номер провадження справи 12/30/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2017 Справа № 908/379/17

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Бамбизова М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/379/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат»

про стягнення 287963,76 грн.

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 2 від 17.01.2017 року

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 51 від 21.09.2016 року

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судовому засіданні 16.03.2017 року згідно вимог ст. 77 ГПК України була оголошена перерва до 05.04.2017 року, без винесення процесуального документу суду, за наслідком якого був складений протокол відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту» звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про стягнення основного боргу в сумі 254607,37 грн., трьох процентів річних в сумі 6727,25 грн. та інфляційних втрат в сумі 26628,14 грн. за договором №283 надання послуг від 06.08.2015 року.

Через канцелярію суду 15.03.2017 року від відповідача надійшли пояснення на позовну заяву, в яких останній зазнає, що позовна заява, яка надійшла від позивача на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» підписана за допомогою факсимільного підпису. Звертає увагу на те, що відповідно до приписів п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», наявність на позовній заяві факсимільного підпису означає, що вона не підписана особою, яка має право її підписувати, а відтак позовна заява підлягає поверненню на підставі ч. 1 ст. 63 ГПК України. Також, у вказаних пояснення відповідач не спростовує наявність заборгованості перед позивачем за договором №283 надання послуг від 06.08.2015 року. Зауважує, що погашення заборгованості у розмірі 287962,76 грн. можливе лише за умови надання судом розстрочки виконання рішення, у звязку із чим відповідачем має намір надати до суду заяву про розстрочку виконання рішення у справі № 908/379/17 відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України.

16.03.2017 року, через канцелярію суду від відповідача в порядку ст. ст. 83, 121 ГПК України надійшла заява про розстрочку виконання рішення у справі №908/379/17 в частині заборгованості за надання послуг з інженерного обстеження та паспортизації обєктів Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» з квітня 2017 року по березень 2018 року у розмірі 287962,76 грн. Обґрунтовуючи вимоги про розстрочення виконання рішення відповідач вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» є єдиним та унікальним підприємством з виробництва титану губчастого, титанових сплавів, литва, титанового шлаку, тетрахлориду титану, титанових зливок та інших видів титанової продукції в Україні та Європі з великою часткою електроенергії у собівартості. Вказує, що пятдесят один відсоток статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» належить державі, при цьому товариство є одним з основних бюджетутворюючих підприємств Запорізької області. Зазначає, для оптимізації витрат та зменшення збитків від діяльності у умовах обмеженості фінансових ресурсів товариство подалося на реалізацію вкрай непопулярних заходів, таких як: скорочення фінансування соціальних програм, «заморожування» фінансування капітальних ремонтів та модернізації виробництва та інше. Три цьому вказує, що такі кроки не вирішують проблеми, а лише створюють соціальну напругу у трудовому колективі та не дозволяють в необхідному обсязі фінансувати заходи щодо підтримання у належному стані існуючих виробничих потужностей, модернізації технологічних процесів, виконання програм енергоефективності та вирішення багатьох екологічних питань що, в свою чергу, може призвести до непередбачуваних наслідків - виникнення загрози у діяльності небезпечного виробництва, в якому застосовуються сильно діючі отруйні речовини (хлор, олеум, тетрахлорид титану). Відповідач звертає увагу на те, що відповідно до технологічного процесу виробництво на підприємстві безперервне, і в разі зупинки, відновити його буде не можливо. Зазначає, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року № 83 «Про затвердження переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави» Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» включено до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, його безпечне функціонування вимагає постійного здійснення поточних платежів за спожиті матеріали, сировину, енергоносії та інше, що забезпечує його безперебійну роботу. Вказує, що одночасне перерахування відповідачем всієї суми заборгованості за рішенням суду на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту» за договором № 283 про надання послуг від 06.08.2015 року призведе до повної зупинки товариства, техногенної екологічної катастрофи в масштабах всього міста Запоріжжя та Запорізької області з усіма витікаючими з цього економічними, екологічними та соціальними наслідками. Звертає увагу на те, що за результатами фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» у 2016 році збиток від операційної діяльності (рядок 2195 Ф2 Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід)) за 2016 рік склав 102634 тис. грн. При цьому зазначає, що чистий прибуток (рядок 2350 Ф2) було отримано за рахунок інших фінансових доходів (рядок 2220 Ф2), інших доходів (рядок 2240 Ф2 відняти рядок 2270 Ф2) у звязку з інвентаризацією незавершеного капітального будівництва та оприбуткуванням активів, а також доходу з податку на прибуток (рядок 2300), таким чином без врахування доходів повязаних з інвентаризацією незавершеного капітального будівництва та оприбуткуванням активів чистий збиток склав 51902 тис. грн. Зазначає, що відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 01.03.2017 року № 120 «Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2016 році господарських товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави» Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» повинно 50 % (3189 тис. грн.) чистого прибутку спрямувати на виплату дивідендів. Також зазначає, що кредиторська заборгованість товариства сягає 548971 тис. грн., дебіторська заборгованість загалом складає 407722 тис. грн., а сума ПДВ, яка задекларована до бюджетного відшкодування грошовими коштами та невідшкодована з бюджету на розрахунковий рахунок позивача становить 72274000 грн. Звертає увагу на те, що виконавчі дії державного виконавця з примусового виконання рішення не забезпечать погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», здійснення державною виконавчою службою виконавчих дій щодо арешту майна або рахунків боржника може призвести до погіршення фінансового становища боржника та зупинки фінансово-господарської діяльності товариства, подальшого його банкрутства у звязку з неплатоспроможністю, соціальної напруги у товаристві та можливих аварійних наслідків, екологічної катастрофи.

Через канцелярію суду 16.03.2017 року від позивача надійшли додаткові докази по справі та додаткові пояснення..

05.04.2017 року через канцелярію суду від позивача надійшов письмовий відзив на заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду, в якому останній просить суд врахувати те, що позивачем до Господарського суду Запорізької області подано два позови про стягнення заборгованості з відповідача, на підставі яких були порушені провадження по господарським справам № 908/379/17 та № 908/363/17 на загальну суму (разом із сплаченим судовим збором) 408322,89 грн., яка є значною для позивача і становить суму, та в півтора рази більше місячного фонду оплати заробітної плати працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту» виплаченої з перерахуванням податків до бюджету. Зауважує, що у заяві про розстрочку виконання рішення сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 4320,00 грн. взагалі не включена в графік розстрочки сплати заборгованості, та не зрозуміло як і в який строк вона буде відшкодована. Позивач звертає увагу на те, що відповідно ст. 187.1 Податкового Кодексу України, щодо відображення податкових зобовязань, позивач без отримання оплати за надані послуги від відповідача відобразив свої податкові зобовязання з ПДВ у відповідних податкових періодах згідно актів прийому-передачі виконаних робіт на загальну суму 98753,35 грн., тобто надав відповідачу право використання податкового кредиту на суму ПДВ з жовтня 2015 року без будь-яких понесених витрат зі сторони відповідача. Зазначає, що посилання на тяжкий фінансовий стан відповідача, суперечить інформації, яка надається на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» ztmc.zp.ua/ru/, так згідно розділу «Персонал» «Вакансії», станом на 07.02.2017 року відповідач приймає на роботу працівників з 32 (тридцяти двох) спеціальностей, крім цього згідно розділу «Прес-центр» «Новини» відповідачем планування проведення капітального ремонту будівлі, в якій розташовується модернізована хлоруюча установка в рамках виконання Стратегічної програми розвитку та технічної модернізації виробництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», також відповідачем в рамках вказаної програми розвитку проробляються потенціальні виконавці проекту та постачання обладнання АСУ ТП виробництва хлорування титаноскладової сировини. Також, позивач зазначає про те, що 29.03.2017 року платіжним дорученням №70088 відповідачем частково здійснив погашення заборгованості в сумі 10215,50 грн. Просить врахувати той факт, що надання розстрочки виконання рішення по сплаті заборгованості строком на 1 рік, призведе к погіршенню фінансового стану вже Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту», тому що на протязі ще одного року підприємство відповідача буде використовувати грошові кошти позивача без врахування індексу інфляції та 3% річних. Позивач просить суд в разі неможливості залишити заяву відповідача без задоволення, задовольнити її частково за таким графіком погашення боргу:

- сплата судового збору в розмірі 4320,00 грн. через 10-ть днів після вступу рішення суду в законну силу;

- розстрочення виконання рішення у справі № 908/379/17 в частині заборгованості за надані послуги з інженерного обстеження та паспортизації обєктів Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на період з квітня 2017 року по вересень 2017 року у розмірі 277747,26 грн.

Від відповідача 05.04.2017 року, через канцелярію суду, надійшло пояснення в яких останній, також, зазначає, що 29.03.2017 року відповідачем на виконання умов договору №283 про надання послуг від 06.08.2015 року було здійснено остаточну оплату за рахунком №283/060/15-03 від 30.10.2015 року в сумі 10215,50 грн., що підтверджується платіжним дорученням №70088 від 29.03.2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні 05.04.2017 року підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.04.2017 року проти позову не заперечує, та просить розстрочити виконання рішення на один рік.

Зясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, приймаючи до уваги доводи сторін, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 06.08.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», далі Замовник, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту», далі Виконавець, був укладений договір № 283 про надання послуг, далі Договір.

28.12.2015 року між сторонами укладена Додаткова угода №1 до Договору про надання послуг №283 від 06.08.2015 року.

Відповідно до п. п. 1.1. 1.5 Договору Виконавець зобовязується за завданням Замовника надати послуги «Інженерне обстеження та паспортизація обєктів ЗТМК», а Замовник зобовязується приймити та оплатити вказані послуги. Склад та обсяг передбачені в Технічному завданні (Додаток №1), яке є невідємною частиною договору. Обєктами надання послуг є: проммайданчик ТОВ «ЗТМК» за адресою 69600, м. Запоріжжя, вул.. Теплична, 16; перед заводська територія ТОВ «ЗТМК» за адресою 69600, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18. Виконавець зобовязується надати послуги особисто. Послуги надаються за допомогою обладнання Виконавця.

Згідно з п. 2.1 Договору Термін надання послуг за цим договором згідно Графіку надання послуг (Додаток №3), який є невідємною частиною договору.

Умовами п п. 3.1, 3.2, 3.3, 3.4 Договору обєм, характер, вартість послуг визначається кошторисом №№1-42, які є невідємною частиною Договору. Загальна вартість послуг визначається Зведеним кошторисом (Додаток 2) у сумі 493766,77 грн. (чотириста девяносто три тисячі сімсот шістдесят шість грн., 77 коп.), у т.ч. НДС у сумі 82294,46 грн. (вісімдесят дві тисячі двісті девяносто чотири грн.., 46 коп.). Розрахунок на послуги здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Виконавця протягом 60 банківських днів, після прийняття Замовником наданих послуг поетапно, згідно Графіку надання послуг, на підставі Акту прийому-передачі послуг у кількості 5-ти примірників, за умови, що послуги надані належним чином та у вказаний термін. Підставою для оплати наданих послуг є рахунок Виконавця, який направляється Замовнику після підписання сторонами Акту прийому-передачі послуг.

Пунктами 4.1 Договору прийом-передача послуг оформляється актом, та підписується уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 5.1 Договору замовник зобовязаний, зокрема, прийняти в установленому порядку та оплатити надані послуг.

Пунктом 9.2 Договору, з урахуванням змін внесених Додатною угодою №1, він вступає в силу з моменту підписання й діє до 31.04.2016 року.

Положеннями п. 4 ст. 631 ЦК України встановлено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

В процесі підготовки справи до розгляду, судом встановлено, що у позовній заяві, рахунках, актах здачі-прийому виконаних робіт йде посилання на договір № 283 про надання послуг від 06.08.2015 року, тоді як до позову додано копію договору № 283/060/15-ЗС про надання послуг від 06.08.2015 року.

В письмових поясненнях, які надішли через канцелярію суду 16.03.2017 року, позивач зазначив, що на Товаристві з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту» впроваджена і діє згідно встановлених стандартів Система управління якості ДСТУ ISO 9001:2015, що підтверджено Сертифікатом на систему управління якості. Вказує, що на виконання вимог даної системі розроблені і застосовуються методики якості, згідно п.4.3.4 методики якості «Організація і ведення договірної роботи» МЯІО 7.1-0-4 «У випадках, коли договір готує замовник, проект договору проходить різні стадії, одними із яких є реєстрація проекту договору в Журналі реєстрації договорів Ж 7.1-01 потім підписання договору та передача договору замовнику». Звертає увагу на те, що допис «/060/15-3C» в екземплярі договору № 283 від 06.08.2015 року, що належить позивачу виконаний олівцем і є порядковим номером реєстрації Договору в Журналі реєстрації договорів, згідно методики. Зазначає, що використання допису «/060/15» у виставлених рахунках на оплату по договору № 283 від 06.08.2015 року було здійснено згідно правил ведення внутрішньої документації рахунків згідно реєстрації договорів в Журналі реєстрації договорів. При цьому зазначає, що за усіма документами бухгалтерського та податкового обліку Товариства з обмеженою відпловідальністю «Придніпровський центр технічного аудита» договір № 283 від 06.08.2015 року про надання послуг Товариству з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» обліковується як договір № 283 від 06.08.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем надані відповідачу послуги на загальну суму 493766,77 грн., про що свідчать акти здачі-прийому виконаних робіт, зокрема:

- № 283/1 від 30.10.2015 року на суму 1639,48 грн.;

- № 283/2 від 30.10.2015 року на суму 27578,48 грн.;

- № 283/3 від 30.10.2015 року на суму 25254,19 грн.;

- № 283/4 від 30.10.2015 року на суму 5268,52 грн.;

- № 283/5 від 30.10.2015 року на суму 12597,00 грн.;

- № 283/6 від 30.10.2015 року на суму 12592,99 грн.;

- № 283/7 від 30.10.2015 року на суму 22440,44 грн.;

- № 283/8 від 30.10.2015 року на суму 2683,68 грн.;

- № 283/9 від 30.10.2015 року на суму 5315,48 грн.;

- № 283/10 від 23.12.2015 року на суму 5601,01 грн.;

- № 283/11 від 23.12.2015 року на суму 5834,35 грн.;

- № 283/12 від 23.12.2015 року на суму 3887,16 грн.;

- № 283/13 від 23.12.2015 року на суму 2955,42 грн.;

- № 283/14 від 23.12.2015 року на суму 8904,50 грн.;

- № 283/15 від 23.12.2015 року на суму 15161,64 грн.;

- № 283/16 від 23.12.2015 року на суму 5290,13 грн.;

- № 283/17 від 23.12.2015 року на суму 14410,54 грн.;

- № 283/18 від 23.12.2015 року на суму 3973,68 грн.;

- № 283/19 від 23.12.2015 року на суму 3973,68 грн.;

- № 283/20 від 23.12.2015 року на суму 4628,20 грн.;

- № 283/21 від 23.12.2015 року на суму 2989,18 грн.;

- № 283/22 від 23.12.2015 року на суму 2930,66 грн.;

- № 283/23 від 23.12.2015 року на суму 4542,59 грн.;

- № 283/24 від 23.12.2015 року на суму 5593,31 грн.;

- № 283/25 від 23.12.2015 року на суму 7591,12 грн.;

- № 283/26 від 23.12.2015 року на суму 16684,73 грн.;

- № 283/27 від 23.12.2015 року на суму 38337,43 грн.;

- № 283/28 від 23.12.2015 року на суму 9460,39 грн.;

- № 283/29 від 23.12.2015 року на суму 3448,34 грн.;

- № 283/30 від 23.12.2015 року на суму 8627,66 грн.;

- № 283/31 від 23.12.2015 року на суму 4585,36 грн.;

- № 283/32 від 23.12.2015 року на суму 7687,73 грн.;

- № 283/33 від 23.12.2015 року на суму 4765,14 грн.;

- № 283/34 від 23.12.2015 року на суму 3573,08 грн.;

- № 283/35 від 23.12.2015 року на суму 11917,46 грн.;

- № 283/36 від 29.02.2016 року на суму 25157,27 грн.;

- № 283/37 від 29.02.2016 року на суму 23430,72 грн.;

- № 283/38 від 29.02.2016 року на суму 23228,21 грн.;

- № 283/39 від 29.02.2016 року на суму 24450,61 грн.;

- № 283/40 від 29.02.2016 року на суму 25162,30 грн.;

- № 283/41 від 29.02.2016 року на суму 25162,30 грн.;

- № 283/42 від 29.02.2016 року на суму 24450,61 грн..

Вказані акти підписані представниками відповідача без зауважень та скріплені печаткою товариства.

Також позивачем були виписані рахунки:

- № 283/060/15-01 від 30.10.2015 року на суму 1639,48 грн.;

- № 283/060/15-02 від 30.10.2015 року на суму 27578,48 грн.;

- № 283/060/15-03 від 30.10.2015 року на суму 25254,19 грн.;

- № 283/060/15-04 від 30.10.2015 року на суму 5268,52 грн.;

- № 283/060/15-05 від 30.10.2015 року на суму 12597,00 грн.;

- № 283/060/15-06 від 30.10.2015 року на суму 12592,99 грн.;

- № 283/060/15-07 від 30.10.2015 року на суму 22440,44 грн.;

- № 283/060/15-08 від 30.10.2015 року на суму 2683,68 грн.;

- № 283/060/15-09 від 23.12.2015 року на суму 5315,48 грн.;

- № 283/060/15-10 від 23.12.2015 року на суму 5601,01 грн.;

- № 283/060/15-11 від 23.12.2015 року на суму 5834,35 грн.;

- № 283/060/15-12 від 23.12.2015 року на суму 3887,16 грн.;

- № 283/060/15-13 від 23.12.2015 року на суму 2955,42 грн.;

- № 283/060/15-14 від 23.12.2015 року на суму 8904,50 грн.;

- № 283/060/15-15 від 23.12.2015 року на суму 15161,64 грн.;

- № 283/060/15-16 від 23.12.2015 року на суму 5290,13 грн.;

- № 283/060/15-17 від 23.12.2015 року на суму 14410,54 грн.;

- № 283/060/15-18 від 23.12.2015 року на суму 3973,68 грн.;

- № 283/060/15-19 від 23.12.2015 року на суму 3973,68 грн.;

- № 283/060/15-20 від 23.12.2015 року на суму 4628,20 грн.;

- № 283/060/15-21 від 23.12.2015 року на суму 2989,18 грн.;

- № 283/060/15-22 від 23.12.2015 року на суму 2930,66 грн.;

- № 283/060/15-23 від 23.12.2015 року на суму 4542,59 грн.;

- № 283/060/15-24 від 23.12.2015 року на суму 5593,31 грн.;

- № 283/060/15-25 від 23.12.2015 року на суму 7591,12 грн.;

- № 283/060/15-26 від 23.12.2015 року на суму 16684,73 грн.;

- № 283/060/15-27 від 23.12.2015 року на суму 38337,43 грн.;

- № 283/060/15-28 від 23.12.2015 року на суму 9460,39 грн.;

- № 283/060/15-29 від 23.12.2015 року на суму 3448,34 грн.;

- № 283/060/15-30 від 23.12.2015 року на суму 8627,66 грн.;

- № 283/060/15-31 від 23.12.2015 року на суму 4585,36 грн.;

- № 283/060/15-32 від 23.12.2015 року на суму 7687,73 грн.;

- № 283/060/15-33 від 23.12.2015 року на суму 4765,14 грн.;

- № 283/060/15-34 від 23.12.2015 року на суму 3573,08 грн.;

- № 283/060/15-35 від 23.12.2015 року на суму 11917,46 грн.;

- № 283/060/15-36 від 29.02.2016 року на суму 25157,27 грн.;

- № 283/060/15-37 від 29.02.2016 року на суму 23430,72 грн.;

- № 283/060/15-38 від 29.02.2016 року на суму 23228,21грн.;

- № 283/060/15-39 від 29.02.2016 року на суму 24450,61 грн.;

- № 283/060/15-40 від 29.02.2016 року на суму 25162,30 грн.;

- № 283/060/15-41 від 29.02.2016 року на суму 25162,30 грн.;

- № 283/060/15-42 від 29.02.2016 року на суму 24450,61 грн..

Докази у справі свідчать, що відповідачем була здійснена часткова оплата боргу 239159,40, що підтверджується копіями платіжних доручень:

- № 28435 від 23.11.2015 року на суму 2683,68 грн.;

- № 28439 від 23.11.2015 року на суму 5268,52 грн.;

- № 28442 від 23.11.2015 року на суму 1639,48 грн.;

- № 32159 від 17.12.2015 року на суму 10054,78 грн.;

- № 38715 від 08.02.2016 року на суму 5315,48 грн.;

- № 38716 від 08.02.2016 року на суму 5601,01 грн.;

- № 38717 від 08.02.2016 року на суму 5834,35 грн.;

- № 38718 від 08.02.2016 року на суму 3887,16 грн.;

- № 38719 від 08.02.2016 року на суму 2955,42 грн.;

- № 38720 від 08.02.2017 року на суму 5290,13 грн.;

- № 38721 від 08.02.2016 року на суму 3973,68 грн.;

- № 38722 від 08.02.2016 року на суму 3973,68 грн.;

- № 38723 від 08.02.2016 року на суму 4628,20 грн.;

- № 38724 від 08.02.2016 року на суму 2989,18 грн.;

- № 38725 від 08.02.2016 року на суму 2930,66 грн.;

- № 38726 від 08.02.2016 року на суму 4542,59 грн.;

- № 38727 від 08.02.2016 року на суму 5593,31 грн.;

- № 38730 від 08.02.2016 року на суму 3448,34 грн.;

- № 38731 від 08.02.2016 року на суму 4585,36 грн.;

- № 38732 від 08.02.2016 року на суму 4765,14 грн.;

- № 38733 від 08.02.2016 року на суму 3573,08 грн.;

- № 39488 від 15.02.2016 року на суму 38337,43 грн.;

- № 39492 від 15.02.2016 року на суму 7561,12 грн.;

- № 39496 від 15.02.2016 року на суму 7687,73 грн.;

- № 41184 від 26.02.2016 року на суму 8904,50 грн.;

- № 41188 від 26.02.2016 року на суму 9460,39 грн.;

- № 41189 від 26.02.2016 року на суму 8627,66 грн.;

- № 49034 від 21.04.2016 року на суму 2614,34 грн.;

- № 54016 від 10.06.2016 року на суму 9978,65 грн.;

- № 54254 від 15.06.2016 року на суму 12385,66 грн.;

- № 54275 від 16.06.2016 року на суму 15038,69 грн.;

- № 56483 від 21.07.2016 року на суму 15000,00грн.;

- № 64090 від 30.11.2016 року на суму 10000,00грн.

Втім, відповідач свої зобовязання з оплати за надані послуги в повному обсязі не виконав, у звязку з чим за ним утворився борг в розмірі 254607,37 грн., який позивач і намагається стягнути.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення грошового зобовязання з боку відповідача, в звязку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних в сумі 6727,25 грн. та інфляційні витрати в сумі 26628,14 грн. за період з 28.01.2016 року по 15.02.2016 року.

Судом дана належна правова оцінка правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір про надання послуг. Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України (статтями 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно цього типу договору, встановили його предмет, визначили ціну, порядок проведення розрахунків, а тому в розумінні вимог ст. ст. 638, 639, 901, 903 ЦК України договір вважається укладеним.

Укладений між сторонами договір про надання послуг з водозабезпечення та водовідведення за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Договором передбачено щомісячну сплату наданих послуг, тому до спірних правовідносин застосовуються також приписи статті 903 ЦК України, яка передбачає оплату наданих послуг, в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Порядок проведення розрахунків за надані послуги між сторонами узгоджений п. 3.3. Договору. Так, розрахунок на послуги здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Виконавця протягом 60 банківських днів, після прийняття Замовником наданих послуг поетапно, згідно Графіку надання послуг, на підставі Акту прийому-передачі послуг у кількості 5-ти примірників, за умови, що послуги надані належним чином та у вказаний термін.

Докази у справі свідчать, що відповідачем було здійснено погашення боргу за надані послуги на загальну суму 239159,40 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, засвідчені копії яких містяться у справі (а.с. 185-217).

З матеріалів справи вбачається, що остання часткова оплата боргу за надані послуги згідно платіжного доручення №70088 від 29.03.2017 року в сумі 10215,50 грн. була здійснена відповідачем після звернення позивача з позовом до суду та порушення провадження у даній справі.

Законодавець зазначає, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 статті 80 ГПК України), зокрема у таких випадках:

- припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань;

- спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Припинення провадження у справі це форма завершення судової процедури, за якою рішення по суті не виноситься.

Оскільки відповідачем погашено частково суму заборгованості за вказаним Договором, провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» щодо стягнення з останнього основного боргу в сумі 10215,50 грн. за договором №283 про надання послуг від 06.08.2015 року слід припинити за ознаками п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що відповідач не розрахувався в повному обсязі з позивачем у встановлений договором строк за надані згідно умов договору послуги. З врахуванням здійснених відповідачем часткових оплат, заборгованість за надані послуги за Договором складає 244391,87 грн.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать про те, що позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогами про сплату заборгованості, а саме листами № 647 від 24.05.2016 року, №868 від 20.07.2016 року та № 1221 від 08.11.2016 року, які отримані відповідачем 28.05.2016 року, 25.07.2016 та 15.11.2016 року. На лист від 20.07.2016 року відповідач відповів, що у звязку із тяжкою фінансовою ситуацією, повязаною з реалізацією виготовляємої продукції та підвищення цін на електроенергію, оплата за виконані послуги із інженерного обстеження та паспортизації обєктів Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» буде здійснюватись частинами з вересня 2016 року щомісячно виходячи із можливостей комбінату (лист №16-07/01-1670 від 02.08.2016 року).

Стаття 33 ГПК України зобовязує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобовязань за договором щодо не здійснення оплати за надані послуги, а також доведено порушення відповідачем строку оплати наданих послуг, встановленого умовами договору, а наявність заборгованості підтверджується підписаними сторонами актами здачі-прийому виконаних робіт з врахуванням здійснених відповідачем часткових оплат. Відповідач доказів повної оплати заборгованості за надані послуги за договором станом на час розгляду справи суду не надав.

За такими обставинами, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про стягнення основного боргу за надані послуги за договором № 283 про надання послуг від 06.08.2015 року підлягають задоволенню частково, в сумі 244391,87 грн.

Оскільки мало місце прострочення виконання відповідачем зобовязань з оплати спожитої теплової енергії, позивач з посиланням на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача три проценти річних в сумі 6727,25 грн. та інфляційні витрати в сумі 26628,14 грн. за період з 28.01.2016 року по 15.02.2016 року.

Разом з тим, в розрахунку трьох процентів річних позивачем суд дійшов висновку про її перерахунок, оскільки позивачем допущені помилки при їх розрахунку, а саме не вірно визначено дату початку виникнення у відповідача прострочення з оплати за надані послуги, відповідно до п. 3.3 Договору. Відтак, суд з власної ініціативи здійснив перерахунок трьох процентів річних за допомогою програми «Законодавство». В наслідок чого сума трьох процентів річних за період з 28.01.2016 року по 15.02.2017 року складає 7046,47 грн., зокрема:

1) за актами прийому-передачі послуг від 30.11.2015 року, 60 банківських днів спливають 26.01.2016 року, відповідно початок прострочення з оплати за надані послуги починається з 27.01.2016 року, однак позивачем нараховуються три процента річних з 28.01.2016 року. Три процента річних розраховані судом наступним чином:

- на заборгованість за період з 28.01.2016 року по 20.04.2016 року (84 дня прострочення) від суми боргу 90408,32 грн. три проценти річних складають 622,48 грн.;

- на заборгованість за період з 21.04.2016 року по 09.06.2016 року (50 днів прострочення) від суми боргу 87793,08 грн. три проценти річних складають 359,81 грн.;

- на заборгованість за період з 10.06.2016 року по 14.06.2016 року (5 днів прострочення) від суми боргу 77815,33 грн. три проценти річних складають 31,89 грн.;

- на заборгованість за 15.06.2016 року (1 дні прострочення) від суми боргу 65429,67 грн. три проценти річних складають 5,36 грн.;

- на заборгованість за період з 16.06.2016 року по 20.07.2016 року (34 дня прострочення) від суми боргу 50390,98 грн. три проценти річних складають 140,43 грн.;

- на заборгованість за період з 21.07.2016 року по 29.11.2016 року (162 дня прострочення) від суми боргу 35390,98 грн. три проценти річних складають 469,95 грн.;

- на заборгованість за період з 30.11.2016 року по 15.02.2017 року (78 днів прострочення) від суми боргу 25390,98 грн. три проценти річних складають 162,60 грн.;

2) за актами прийому-передачі послуг від 23.12.2016 року, 60 банківських днів спливають 21.03.2016 року, відповідно початок прострочення з оплати за надані послуги починається з 22.03.2016 року, однак позивачем нараховуються три процента річних з 18.03.2016 року. Три процента річних розраховані судом наступним чином:

- на заборгованість за період з 22.03.2016 року по 15.02.2017 року (331 день прострочення) від суми боргу 58174,37 грн. три проценти річних складають 1578,95 грн.;

3) за актами прийому-передачі послуг від 29.02.2016 року, 60 банківських днів спливають 27.05.2016 року, відповідно початок прострочення з оплати за надані послуги починається з 30.05.2016 року, однак позивачем нараховуються три процента річних з 27.05.2016 року. Три процента річних розраховані судом наступним чином:

- на заборгованість за період з 30.05.2016 року по 15.02.2016 року (262 дня прострочення) від суми боргу 171042,02 грн. три проценти річних складають 3675,00 грн.;

Оскільки позивачем заявлено до стягнення три процента річних в сумі 6727,25 грн., а господарський суд не наділений правом виходити за межі заявленої до стягнення суми, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних обґрунтовані та підлягають задоволенню.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» трьох процентів річних підлягають задоволенню в сумі 6727,25 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача суми інфляційних витрат суд зазначає наступне.

Інфляційні втрати за своєю правовою природою є збільшенням суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобовязання з причини девальвації грошової одиниці України, яка визначається офіційними державними органами за результатами економічних процесів в конкретний місяць, тобто є помісячним індексом. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, і коли строк виконання зобовязання настає до 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за поточний місяць, а коли строк виконання зобовязання після 15 числа місяця, то застосовується індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дослідивши наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат судом з власної ініціативи здійснено перерахунок суми інфляційних витрат за допомогою програми «Законодавство», в наслідок чого сума інфляційних витрат за період з 28.01.2016 року по 15.02.2017 року складає 29884,79 грн., оскільки позивачем, також, не вірно визначено дату початку виникнення у позивача прострочення з оплати за надані послуги, відповідно до п. 3.3 Договору.

За актами прийому-передачі послуг від 30.11.2015 року, інфляційні витрати розраховані судом наступним чином:

- на заборгованість за період з 28.01.2016 року по 20.04.2016 року від суми боргу 90408,32 грн. інфляційні витрати складають 3721,98 грн.

- на заборгованість за період з 21.04.2016 року по 09.06.2016 року від суми боргу 87793,08 грн. інфляційні витрати складають 87,79 грн.

- на заборгованість за період з 16.06.2016 року по 20.07.2016 року від суми боргу 50390,98 грн. інфляційні витрати складають (-) 50,39 грн.

- на заборгованість за період з 21.07.2016 року по 29.11.2016 року від суми боргу 35390,98 грн. інфляційні витрати складають 2199,37 грн.

- на заборгованість за період з 30.11.2016 року по 15.02.2017 року від суми боргу 25390,98 грн. інфляційні витрати складають 769,35 грн.

За актами прийому-передачі послуг від 23.12.2016 року, інфляційні витрати розраховані судом наступним чином:

- на заборгованість за період з 22.03.2016 року по 15.02.2017 року від суми боргу 58174,37 грн., інфляційні витрати складають 7583,79 грн.

За актами прийому-передачі послуг від 29.02.2016 року, інфляційні витрати розраховані судом наступним чином:

- на заборгованість за період з 30.05.2016 року по 15.02.2016 року від суми боргу 171042,02 грн., інфляційні витрати складають 15572,90 грн.

Оскільки позивачем заявлено до стягнення інфляційні витрати в сумі 26628,14 грн., а господарський суд не наділений правом виходити за межі заявленої до стягнення суми, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат обґрунтовані та підлягають задоволенню.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» інфляційних втрат підлягають задоволенню в сумі 26628,14 грн.

Разом з тим, безпосередньо в судовому засіданні представник відповідача в судову засіданні 05.04.2017 року проти позову не заперечує, та просить розстрочити виконання рішення на один рік.

Представник позивача в судовому засіданні не заперечив проти надання розстрочки строком на 6 місяців.

Розглянувши заяву відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду строком на один рік, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.

Статтею 121 ГПК України визначено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Законодавець встановлює, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з п. 7.2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Заява відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду обґрунтована наявністю обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

До обставин, що ускладнюють виконання рішення відповідач відносить тяжкий фінансово-економічний стан, наявність значної дебіторської заборгованості, не погашених кредитних зобовязань, збитковістю від операційної діяльності за 2016 рік згідно звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід), специфіку технічного процесу виробництва на підприємстві, постійне підвищення тарифів на електричку енергію, кризу на світовому ринку титанових напівфабрикатів, загрозу забруднення навколишнього середовища у випадку зупинки виробництва підприємства.

Вказані обставини боржник вважає винятковими, оскільки вони перешкоджають своєчасно виконати рішення у спосіб та порядок визначені судом, а тому просить задовольнити його заяву про надання розстрочки виконання рішення суду.

На підтвердження викладених обставин відповідач надав наступні документи: копію звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2016 рік, бухгалтерську довідку від 15.03.2017 рік №11/01/65 щодо дебіторської та кредиторської заборгованості, довідку від 15.03.2017 рік №11/01-64 щодо невідшкодованого ПДВ.

Із звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2016 рік, вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» за звітний період має чистий прибуток (рядок 2350) у розмірі 6378 тис. грн. Разом з тим із вказаного звіту вбачається, що у відповідача відсутні збитки за 2016 рік (рядок 2355). Проте, у довідці товариства від 15.03.2017 року та № 11/01-65 зазначено, що в бухгалтерському обліку Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» станом на 28.02.2017 рік обліковується дебіторська заборгованість в сумі 407722 тис. грн., та кредиторська заборгованість в сумі 548971 тис. грн. Також, відповідно до довідки від 15.03.2017 року №11/01-64, станом на 15.03.2017 року сума невідшкодованого ПДВ Товариству з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» складає 72274000 грн.

Таким чином, фінансово-економічний стан відповідача є складним. Разом з тим, судом враховано, що одночасне і повне виконання рішення суду в даній справі може призвести до погіршення фінансового становища боржника, зупинки фінансово-господарської діяльності товариства відповідача та подальшого його банкрутства у звязку з неплатоспроможністю.

Відтак, задоволення заяви відповідача у повному обсязі, з огляду на ступінь його вини у виникненні спору, призвело б до непропорційного порушення балансу майнових інтересів позивача, у зв'язку з чим суд, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін, з метою створення належних умов для виконання рішення суду, з огляду на необхідність збереження можливості відповідача продовжувати здійснення господарської діяльності.

Отже, враховуючи складний фінансовий стан боржника, приймаючи до уваги зауваження позивача, суд дійшов висновку про можливість надання розстрочки виконання рішення в даній справі строком 4 (чотири) місяці.

При цьому, враховано, що розстрочка виконання рішення в даній справі саме чотири місяці не порушить баланс інтересів сторін, а саме досягнення мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора, сприятиме як можливості продовження господарської діяльності боржника, і зробить реальною можливість отримання стягувачем стягнутих за рішенням суду коштів.

Суд наголошує на тому, що надання розстрочки не звільняє від виконання судового рішення і спрямовано на зменшення негативних наслідків для боржника при одночасному досягненні інтересу для кредитора, оскільки сприяє в повному обсязі виконанню судового рішення.

За такими обставинами, клопотання відповідача підлягає задоволенню частково, а тому слід надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» розстрочку виконання рішення суду у справі № 908/379/17 від 05.04.2017 року щодо стягнення з нього основного боргу в суму 244391,87 грн., трьох процентів річних в сумі 6727,25 та інфляційних витрат в сумі 26628,14, на 4 (чотири) місяці рівними частинами шляхом сплати:

- суми 69436,82 грн. у строк до 05.05.2017 року,

- суми 69436,82 грн. у строк до 05.06.2017 року,

- суми 69436,81 грн. у строк до 05.07.2017 року,

- суми 69436,81 грн. у строк до 05.08.2017 року.

Витрати зі сплати судового збору в сумі 4319,46 грн. згідно з ч. 2 ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», оскільки спір був доведений до суду внаслідок його неправильних дій.

Щодо наявності факсимільного підпису позовної заяви, яка надійшла на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», наявність на позовній заяві факсимільного підпису означає, що вона не підписана особою, яка має право її підписувати, і підлягає поверненню.

Вказаний пункт відноситься до розділу 3 зазначеної постанови «Подання позову, порушення провадження у справі, і вирішення спору», тобто відноситься до позовних заяв, які надходять до суду.

Як вбачається з поданого до суду позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту», на його останньому аркуші міститься підпис генерального директора вказаної юридичної особи ОСОБА_3

У судовому засіданні, яке відбулося 05.04.2017 року, згідно частини 2 статті 85 Господарського процесуального кодексу України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 530, 599, 629, 638, 639, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 173, 174, 175, 193 ГК України, ст. ст. 4-2, 4-3, 33, 34, ч. 3 ст. 43, 44, 49, п. 1-1 ч.1 ст. 80, ст. ст.82, 82-1, 84, ч. 2 ст. 85, 121 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» щодо стягнення основного боргу в сумі 10215,50 грн. припинити.

2. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», 69600, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18 , , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту», 51925, Дніпропетровська область, м. Камянське, Прохідний тупик, буд. 8, офіс 6, , основний борг в сумі 244391 (двісті сорок чотири тисячі триста девяносто одна) грн. 87 коп., три проценти річних в сумі 6727 (шість тисяч сімсот двадцять сім) грн. 25 коп., інфляційні витрати в сумі 26628 (двадцять шість тисяч шістсот двадцять вісім) грн. 14 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 4319 (чотири тисячі триста девятнадцять) грн. 46 коп., видавши наказ.

4. Розстрочити виконання рішення суду від 05.04.2017 року у справі № 908/379/17 в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат», 69600, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18 , , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Придніпровський центр технічного аудиту», 51925, Дніпропетровська область, м. Камянське, Прохідний тупик, буд. 8, офіс 6, , основного боргу в сумі 244391 (двісті сорок чотири тисячі триста девяносто одна) грн. 87 коп., трьох процентів річних в сумі 6727 (шість тисяч сімсот двадцять сім) грн. 25 коп., інфляційних витрат в сумі 26628 (двадцять шість тисяч шістсот двадцять вісім) грн. 14 коп., на 4 (чотири) місяці рівними частинами шляхом сплати:

- суми 69436,82 грн. у строк до 05.05.2017 року,

- суми 69436,82 грн. у строк до 05.06.2017 року,

- суми 69436,81 грн. у строк до 05.07.2017 року,

- суми 69436,81 грн. у строк до 05.08.2017 року.

Повне рішення складено 10.04.2017 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.