ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017 року Справа № 904/10291/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

суддів Сизько І.А., Орєшкіна Е.В.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність №482/22 від 21.12.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність б/н від 01.12.2016 р.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО", м. Київ в особі відокремленого підрозділу Публічного акціонерного товариства "Центроенерго", м. Українка, Київська область

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року у справі № 904/10291/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО", м. Київ в особі відокремленого підрозділу Публічного акціонерного товариства "Центроенерго", м. Українка, Київська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЗБЕГ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЗБЕГ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО", м. Київ в особі відокремленого підрозділу Публічного акціонерного товариства "Центроенерго", м. Українка, Київська область

про стягнення штрафних санкцій за порушення господарського зобов'язання,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського судуДніпропетровської області від 20 грудня 2016 року (суддя Ярошенко В.І.) у задоволенні первісного позову про стягнення з відповідача збитків у розмірі 266 094, 07 грн. відмовлено; зустрічний позов задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства Центроенерго, м. Київ в особі відокремленого підрозділу Трипільська ТЕС Публічного акціонерного товариства Центроенерго, Київська область, м. Українка на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЗБЕГ", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг три відсотки річних у сумі 10 097, 61 грн., інфляційні втрати у розмірі 46 646, 77 грн. та 851, 17 грн. витрат зі сплати судового збору. В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не надано документального підтвердження понесених ним збитків на суму 266 094, 74 грн., а саме доказів фактичної сплати ним податку на додану вартість у розмірі 266 094, 47 грн. Крім того, позивачем не надано доказів звернення до податкового органу відповідно до абзацу 16 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України.

Задовольняючи частково зустрічний позов, господарський суд дійшов висновку, що відносно Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" ухвалою господарського суду м. Києва від 09 лютого 2004 року порушена справа №15/76-б про банкрутство, розгляд справи триває, справа знаходиться на стадії розпорядження майном, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, у звязку з чим вимоги в частині стягнення пені у розмірі 141 870, 69 грн. та штрафу в сумі 84 879, 90 грн. задоволенню не підлягають.

В результаті перерахунку з відповідача за зустрічним позовом стягнуто 3% річних у сумі 10 097, 61 грн. і інфляційні втрати у розмірі 46 646, 77 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням Публічне акціонерне товариство "ЦЕНТРЕНЕРГО" в особі відокремленого підрозділу Публічного акціонерного товариства "Центроенерго" його оскаржує на предмет невідповідності нормам матеріального права.

Апелянт посилається на те, що судом невірно застосовані норми пункту 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, оскільки подання скарги до податкового органу є правом, а не обовязком сторони.

Позивач (за первісним позовом) вважає, що ПДВ в розмірі 266 094, 07 грн. необхідно було сплачувати Товариству з обмеженою відповідальністю "КАЗБЕГ", і його не сплата є порушенням останнім норм ст.193 Господарського процесуального кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України щодо виконання зобовязань належним чином. Апелянт стверджує, що під час розгляду даної справи господарським судом від нього не витребовувалися докази сплати ПДВ в розмірі 266 094, 07 грн., у звязку з чим відповідні докази суду представлені не були. Проте, як стверджує апелянт, такі докази існують, про що свідчить довідка Межрегіонального ГУ ДФС (Центрального офісу з обслуговування великих платників) про стан податкового боргу Публічного акціонерного товариства "Центроенерго" станом на 13 січня 2016 року в якій, крім інших, вказана заборгованість з ПДВ в розмірі 266 094, 07 грн., яка була сплачена апелянтом 17 березня 2016 року.

Вважає, що господарський суд дійшов не вірного висновку щодо відсутності у позовній заяві всіх складових, які є підставою для визначення шкоди, що була нанесена позивачу за первісним позовом, оскільки в тексті самої позовної заяви заявник посилався на певні ознаки.

Апелянт просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги за первісним позовом повністю, а рішення в частині зустрічного позову залишити в силі.

Відповідач за первісним позовом доводи апеляційної скарги заперечує, посилається на те, що не мав можливості зареєструвати податкову накладну в системі електронного адміністрування податку на додану вартість у звязку з відсутністю грошових коштів на поточному рахунку підприємства через невиконання позивачем умов договору. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду залишити без змін.

16 січня 2017 року до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО", м. Київ в особі відокремленого підрозділу Публічного акціонерного товариства "Центроенерго", м. Українка, Київська область на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року у справі № 904/10291/16.

Ухвалою суду від 19 січня 2017 року колегією суддів у складі: головуючий суддя Джихур О.В. (доповідач), судді Кузнецова І.Л., Сизько І.А. вказану апеляційну скаргу прийнято до розгляду, який призначено на 09 лютого 2017 року на 12:00 год.

Розгляд справи відкладався з 09 лютого 2017 року до 28 лютого 2017 року.

Розпорядженням керівника апарату суду ОСОБА_3 від 27 лютого 2017 року № 331/17, у звязку з перебуванням на лікарняному судді Кузнецової І.Л. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 904/10291/16.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 27 лютого 2017 року визначено для розгляду справи № 904/10291/16 колегію суддів у складі головуючого судді Джихур О.В. (доповідач), суддів Сизько І.А., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою від 28 лютого 2017 року апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО", м. Київ в особі відокремленого підрозділу Публічного акціонерного товариства "Центроенерго", м. Українка, Київська область на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року у справі №904/10291/16 прийнята до свого провадження зазначеною колегією суддів.

В судовому засіданні 28 лютого 2017 року оголошувалась перерва до 23 березня 2017 року та до 04 квітня 2017 року (в редакції ухвали від 16 березня 2017 року).

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що 02 липня 2015 року між Публічним акціонерним товариством Центренерго в особі Трипільської ТЕС ПАТ Центренерго (далі позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю КАЗБЕГ (далі відповідач, виконавець) було укладено договір на закупівлю робіт з виготовлення (ремонту) обладнання № 16/3 (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору, виконавець зобовязується у 2015 році виконати на свій ризик роботи, що зазначені у додатках до цього договору (далі - роботи), а замовник прийняти і оплатити роботи.

Розрахунки за договором проводяться в безготівковій формі у національній валюті України в порядку, передбаченому додатком до договору на підставі рахунку виконавця (п. 4.1 договору).

Пунктом 5.4 договору встановлено, що здавання-прийняття виконаних робіт за договором оформлюється шляхом підписання сторонами двостороннього акту прийому-передачі виконаних робіт протягом 5 робочих днів з моменту одержання замовником повідомлення виконавця про готовлять результатів робіт до приймання.

Згідно з п.5.10 договору, роботи за цим договором вважаються переданими замовнику з дати підписання сторонами відповідного акту прийому-передачі робіт без зауважень.

Відповідно до п. 13.1 договору, невідємною частиною цього договору є додаток №1.

Згідно з пунктом 3 додатку №1 до договору, розрахунки з виконавцем за даним договором здійснюються замовником в наступному порядку: 90% від вартсоті виконаних робіт (згідно актів прийому-передачі виконаних робіт) протягом 45 днів після підписання акту; остаточний платіж в розмірі 10 % від вартості виконаних робіт здійснюється замовником протягом 30 днів після закінчення підконтрольної експлуатації, у відповідності до п.7.9.20 ГКД 34.20.661-2003.

Пунктом 13.1.1 додатку №1 до договору сторони погодили, що виконавець зобовязаний своєчасно скласти та зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної). До моменту реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, виконавець повинен передати Замовнику, з метою узгодження, податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) в електронній формі, надіславши їх на наступну електронну адресу . Після того, як податкова накладна (розрахунок коригування до податкової накладної) буде узгоджена. Виконавець повинен її (його) зареєструвати та повідомити Замовника про таку реєстрацію через ПЗ М.Е.Dос. або надіславши їх на електронну адресу Трипільської ТЕС .

У разі несвоєчасної реєстрації або відсутності реєстрації податкових накладних, в результаті чого Замовник втратить право на податковий кредит за вказаними податковими накладними, Виконавець зобов'язаний протягом 5 робочих днів з дати відправки Замовником заповідної вимоги Виконавцю сплатити Замовнику грошові кошти в розмірі, що дорівнює сумі ПДВ, зазначеній у вказаних податкових накладних та відшкодувати витрати з податку на прибуток, нарахованого на зазначені суми ПДВ (п.13.1.3 додатку №1 до договору) (а.с.21-23 том 1).

На виконання умов договору, відповідач за період з 25 серпня 2015 року по 30 грудня 2015 року виконав, а позивач прийняв, роботи на загальну суму 9 648 882, 52 грн. (з яких 1 608 137, 09 грн. ПДВ), що підтверджується актами здачі-приймання матеріалів та актами приймання виконаних будівельних робіт, підписаними обома сторонами та скріпленими печатками підприємств (а.с.24-63 том 1).

Позивач здійснив оплату наданих робіт та послуг за договором у повному обсязі у розмірі 9 648 822, 52 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які містяться у матеріалах справи (а.с.64-73 том 1).

З 1 608 137, 09 грн. податку на додану вартість за виконані роботи згідно спірного договору Товариство з обмеженою відповідальністю КазбеГ зареєструвало податкові накладні на суму 1342043, 02 грн., а саме: податкову накладну №1 від 17 серпня 2015 року на суму 1 728 000 грн. (в т.ч. ПДВ 288 000 грн.); податкову накладну №1 від 01 вересня 2015 року на суму 928 198, 49 грн. (в т.ч. ПДВ 154 699, 75 грн.); податкову накладну №2 від 04 вересня 2015 року на суму 117 774 грн. (в т.ч. ПДВ 19629 грн.); податкову накладну № 4 від 16.09.2015 на суму 651074, 45 грн. (в т.ч. ПДВ 108 512, 41 грн.); податкову накладну №5 від 16 вересня 2015 року на суму 641 612, 23 грн. (в т.ч. ПДВ 106 935, 37 грн.); податкову накладну №1 від 01 жовтня 2015 року на суму 1 193 322, 46 грн. (в т.ч. ПДВ 198 887, 08 грн.); податкову накладну №6 від 28 жовтня 2015 року на суму 475 282, 69 грн. (в т.ч. ПДВ 79 213, 78 грн.); податкову накладну №6 від 27 листопада 2015 року на суму 26 524, 56 грн. (в т.ч. ПДВ 4 420,76 грн.); податкову накладну №5 від 27 листопада 2015 року на суму 209 574, 65 грн. (в т.ч. ПДВ 34 929, 11 грн.); податкову накладну №4 від 27 листопада 2015 року на суму 13 291, 63 грн. (в т.ч. ПДВ 2 215, 27 грн.); податкову накладну №1 від 20 листопада 2015 року на суму 2 055 923, 58 грн. (в т.ч. ПДВ 342 563, 93 грн.); податкову накладну №7 від 30 грудня 2015 року на суму 11 679, 34 грн. (в т.ч. ПДВ 1 946, 56 грн.) (а.с.74-92 том 1).

Таким чином, відповідачем зареєстровано у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на суму податку на додану вартість, сплаченого позивачем за виконані роботи, лише у розмірі 1 342 043, 02 грн. Дана обставина визнанна відповідачем.

Отже, відповідачем не було зареєстровано податкову накладну на суму податку на додану вартість у розмірі 266 094, 07 грн. (за актом приймання виконаних робіт за грудень 2015 року від 31 грудня 2015 року).

Позивач вважає, що внаслідок порушення відповідачем п.13.1.1 договору та п.п.201.7, 201.10. ст.201 Податкового кодексу України, не реєстрації у встановленому порядку податкової накладної від 30 грудня 2015 року протягом 15- денного строку з прийняття виконаних робіт, він втратив можливість зареєструвати податковий кредит з податку на додану вартість, був змушений сплатити податок на додану вартість у розмірі 266 094, 07 грн. внаслідок чого відповідач повинен відшкодувати йому вказану суму.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність усіх елементів, що утворюють склад цивільного правопорушення.

Проте, апеляційний господарський суд з таким висновком не погоджується з огляду на таке.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст.627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 224 Господарського кодексу України вказано, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч.1 ст.225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включається додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Відповідно до положень п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцеві на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми ПДВ, зазначеної у податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування. У разі порушення цього терміну застосовуються штрафних санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до вищезазначеного строк для реєстрації податкової накладної в ЄДПН на суму ПДВ 266 094, 07 грн. по акту приймання передачі виконаних робіт №3 від 30 грудня 2015 року сплинув 27 червня 2016 року. До цієї дати податкова накладна Товариством з обмеженою відповідальністю "КАЗБЕГ" не передавалася для узгодження замовнику Публічному акціонерному товариству "ЦЕНТРЕНЕРГО" в особі Трипільської ТЕС та не була зареєстрована в установленому порядку в ЄРПН у звязку з чим Публічне акціонерне товариство "ЦЕНТРЕНЕРГО" втратило право на податковий кредит в розмірі 266 094, 07 грн. ПДВ.

Вказані обставини не заперечуються відповідачем за первісним позовом.

В той же час станом на 17 березня 2016 року Публічне акціонерне товариство "ЦЕНТРЕНЕРГО" сплатило повністю податок на додану вартість станом на 13 січня 2016 року в загальній сумі 417 319 859, 92 грн., в тому числі й ПДВ в розмірі 266 094, 07 грн., що підтверджується платіжними документами, що знаходяться в матеріалах справи (т.2, а.с.86-91).

Таким чином Товариством з обмеженою відповідальністю "КАЗБЕГ" порушено п.13.1.3 договору №16/3 від 02 липня 2015 року (в редакції додатку №1), що свідчить про його протиправну поведінку.

Розмір збитків це податок на додану вартість в розмірі 266 094, 07 грн. незареєстрованої податкової накладної по виконанню умов договору 16/3 від 02 липня 2015 року, що збільшує узгоджене зобовязання по сплаті ПДВ до Державного бюджету за рахунок відсутності податкового кредиту на вищезазначену суму.

Причинний звязок між протиправною поведінкою боржника та збитками полягає в тому, що не подання, та не реєстрація Товариством з обмеженою відповідальністю "КАЗБЕГ" податкової накладної в ЄДРПН стало причиною збитків, які понесло Публічне акціонерне товариство "ЦЕНТРЕНЕРГО" з цього приводу.

Вина відповідача по первісному позову полягає в тому, що він знав про свої зобовязання по виконанню умов договору 16/3 від 02 липня 2015 року в частині складання податкових накладних, а в разі не складання суми збитків в розмірі податкового кредиту, але тим не менше не виконав цих зобовязань, що свідчить про прямий умисел відповідача на порушення норм закону, договору.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає, що позивач за первісним позовом довів складові, необхідні для доказування збитків, у звязку з чим первісний позов підлягає задоволенню.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЗБЕГ" на те, що він не мав можливості зареєструвати податкову накладну в системі електронного адміністрування податка на додану вартість у звязку з відсутністю грошових коштів на поточному рахунку підприємства через несвоєчасну оплату виконаних робіт позивачем за зустрічним позовом, не звільняє відповідача від відповідальності щодо відшкодування позивачу понесених втрат з податку на додану вартість, яка встановлена п.13.1.3 договору №16/3 від 02 липня 2015 року (в редакції додатку №1).

Посилання господарського суду на те, що згідно п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України позивач мав право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою на відповідача, судова колегія не вважає правомірним, оскільки згідно ч.2 ст.14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.

Отже, звернення до податкового органу зі скаргою на виконавця робіт є саме правом позивача, а не його обовязком, а тому не можна вважати відсутність такого звернення порушенням з боку позивача або обставиною, що позбавляє його права на захист своїх інтересів в суді.

В той же час відповідач за первісним позовом не позбавлений права звернутися за захистом своїх порушених прав до суду з відповідним позовом до Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО".

Згідно ч.2 ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю КАЗБЕГ звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства Центроенерго в особі відокремленого підрозділу Трипільська ТЕС Публічного акціонерного товариства Центроенерго, в якому просить суд стягнути з останнього пеню у розмірі 141 870, 69 грн., штраф у сумі 84 879, 90 грн., три відсотки річних у розмірі 11 661 грн. та інфляційні втрати у сумі 53 719, 95 грн.

Зустрічні позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем за зустрічним позовом строків оплати виконаних згідно договору підрядних робіт за актом від 30 грудня 2015 року № 3.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за первісним позовом на підставі договору у грудні 2015 року виконано підрядні роботи згідно акту №3 від 30 грудня 2015 року на суму 1 596 564, 44 грн. (а.с.48-59 том 1).

Відповідно до п.3 додатку №1 до договору, позивач повинен був сплатити 90 % вартості робіт за актом №3 від 30 грудня 2015 року, що складає 1 436 908 грн., протягом 45 днів після підписання акту, тобто у строк до 13 лютого 2016 року, та 10% від вартості виконаних робіт, що складає 159 656, 44 грн., протягом 30 днів після закінчення підконтрольної експлуатації.

Часткову оплату вартості виконаних згідно акту від 30 грудня 2015 року №3 робіт відповідач за зустрічним позовом здійснив 25 травня 2015 року (а.с.72 том 1). Несплаченою залишалась вартість виконаних підрядних робіт на суму 1 212 570, 30 грн., яка була сплачена відповідачем за зустрічним позовом лише 08 липня 2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № t/2139 (а.с.73 том 1).

У зв'язку з несвоєчасним виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати виконаних підрядних робіт, позивач за зустрічним позовом нарахував відповідачу за зустрічним позовом пеню у розмірі 141 870, 69 грн. за період з 12 березня 2016 року по 07 липня 2016 року та штраф у сумі 84 879, 90 грн., на підставі ст.231 Господарського кодексу України, на суму простроченої оплати у розмірі 1 212 570, 30 грн.

Відповідно до положень ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько правову відповідальність.

Відповідно до ч.1. ст.216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 ст.231 Господарського кодексу України, на підставі якої позивачем здійснено розрахунок штрафних санкцій, передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою господарського суду м. Києва від 09 лютого 2004 року у справі №15/76-б порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (т.2, а.с.6-7).

На даний час справа про банкрутство знаходиться на стадії розпорядження майном.

Приймаючи до уваги, що справа про банкрутство Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" порушена до набрання чинності Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 19 січня 2013 року, то на правовідносини що виникли між сторонами по договору застосовуються норми попередньої редакції від 30 червня 1999 року Закону про банкрутство.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що відповідно до норм ч.4 ст.12 попередньої редакції Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію неустойка за невиконання грошових зобовязань не нараховується, в тому числі й щодо поточної заборгованості, яка виникла після порушення справи про банкрутство.

Таким чином, господарським судом правомірно відмовлено позивачу за зустрічним позовом у стягненні з Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО" пені у розмірі 141 870, 69 грн. та штрафу в розмірі 84 879, 90 грн.

Відповідно ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем за зустрічним позовом заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 11 661, 00 грн.та інфляційні втрати у розмірі 53 719, 95 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем за зустрічним позовом не надано до суду доказів закінчення підконтрольної експлуатації робіт за актом №3 від 30 грудня 2015 року, у зв'язку з чим, суд позбавлений можливості встановити граничний строк оплати та факт прострочення оплати 10% вартості підрядних робіт у розмірі 159 656, 44 грн., у зв'язку з чим нарахування позивачем за зустрічним позовом на вищевказану суму трьох відсотків річних та інфляційних втрат суд вважає необґрунтованим, недоведеним належними та допустимими доказами, а тому відмовив у задоволенні зустрічного позову в цій частині.

Господарським судом було здійснено перерахунок 3% річних та інфляційних втрат і встановлено, що розмір 3% річних складає 10 097, 61 грн., інфляційних втрат - 46 646, 77 грн.

Апеляційний господарський суд вважає, що перерахунок зазначених сум відповідає умовам договору, обставинам справи, не містить арифметичних помилок, а відтак правомірно стягнуто з відповідача за зустрічним позовом 3% річних у сумі 10 097, 61 грн., інфляційні втрати у розмірі 46 646, 77 грн.

З огляду на викладене, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року підлягає зміні на підставі ч.1 п.3 ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.49, 99, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ЦЕНТРЕНЕРГО", м. Київ в особі відокремленого підрозділу Публічного акціонерного товариства "Центроенерго", м. Українка, Київська область задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року у справі № 904/10291/16 змінити, виклавши першу та другу частину рішення в наступній редакції:

"Первісний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЗБЕГ" (50011, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Юнацька, 1, приміщення 1, ідентифікаційний код 31123135) 266 094, 07 грн. збитків, 3 991, 42 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 4 390, 56 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. Видати наказ".

У решті рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року у справі № 904/10291/16 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя І.А. Сизько

Суддя Е.В. Орєшкіна

(Дата підписання постанови в повному обсязі 06.04.17 р.)