донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

04.04.2017 справа №908/1105/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_4 за довіреністю № 01 від 03.01.2017р.
від відповідача:Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Водоканал, м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від14.11.2016р. (повний текст підписано 21.11.2016р.)
у справі№908/1105/16 (суддя Проскуряков К.В.)
за позовом:Комунального підприємства Водоканал, м. Запоріжжя
до Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області, смт. Комишуваха Запорізька область
простягнення 218 063, 20 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.11.2016р. у справі №908/1105/16 заяву ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області (правонаступником якої є Комишуваська селищна рада Оріхівського району) про перегляд рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2016 № 908/1105/16 за нововиявленими обставинами задоволено: рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2016 у справі №908/1105/16 про стягнення з ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області на користь Комунального підприємства Водоканал заборгованості в розмірі 218 063, 20 грн. та судового збору в розмірі 3270, 95 грн. скасовано, у позові Комунального підприємства Водоканал до ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області про стягнення 218 063,20 грн. відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Комунальне підприємство Водоканал, м. Запоріжжя звернулось з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати судового рішення у звязку з тим, що рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що пунктом 2.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 Про деякі питання визнання право чинів (господарських договорів) недійсними передбачено, що ч. 3 ст. 207 ГК України передбачена можливість припинення господарського зобовязання лише на майбутнє. Враховуючи, що позивачем надавались послуги за договором № 6343/5 від 01.09.2010 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації, які на даний час неможливо повернути в натурі, апелянт вважає, що судом першої інстанції не дотримано приписів вимог чинного законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення.

Скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, просить рішення суду скасувати та залишити без змін рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2016р.

Відповідач у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надіслав заяву про розгляд справи за відсутності представника. У вказаній заяві відповідач також підтвердив, що Комишуваська селищна рада є правонаступником ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області та зазначив, що проти доводів апеляційної скарги не заперечує.

Заявою №441 від 31.03.2017р. позивач просив суд замінити відповідача ОСОБА_5 сільську раду Оріхівського району Запорізької області його правонаступником Комишуваською селищною радою Оріхівського району Запорізької області

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 04.04.2017року вказана заява задоволена, ОСОБА_5 сільську раду Оріхівського району Запорізької області замінено його правонаступником - Комишуваською селищною радою Оріхівського району Запорізької області.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, переглянувши в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи №908/1105/16; розглянувши доводи апеляційної скарги; заслухавши пояснення представника позивача; перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Комунального підприємства Водоканал, м. Запоріжжя та скасування рішення господарського суду Запорізької області від 14.11.2016р. у справі №908/1105/16 з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, у квітні 2016 р. Комунальне підприємство Водоканал, м. Запоріжжя звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, правонаступником якої є Комишуваська селищна рада Оріхівського району про стягнення заборгованості в розмірі 218 063,20 грн. за договором №6343/5 від 01.09.2010 р. про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 06.06.2016р. позовні вимоги Комунального підприємства Водоканал, м. Запоріжжя до ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, правонаступником якої є Комишуваська селищна рада Оріхівського району про стягнення заборгованості в розмірі 218 063,20 грн. задоволені у повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.08.2016р. рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2016 року у справі №908/1105/16 залишено без змін.

В свою чергу, ОСОБА_5 сільська рада Оріхівського району Запорізької області, правонаступником якої є Комишуваська селищна рада Оріхівського району звернулась до господарського суду Запорізької області з позовом до Комунального підприємства Водоканал про визнання недійсним договору №6343/5 від 01.09.2010р. Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.08.2016р. у справі №908/1526/16 у задоволені позовних вимог ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, правонаступником якої є Комишуваська селищна рада Оріхівського району відмовлено у повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.09.2016 у справі № 908/1526/16 за позовом ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, правонаступником якої є Комишуваська селищна рада Оріхівського району до Комунального підприємства Водоканал про визнання недійсним договору № 6343/5 від 01.09.2010 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації рішення господарського суду Запорізької області від 15.08.2016р. у справі №908/1526/16 скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено, договір №6343/5 від 01.09.2010р. про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації визнано недійсним. За твердженням відповідача, визнання недійсним договору, на підставі якого стягнуто заборгованість, є підставою для відмови у задоволенні позову та скасування рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2016р., у звязку з чим відповідач звернувся до господарського суду Запорізької області з заявою про перегляд рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2016р. у справі №908/1105/16 за нововиявленими обставинами.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.11.2016р. у справі №908/1105/16 заяву ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, правонаступником якої є Комишуваська селищна рада Оріхівського району про перегляд рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2016р. по вказаній справі за нововиявленими обставинами задоволено, а рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2016р. скасовано та прийнято нове, яким у задоволені позову Комунального підприємства Водоканал до ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, правонаступником якої є Комишуваська селищна рада Оріхівського району про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2014р. по 31.01.2016р. у розмірі 218 063,20грн. відмовлено.

Задовольняючи заяву відповідача, скасовуючи рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2016р. у справі № 908/1105/16 та приймаючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, місцевий господарський суд погодився з доводами заявника про те, що постанова Донецького апеляційного господарського суду від 20.09.2016р. у справі № 908/1526/16, якою визнано договір №6343/5 від 01.09.2010р. про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації, укладений між ОСОБА_5 сільською радою Оріхівського району Запорізької області та Комунальним підприємством Водоканал недійсним, є нововиявленою обставиною у розумінні норм ст. 112 ГПК України, оскільки такі обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи та не були предметом дослідження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 218 063,20 грн., яка заявлена в межах даної справи, оскільки позовні вимоги грунтуються на підставі договору № 6343/5 від 01.09.2010р. про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації, який у встановленому законом порядку визнано судом недійсним.

Колегія суддів вважає висновки місцевого господарського суду помилковими, а рішення таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 112 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами» № 17 від 26.11.2011р. визначено, що перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Під час розгляду справи суд першої інстанції у якості нововиявлених обставин вважав наявність постанови Донецького апеляційного господарського суду від 20.09.2016р. у справі №908/1105/16, якою визнано недійсним у зв'язку з тим, що позивач не може бути належною стороною спірного договору, а сам договір, який фактично передбачає покладення на Позивача грошових зобовязань з оплати послуг, які споживаються іншими споживачами, не спрямований на реальне настання обумовлених його змістом правових наслідків у вигляді забезпечення послугами самого Абонента, що порушує ч.ч. 1,5 ст. 203 Цивільного кодексу України та є підставою для визнання його недійсним відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

При цьому, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, ч.ч. 1-5 передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити діючому законодавству, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

За змістом положень ст. ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системі каналізації №6343/від 01.09.2010р. підписаний повноважними представниками сторін, з досягненням згоди з усіх істотних умов договору.

В свою чергу, правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. (ч. 1 ст. 241 Цивільного кодексу України)

Складання позивачем актів рахунків за надані послуги з водопостачання та сплата їх відповідачем підтверджує, що сторонами, в порядку ст. 241 ЦК України, вчинялися фактичні(конклюдентні) дії, що свідчать про схвалення та подальше виконання договору про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системі каналізації №6343/від 01.09.2010р. та унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

Враховуючи наведене, договір №6343/5 від 01.09.2010р. про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у сис темі каналізації відповідає обов'язковим умовам чинності правочину, не суперечить моральним засадам суспільства та приписам чинного законодавства, волевиявлення учасників при його укладенні було вільним та відповідало їх внутрішній волі, а укладення правочину було спрямоване на реальне настання правових наслідків.

Одночасно, аналогічну правову позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України від 29.11.2016р. якою скасовано постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.09.2016р. по справі №908/1526/16, а рішення господарського суду Запорізької області від 15.08.2016р. у зазначеній справі залишено без змін.

Таким чином, договір №6343/5 від 01.09.2010р. про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації, укладений між ОСОБА_5 сільською радою Оріхівського району Запорізької області правонаступником якої є Комишуваська селищна рада Оріхівського району та Комунальним підприємством Водоканал є чинним та таким, що вважається підставою для стягнення заборгованості з ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, правонаступником якої є Комишуваська селищна рада Оріхівського району за надані послуги з водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2014р. по 31.01.2016р. у розмірі 218 063,20грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає передчасним висновок господарського суду Запорізької області про задоволення заяви ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, правонаступником якої є Комишуваська селищна рада Оріхівського району від 19.10.2016 за вх. № 3014/09-05 про перегляд рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2016 № 908/1105/16 за нововиявленими обставинами, у звязку з чим рішення господарського суду Запорізької області від 14.11.2016р. у справі №908/1105/16 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційної скарги покладаються на відповідача по справі.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Водоканал, м. Запоріжжя задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 14.11.2016р. у справі №908/1105/16 скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_5 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, правонаступником якої є Комишуваська селищна рада Оріхівського району від 19.10.2016 за вх. № 3014/09-05 про перегляд рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2016 № 908/1105/16 за нововиявленими обставинами відмовити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 06.06.2016р. у справі №908/1105/16 залишити без змін.

Стягнути з Комишуваської селищної ради Оріхівського району (70530, Запорізька область, Оріхівський район, смт. Комишуваха, вул. Богдана Хмельницького, 49, ) на користь Комунального підприємства Водоканал (69002, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3598,04грн.

Господарському суду Запорізької області видати наказ у відповідності до вимог, які встановлені до виконавчого документу Законом України Про виконавче провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий О.А. Марченко

Судді: Н. В. Ломовцева

ОСОБА_3