викликає жодних заперечень, як й приписи ст. 124 Конституції України щодо обов'язковості виконання судових рішень.

А тому, звернувшись до господарського суду з зустрічним позовом, Товариство скористалось правом на судовий захист. При цьому, не будь-яке звернення до суду з позовом неодмінно тягне за собою здійснення захисту тих прав, які товариство вважає порушеними, а лише таке, що засноване на законі і узгоджено з його вимогами.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України Закону України "Про захист економічної конкуренції" особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Приписами ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ч. 7 ст. 56 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у разу несплати штрафу у стоки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Отже, як вже зазначалося вище, рішенням адміністративної колегії Відділення від 19.03.2013 № 48-К у справі № 1/12-22-13 визнано, що Товариство не надавши інформацію територіальному відділенню на вимогу голови від 08.06.2012 № 02-26/1-2556/18 в строк, встановлений головою територіального відділення, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки.

Враховуючи приписи абзацу 4 ч. 2 та ч. 5 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", пунктом 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на Товариство штраф у розмірі 34 000, 00 грн., а також зобов'язано Товариство надати територіальному відділенню інформацію, передбачену вимогою голови від 08.06.2012 № 02-26/1-2556/18, в п'ятнадцятиденний строк з дня отримання рішення.

Копію вказаного Рішення було вручено Товариству 08.04.2013, що підтверджується листом Харківської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 06.08.2013 № 09 01-1590.

Однак, Товариство зазначає, що 08.04.2013 ним не було отримано належним чином засвідченої копії Рішення, оскільки на копії, яка була отримана Товариством, відсутній підпис голови колегії та інших членів колегії, що підтверджується копією Рішення, отриманого Товариством.

Судом апеляційної інстанції було досліджено копію Рішення, яка була надіслана Товариству 08.04.2013 та ксерокопію з оригіналу, яку долучено до матеріалів справи судом першої інстанції 22.10.2015, і встановлено наступне.

Оригінал Рішення підписано головою, членами колегії, виконавцем ОСОБА_4, юрисконсультом ОСОБА_5, секретарем колегії ОСОБА_6, тобто особами, прізвища та підписи яких відсутні на копії Рішення, отриманої Товариством.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону "Про Антимонопольний комітет України" рішення та розпорядження, що приймаються органами Антимонопольного комітету України, головами його територіальних відділень відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції, надаються особам, які беруть участь у справі, у вигляді їх копій, посвідчених у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п. 1.1 Національного стандарту України "Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи (далі - документи) - постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності органів державної влади України, органів місцевого самоврядування; підприємств, установ, організацій та їх об'єднань усіх форм власності (далі - організацій).

Як зазначено у п. 5.27 та п. 5.23 вказаного стандарту відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23.

Підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ (повної, якщо документ надруковано не на бланку, скороченої - на документі, надрукованому на бланку), особистого підпису, ініціалу(-ів) і прізвища.

Приклади:

1 Голова Державного комітету статистики України

Підпис

Ініціал(и), прізвище

2 Голова

Підпис

Ініціал(и), прізвище.

Згідно з п. 3.13.2 Інструкції з діловодства в структурних підрозділах Антимонопольного комітету України, затвердженої наказом голови Антимонопольного комітету України 01.08.1997 № 54/01, яка діяла на дату завірення копії Рішення, копія з документа відтворюється рукописним або машинописним способами, текст документа відтворюється повністю, включаючи елементи бланка, засвідчується підписом службової особи, яка підтверджує відповідність змісту копії оригіналові, і скріплюється печаткою (не гербовою).

Засвідчувальний напис складається за такою формою: слово "Вірно", найменування посади, особистий підпис особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвище, дата засвідчення копії і проставляється нижче реквізиту "підпис".

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що направлена Товариству копія Рішення не відповідає оригіналу, оскільки на вказаній копії відсутні як підписи голови та членів колегії, так і позначка про те, що ці підписи були вчинені. Відсутні назви посад, прізвища та підписи трьох посадових осіб, які підписали Рішення.

Отже, Товариству була направлена копія Рішення яка не відповідає вимогам ч. 1 ст. 24 Закону України "Про Антимонопольний комітет України".

Щодо строку оскарження Рішення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

23.04.2013 Товариством було подано адміністративний позов про визнання протиправним та скасування Рішення, який судом було прийнято до розгляду.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.05.2013 у справі № 825/1605/13-а позов Товариства було задоволено в повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано Рішення.

Лише ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2015 у справі № 825/1605/13-а постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.05.2013 було скасовано. Провадження у справі за адміністративним позовом Товариства до Відділення про визнання протиправним та скасування рішення було закрито.

Судом роз'яснено Товариству право на звернення до суду в порядку господарського судочинства, що Товариством і було зроблено шляхом подання зустрічного позову 10.09.2015.

Згідно з ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.1, 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції, зокрема, право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на справедливий судовий розгляд включає в себе право на доступ до суду та право на доступ до правосуддя в широкому розумінні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов'язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів ( "Голдер проти Об'єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права ( "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36), (рішення Європейського Суду з прав людини справа "Церква села Сосулівка проти України" від 28.02.2008 заява № 37878/02).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Однак, суд першої інстанції зазначає про те, що встановлений ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" двомісячний строк оскарження рішення органу АМКУ закінчився 09.06.2013, проте позивач з позовом про визнання недійсним рішення звернувся до господарського суду Чернігівської області лише 10.09.2015, тобто більш ніж через два роки після закінчення строку оскарження.

Також, місцевий господарський суд зазначив про те, що звернення Товариства до суду іншої юрисдикції, а не з позовом в порядку господарського судочинства ніяким чином не вплинуло на перебіг та закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", зокрема не переривало й не продовжувало цього строку.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи № 927/1131/13, 22.10.2015 ТОВ "Ашер" ознайомилось з оригіналом оспорюванного рішення в засіданні господарського суду Чернігівської області, що підтверджується протоколом судового засідання від 22.10.2015.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що копія, яку Товариство отримало 08.04.2013 не відповідала оригіналу Рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що Товариство належним чином ознайомилося з Рішенням лише 22.10.2015, і саме з цією датою суд апеляційної інстанції пов'язує можливість позивача за зустрічним позовом зробити/отримати відповідну копію Рішення, а тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що строк на оскарження Рішення органу АМКУ слід відлічувати з 22.10.2015.

Отже, з наведеного вбачається, що строк на оскарження рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.03.2013 № 48-К у справі № 1/12-22-13 починається з 22.10.2015 та закінчується 22.12.2015.

З огляду на викладене, враховуючи те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АШЕР" подало зустрічний позов до Господарського суду Чернігівської області 10.09.2015, колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що Товариством не пропущено сторок на оскарження рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.03.2013 № 48-К у справі № 1/12-22-13.

Суд апеляційної інстанції вважає занеобхідне зазначити, що право Товариства порушено після початку розгляду справи зі спору, проте це не може бути підставою для відмови в задовлення позовних вимог за зустрічним позовом, оскільки така відмова порушить право Товариства на судовий захист, з урахування того, що строк на оскарження Рішення закінчується 22.12.2015.

По суті прийнятого Рішення, судом апеляційної інстанції встановлено, що Товариство є юридичною особою, місцезнаходженням товариства є Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Борисенка, 47 (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 16.07.2015).

15.06.2012 на адресу Товариства" надійшла вимога Відділення від 08.06.2012 № 02-26/1-2558/18 про надання інформації в зв'язку з проведенням досліджень ринку прийому (збору) склотари на підставі чинного законодавства та доручень голови Антимонопольного комітету України щодо надання повноважень по здійсненню дослідження ринку прийому (збору) склотари за межами Харківського регіону. Термін надання інформації до 20.06.2012.

Листом від 19.06.2012 за № 563 Товариство прохало для надання відповіді надати належним чином завірені копії доручень голови Антимонопольного комітету України щодо надання повноважень по здійсненню дослідження ринку прийому (збору) склотари за межами Харківського регіону.

Факт направлення цього листа підтверджується копією фіскального чеку Укрпошти від 20.06.2012.

Відповіді на цей лист Товариству не було надано.

Листом від 01.02.2013 за №02-26/1-639 Відділення направило Товариству копію розпорядження адміністративної колегії від 30.01.2013 № 24-рк про початок розгляду справи № 1/12-22-13 за ознаками вчинення останнім порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Вимогою від 07.02.2013 № 02-26/1-756 Відділення вимагало від Товариства надати зазначені у вимозі копії документів та повідомити про причини неподання інформації на вимогу від 08.06.2012 № 02-26/1-2556/18.

Листом від 19.02.2013 № 149 Товариство надано відповідь у якій, зокрема, зазначено, що єдиною причиною неподання запитуваної інформації є відмова територіального відділення АМКУ ознайомити Товариство з документами, на підставі яких територіальне відділення має право таку вимогу заявляти. До листа додано копії витребуваних вимогою від 07.02.2013 документів, крім п. 2 вимоги.

Факт направлення листа за адресою підтверджується копією фіскального чека Укрпошти від 19.02.2013 та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення адресату.

Листом від 04.03.2013 № 02-26/1-1232 Відділення надіслало Товариству копію подання про попередні висновки у справі № 1/12-22-13.

Листом від 13.03.2013 № 206 Товариство повідомило Відділення про свою незгоду з висновками подання. Прохало надіслати на його адресу копії доручень голови Антимонопольного комітету України на підтвердження повноважень по здійсненню дослідження ринку прийому (збору) склотари за межами Харківського регіону.

Отримання листа адресатом підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

19.03.2013 адміністративною колегією Відділення прийнято Рішення № 48-К у справі №1/12-22-13, за яким, зокрема, на Товариство накладено штраф у розмірі 34 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 2, 4 Закону України від 26.11.93 N 3659-XII "Про Антимонопольний комітет України" (далі - Закон № 3659), Антимонопольний комітет України оприлюднює інформацію та надає інформацію на запити відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону № 3659 встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом. споживачів.

Такі ж за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 № 32-р та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.03.2001 за № 291/5482.

Згідно з ч. 2 п. 2 цього ж Положення свої завдання відділення здійснює у відповідному регіоні, а у випадках, передбачених законодавством, та за дорученням Голови Комітету - за межами регіону.

Заперечуючи зустрічний позов Відділення вказує на те, що зверталося з листом до голови Антимонопольного комітету України щодо надання повноважень за межами Харківської області для перевірки необхідної інформації. Однак, доказів про таке звернення Відділенням суду не було надано.

Як зазначає Відділення, відповідні повноваження були надані листами Голови Антимонопольного комітету України:

- від 10.04.2012 № 12-01/2305 яким Відділення було уповноважено провести дослідження щодо наявності ознак порушення в діях ПАТ "САН ІНБЕВ Україна" та його дистриб'юторів на ринках прийому (збору) склотари, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються розподілу прийому (збору) склотари за територіальним принципом; прийняття розпорядження про початок розгляду справи, подання про попередні висновки на проект рішення у справі попередньо погодити з Комітетом;

- від 26.04.2012 № 13-01/222 яким уповноважено Відділення на здійснення дослідження ринку прийому (збору) склотари.

Однак, цими листами Відділення не було уповноважене на здійснення дослідження ринку прийому (збору) склотари за межами Харківського регіону, як про це вказало Відділення у вимозі від 08.06.2012, направленій Товариству.

В цих же листах, в якості правової підстави надання Відділенню відповідних повноважень, міститься посилання на п. 11 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, які зареєстровані Міністерством юстиції України 06.05.1994 за № 90/299, згідно з якими Голова Комітету має право за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, за поданням державного уповноваженого Комітету, керівника структурного підрозділу Комітету, голови територіального відділення або з власної ініціативи будь-які матеріали, що є в провадженні органу чи посадової особи, уповноважених на їх розгляд, передати на розгляд іншого органу чи посадової особи.

Як вказано у письмових поясненнях Відділення від 16.10.2015 головою Антимонопольного комітету України на розгляд Відділенню не передавались матеріали (справи) стосовно дослідження ринку прийому (збору) склотари, в тому числі відносно ПАТ "САН ІНБЕВ Україна) на його дистриб'юторів.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" встановлено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має повноваження при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням названого Комітету від 23.02.2001 № 32-р.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що хоча вони й не містять вичерпного переліку підстав вимагати надання певної інформації, але направлення органом Антимонопольного комітету України відповідного запиту буде правомірним лише у випадку, прямо передбаченому законом (п. 13.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства").

Отже, на дату направлення вимоги у Відділення не було повноважень витребувати вказану у вимозі інформацію, оскільки Товариство знаходиться за межами Харківського регіону, матеріали (справи) відносно ПАТ "САН ІНБЕВ Україна) на його дистриб'юторів на розгляд Відділенню не передавались як не надавались і повноваження по здійсненню дослідження ринку за межами Харківського регіону.

Статтею 57 Конституції України кожному гарантовано право знати свої права і обов'язки.

Відповідно до ст. 3 та 5 Закону України "Про інформацію" основними напрямами державної інформаційної політики, зокрема, є: забезпечення доступу кожного до інформації; забезпечення рівних можливостей щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації; забезпечення відкритості та прозорості діяльності суб'єктів владних повноважень.

Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Листами від 19.06.2012, 19.02.2013 та від 13.03.2013 Товариство прохало надати копії доручень голови Антимонопольного комітету України і мало право на це відповідно до Закону України "Про інформацію".

Не отримавши запитувану інформацію Товариство було позбавлено можливості ознайомитися з документами, на підставі яких Відділення має право вимагати надання витребуваної інформації, знати свої права та обов'язки по відношенню до Відділення, що є порушенням положень ст. 57 Конституції України та Закону України "Про інформацію".

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином судом апеляційної інстанції встановлено, що у Відділення були відсутні повноваження на витребування у Товариства інформації, яка зазначена у вимозі від 08.06.2012. Викладені у Рішенні висновки про наявність відповідних повноважень не відповідають обставинам справи.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що відлік строку на оскарження Рішення слід рахувати з 22.10.2015, а Товариство звернулося із зустрічним позовом не порушуючи приписи ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про правомірність позовних вимог позивача за зустрічним позовом, у зв'язку з чим задовольняє позовні вимоги Товариства повністю та вважає за необхідне визнати рішенням адміністративної колегії Відділення від 19.03.2013 № 48-К у справі № 1/12-22-13 - недійсним.

З урахуванням задоволення зустрічного позову, первісний позов про стягнення штрафу та пені, який ґрунтується на рішенні адміністративної колегії Відділення від 19.03.2013 № 48-К у справі № 1/12-22-13, яке визнане судом апеляційної інстанції недійсним, є не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи, викладені позивачем за зустрічним позовом в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв'язку з чим колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, і викладені у ньому висновки не відповідають обставинам справи, а тому підлягає скасуванню в частині задоволених вимог за первісним позовом та скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в частині первісного позову та про задоволення позовних вимог в частині зустрічного позову.

Враховуючи вищенаведене, судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом).

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АШЕР" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017 у справі № 927/1131/15 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.01.2017 у справі № 927/1131/15 скасувати повністю та прийняти нове рішення.

3. Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог за перівним позовом Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Товариства з обмеженою відповідальністю "АШЕР" про стягнення 34 000,00 грн. - штрафу та 34 000,00 грн. - пені.

4. Позовні вимоги за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АШЕР" до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення від 19.03.2013 № 48-К у справі № 1/12-22-13 недійсним - задовольнити повністю.

5. Визнати недійсним рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 19.03.2013 № 48-К у справі № 1/12-22-13.

6. Стягнути з Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (місцезнаходження: майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під'їзд, 1 пов., к. 35, м. Харків, ідентифікаційний код 22630473, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашер" (місцезнаходження: вул. Борисенка, 47, м. Чернігів, ідентифікаційний код 14236924) 1 218, 00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять грн. 00 коп.) судового збору за подання зустрічної позовної заяви. Доручити Господарському суду Чернігівської області видати наказ на виконання постанови у наведеній частині

7. Стягнути з Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (місцезнаходження: майдан Свободи, 5, Держпром, 6 під'їзд, 1 пов., к. 35, м. Харків, ідентифікаційний код 22630473, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ашер" (місцезнаходження: вул. Борисенка, 47, м. Чернігів, ідентифікаційний код 14236924) 3 520,00 грн. (три тисячі п'ятсот двадцять грн. 00 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги. Доручити Господарському суду Чернігівської області видати наказ на виконання постанови у наведеній частині

8. Матеріали справи № 927/1131/15 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

9. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді С.Р. Станік

А.І. Тищенко