ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017 справа № 905/566/17

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2: від відповідача-3: від відповідача-4: від відповідача-5: ОСОБА_4 ОСОБА_5 представник за дов.; не зявились; не зявились; не зявились; не зявились; не зявились;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», м. Київ
на ухвалу господарського суду Донецької області
від13.03.2017
у справі№ 905/566/17 (суддя Ю.О.Паляниця)
за позовомПублічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», м. Київ
до відповідачів:1.Публічного акціонерного товариства «Донецький міський молочний завод № 2», м. Краматорськ Донецької області; 2.Приватного акціонерного товариства «Геркулес», м. Краматорськ Донецької області; 3.Товариства з обмеженою відповідальністю «Добриня-Продукти», м. Донецьк; 4.Приватного підприємства «Український продукт», м. Донецьк; 5.Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Горняк», с. Сарабаш Старобешівського району Донецької області
просолідарне стягнення 10 057 784,42 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 06.03.2017р. становить 272 759 560,01 грн.
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 13.03.2017р. у справі № 905/566/17 повернуто позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», м. Київ ОСОБА_6 до відповідачів: Публічного акціонерного товариства «Донецький міський молочний завод № 2», м. Краматорськ Донецької області, Приватного акціонерного товариства «Геркулес», м. Краматорськ Донецької області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Добриня-Продукти», м. Донецьк, Приватного підприємства «Український продукт», м. Донецьк, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Горняк», с. Сарабаш Старобешівського району Донецької області про стягнення 10 057 784,42 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 06.03.2017 р. становить 272 759 560,01 грн.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що, в порушення приписів ст. 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви не було додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява про звільнення від сплати судового збору (відстрочення сплати судового збору) не підтверджена наданням відповідних доказів, заявником не наведені доводи стосовно того, що майновий стан останнього покращиться до ухвалення судового рішення у справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції, передати справу № 905/566/17 на розгляд господарському суду Донецької області, та задовольнити заяву ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» про звільнення від сплати судового збору (або відстрочення сплати судового збору) від 06.03.2017р.

Оскаржувану ухвалу апелянт вважає такою, що постановлена в результаті неповного зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в ухвалі, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права.

Обґрунтовуючи свою позицію, апелянт зазначає, що при винесенні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції порушив норми ст. 8 Закону України «Про судовий збір», не звернув уваги на те, що майновий стан позивача дійсно перешкоджає сплаті ним судового збору, що підтверджується банківськими виписками, які додавалися до заяви про звільнення від сплати судового збору (або відстрочення сплати судового збору), довідками про заборгованість зі сплати заробітної плати перед працівниками банку, а також не врахував те, що повернення активів банку як у вигляді грошових коштів, так і у вигляді майна, є підставою для формування ліквідаційної маси, та надає можливість розрахуватися за зобовязаннями банку.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 06.04.2017р. апеляційна скарга прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду № 554 від 11.04.2017р., у звязку з неможливістю розгляду справи суддею членом колегії Сгарою Е.В. через перебування у відпустці на дату слухання справи 12.04.2017р., призначено повторний автоматизований розподіл справи № 905/566/17 та визначено наступний склад судової колегії: головуючий суддя Малашкевич С.А., судді члени колегії: Агапов О.Л., Мартюхіна Н.О.

В призначене судове засідання зявився представник позивача, відповідачі правом на участь у судовому засіданні не скористались, до суду не прибули, вимоги ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 06.04.2017р., стосовно надання обґрунтованих письмових відзивів на апеляційну скаргу, не виконали.

Усі учасники спору були належним чином повідомлені про день, час та місце судового засідання відповідно до вимог статті 98 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що явка сторін судом не визнавалася обовязковою, скорочений термін розгляду скарги на ухвалу місцевого господарського суду, колегія суддів, з урахуванням думки представника позивача, який зявився в судове засідання, дійшла висновку про можливість розгляду справи без участі зазначених представників.

В судовому засіданні апелянт підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішень місцевого господарського суду в повному обсязі.

Згідно із ст. 106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», м. Київ не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство «Банк Петрокоммерц-Україна» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», м. Київ звернулося до господарського суду Донецької області із позовною заявою, в якій просило стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Донецький міський молочний завод № 2», м. Краматорськ Донецької області; Приватного акціонерного товариства «Геркулес», м. Краматорськ Донецької області; Товариства з обмеженою відповідальністю «Добриня-Продукти», м. Донецьк; Приватного підприємства «Украинский продукт», м. Донецьк; Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Горняк», с. Сарабаш Старобешівського району Донецької області 8 000 000,00 доларів США, що еквівалентно 216 953 992,00 грн. по курсу НБУ станом на 06.03.2017 р., заборгованості за кредитом, 2 057 784,42 долари США, що еквівалентно 55 805 568,01 грн. по курсу НБУ станом на 06.03.2017 р., заборгованості по процентам.

Загальні правила подання позову до господарського суду передбачені ст. 54-57 ГПК України.

Згідно із п. 3 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються, зокрема, докази сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 44 ГПК України). Таким законом є Закон України "Про судовий збір".

Вказаним законом передбачено сплату судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Як встановлено судом першої інстанції, до позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», м. Київ не було надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, проте було додано заяву про звільнення від сплати судового збору (або відстрочення сплати судового збору).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суд повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду у випадку ненадання доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі. За змістом абз. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України ця норма має імперативний характер та покладає на господарський суд обов'язок повернути позовну заяву без розгляду у будь-якому випадку, встановленому в ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Суд першої інстанції повернув позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», м. Київ без розгляду на підставі п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України, при цьому відмовив у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору (відстрочення сплати судового збору) з посиланням на положення ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та відсутність достатніх доказів в підтвердження тяжкого матеріального стану позивача, недоведеність доводів того, що матеріальний стан позивача покращиться до винесення рішення у справі.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив Публічному акціонерному товариству «Банк Петрокоммерц-Україна» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», м. Київ у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору (відстрочення сплати судового збору), виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Інших підстав для звільнення від сплати судового збору, крім тих, що містяться у ст. 8 Закону України «Про судовий збір», законом не передбачено.

За змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

При цьому сплата судового збору може бути відстрочена чи розстрочена на строк не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі (п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 № 01-06/2093/15).

Звільнення від сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду, і умовою такого рішення є наявність доказів на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, заявивши клопотання про відстрочення сплати судового збору, скаржник послався на відсутність станом на 06.03.2017р. на накопичувальних рахунках, відкритих у Національному банку України в національній валюті, євро, доларах США, англійських фунтах стерлінгів та російських рублях, грошових коштів в розмірі, необхідному для сплати судового збору в повному обсязі.

В підтвердження своїх доводів позивач додав до заяви про звільнення від сплати судового збору (відстрочення сплати судового збору) копії банківських виписок по накопичувальним рахункам позивача, копії довідки НБУ від 16.05.2016 р. та листа НБУ від 04.05.2016 р. про відкриття накопичувального рахунку, довідки від 06.03.2017 р. щодо боргу перед Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, щодо кредиторських вимог працівників по заробітній платі, щодо поточного боргу працівників по заробітній платі тощо.

Проте, заявником не наведені доводи стосовно того, що його майновий стан покращиться до прийняття рішення у справі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках.

Згідно зі ст. 4 вказаного закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Отже, виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, є завданням Фонду гарантування вкладів, у зв'язку з чим посилання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації на скрутне фінансове становище банку не може бути підставою для відстрочення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб сплати судового збору.

Більш того, 22.05.2015р. було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-VIII, який набув чинності 01.09.2015р. відповідно до якого, серед іншого, у новій редакції було викладено ст. 5 «Пільги щодо сплати судового збору» Закону України «Про судовий збір». Згідно з введеними цим законом змінами Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виключено зі складу осіб, які звільнені від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, та той факт, що з прийняттям змін до Закону України «Про судовий збір» законодавець не вважав доцільним визначити пільгове становище Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви №01.1-01/145 від 06.03.2017р. Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» про звільнення від сплати судового збору (відстрочення сплати судового збору).

Доступ до правосуддя в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

При цьому, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001р. зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Необхідність сплати судового збору, встановлена для всіх суб'єктів нормами ГПК України, не може тлумачитися як обмеження права доступу до суду у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком відмову у прийнятті позовної заяви до розгляду та повернення її заявнику.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "ОСОБА_7 проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб'єктів, яке визначено ГПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Невиконання заявником наведених вимог процесуального законодавства має правовим наслідком відмову у прийнятті позовної заяви до розгляду та повернення її заявнику.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору (відстрочення сплати судового збору) і фактично судовий збір позивачем не сплачувався, за таких обставин колегія суддів дійшла висновку про правомірність повернення господарським судом Донецької області позовної заяви без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, ухвала відповідає приписам процесуального права, тому апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», м. Київ є такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Донецької області від 13.03.2017р. у справі № 905/566/17 підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на скаржника.

Результати апеляційного провадження у справі оголошені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 49, 91, 93, 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Петрокоммерц-Україна», м. Київ на ухвалу господарського суду Донецької області від 13.03.2017 р. у справі № 905/566/17 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 13.03.2017р. у справі № 905/566/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дати набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий С.А. Малашкевич

Судді: О.Л. Агапов

ОСОБА_3