ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2017 р. Справа № 922/1391/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.

при секретарі Міракові Г.А.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 - на підставі довіреності від 13.01.2017р.;

1-го відповідача не зявився;

2-го відповідача не зявився;

3-го відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ НОВА, м. Харків, (вх. №1960 Х/3), (вх. №2025 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2016р. у справі № 922/1391/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", м. Київ,

до 1-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ НОВА, м. Харків,

до 2- го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ТПК НОВА, м. Харків,

до 3-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Металіст ГКН", м. Харків,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Національного банку України, м. Київ,

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.06.2016 року по справі №922/1391/16 (суддя Жельне С.Ч.) позов задоволено повністю; стягнуто солідарно з ТОВ ТОРГОВИЙ ДІМ ТПК НОВА та ТОВ ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ НОВА на користь ПАТ Дельта Банк заборгованість ТОВ ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ НОВА за кредитним договором № 74010-2 від 24.02.2011р. в розмірі 1 570 079,61грн., що складається з: 181 904,77грн. строкової заборгованості за кредитом; 763 045,23грн. заборгованості за простроченим кредитом; 23 004,11грн. заборгованості за процентами строковими; 303 552,99грн., заборгованості за процентами простроченими; 123 568,15грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 45 092,05грн. пені за несвоєчасне повернення процентів; 7 255,01грн. 3% річних від суми простроченого кредиту; 2 657,30грн. 3% річних від суми прострочених процентів та 120 000,00грн. штрафу; стягнуто солідарно з ТОВ МЕТАЛІСТ - ГКН та ТОВ ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ НОВА на користь ПАТ Дельта Банк заборгованість ТОВ ТПК НОВА за кредитним договором № 74010-2 від 24.02.2011р. в розмірі 1 570 079,61грн., що складається з: 181 904,77грн. строкової заборгованості за кредитом; 763 045,23грн. заборгованості за простроченим кредитом; 23 004,11грн. заборгованості за процентами строковими; 303 552,99грн. заборгованості за процентами простроченими; 123 568,15грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 45 092,05грн. пені за несвоєчасне повернення процентів; 7 255,01грн. 3% річних від суми простроченого кредиту; 2 657,30грн. 3% річних від суми прострочених процентів та 120 000,00грн. штрафу; стягнуто з ТОВ ТД ТПК НОВА на користь ПАТ Дельта Банк 7 700,40грн. витрат по сплаті судового збору; стягнуто з ТОВ ТД ТПК НОВА на користь ПАТ Дельта Банк 7 700,40грн. витрат по сплаті судового збору; стягнуто з ТОВ Металіст - ГКН на користь ПАТ Дельта Банк 7 700,40грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду з посиланням на положення статей 525, 526, 530, 553, 543, 554, 611, 612, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статей 193, 231 Господарського кодексу України мотивовано обґрунтованістю позовних вимог позивача у звязку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ НОВА взятих на себе зобовязань відповідно до умов кредитного договору та ТОВ ТД ТПК НОВА,ТОВ "Металіст ГКН" договорів поруки укладених в його забезпечення, що і стало підставою для задоволення позову.

Товариство з обмеженою відповідальністю Торгового-промислова компанія НОВА з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2016р. у справі № 922/1391/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог банку враховуючи той факт, що господарським судом Харківської області у справі №922/5142/15 вже розглядаються вимоги ПАТ Дельта-Банк до ТОВ ТПК НОВА щодо стягнення заборгованості за кредитним договором 74010-2 від 24.02.2011р., а саме вимоги щодо стягнення нерухомого майна за договором іпотеки за № 74010/1 від 24.02.2011р., яким забезпечено виконання ТОВ ТПК НОВА перед позивачем своїх зобов'язань, за кредитним договором, у звязку з чим вважає, що провадження у даній справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України; місцевим господарським судом не було враховано тих обставин, що позивач листом від 20.08.2015р. вих. № 7258-78 повідомив апелянта про припинення договору № 056-0 від 14.05.2014р., на підставі якого останній здійснював свої фінансові операції, без зазначення нових реквізитів для здійснення переказів грошових коштів, та до того ж у звязку з введенням постановою правління Національного банку України від 02.03.2015р. процедури тимчасової адміністрації ПАТ Дельта-Банк та в подальшому, призначенням ліквідаційної процедури, апелянт вважав можливою зміну реквізитів банку, що унеможливлювало виконання умов кредитного договору, який є предметом розгляду у даній справі. Також, апелянт не погоджується з нарахованим позивачем на підставі пункту 4.3. кредитного договору штрафом у розмірі 2% від максимального ліміту заборгованості, за порушення пунктів 3.3.6-3.3.16 кредитного договору, вважає, що порушення зобовязань за кредитним договором в даному випадку сталось безпосередньо з вини ПАТ Дельта-Банк, а отже у відповідності до приписів статей 614, 616, 617 Цивільного кодексу України наявні правові підстави для звільнення ТОВ ТПК НОВА від сплати фінансових (господарських) санкцій. Крім того, апелянт наголошує на тому, що заявлений позивачем до стягнення розмір пені є перебільшеним, та таким що не відповідає вимогам Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.07.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження (т. 1 а.с.173-175).

01.08.2016р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№7589), в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Торгового-промислова компанія НОВА, рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2016р. у справі №922/1391/16 залишити без змін.

23.08.2016р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду додаткові пояснення до апеляційної скарги (вх.№8318).

02.09.2016р. позивачем подано до апеляційної господарського суду відзив на доповнення до апеляційної скарги (вх.№8605).

21.09.2016р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду клопотання про призначення судової економічної експертизи (вх.№9556), в якій просить суд призначити у даній справі судову економічну експертизу на вирішення якої поставити наступні питання:

-Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника перед банком умовам укладеного між вказаними сторонами Кредитного договору № 74010-2 від 24 лютого 2011 року?

- Чи підтверджується документально сума заборгованості ТОВ "Торгово-промислова компанія "Нова" перед ПАТ "Дельта Банк" за Кредитного договору № 74010-2 від 24 лютого 2011 року станом на дату звернення до суду, по сплаті процентів за кредит, погашення основної суми боргу та заборгованості по сплаті пені?

- Яка дійсна сума заборгованості за Кредитним договором № 74010-2 від 24 лютого 2011 року в розрізі тіла кредиту, відсотків та пені, з урахуванням первинної документації кредитора щодо нарахування сум заборгованості? Також, просить проведення експертизи доручити експертам ХНДІСЕ імені професора ОСОБА_2 (адреса: вул. Золочівська, 8а, м. Харків, Україна, 61177), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України; витрати, пов'язані із складанням експертного висновку покласти на відповідача та зупинити провадження у справі на час проведення експертизи.

21.09.2016р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду додаткові письмові пояснення (вх.№9557).

21.09.2016р. 2-им відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Торгово-промислова компанія НОВА подано до апеляційного господарського суду заяву (вх.№9558), в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2016р. у справі № 922/1391/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

21.09.2016р. 3-им відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю МЕТАЛІСТ - ГКН подано до апеляційного господарського суду заяву (вх.№9559), в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2016р. у справі № 922/1391/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк".

22.09.2016р. позивачем подано до апеляційного господарського суду додаткові письмові пояснення (вх.№9604).

30.09.2016р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду доповнення до клопотання про призначення судової економічної експертизи (вх.№9847), в якому повторно просить задовольнити клопотання про призначення судової економічної експертизи на вирішення якої поставити наступні питання:

-Чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника перед банком умовам укладеного між вказаними сторонами Кредитного договору № 74010-2 від 24 лютого 2011 року?

-Чи підтверджується документально сума заборгованості ТОВ "Торгово-промислова компанія "Нова" перед ПАТ "Дельта Банк" за Кредитного договору № 74010-2 від 24 лютого 2011 року станом на дату звернення позивача до суду, по сплаті процентів за кредит, погашення основної суми боргу та заборгованості по сплаті пені?

- Яка дійсна сума заборгованості за Кредитним договором № 74010-2 від 24 лютого 2011 року на дату проведення розрахунку Банком, а саме: 04.03.2016 року, в розрізі тіла кредиту, відсотків та пені, з урахуванням первинної документації кредитора щодо нарахування сум заборгованості?

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 03.10.2016р. задоволено клопотання ТОВ "ТПК "НОВА" про призначення судово-економічної експертизи; призначено у справі № 922/1391/16 судово-економічну експертизу, проведення якої доручено експертам ХНІДСЕ ім. засл. Проф. ОСОБА_2; для проведення експертизи направлено до експертної установи матеріали справи №922/1391/16 у 2-х томах; попереджено експерта про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України; оплату за проведення експертизи покладено на ТОВ "ТПК "НОВА"; зупинено провадження у справі № 922/1391/16 на час проведення експертизи (т.2 а.с.40-42).

Постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2016р. у даній справі задоволено касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"; скасовано ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 03.10.2016р. у справі №922/1391/16; справу передано на розгляд до Харківського апеляційного господарського суду (т.2 а.с.81 - 85).

Як зазначено в постанові Вищого господарського суду України, при призначенні у даній справі судової експертизи апеляційним господарським судом не було наведено обґрунтування необхідності її призначення; не вказано для встановлення яких саме фактичних обставин, які б входили до предмету доказування у справі, є потреба у спеціальних знаннях та не обґрунтовано неможливості самостійно встановити фактичні обставини справи за результатами оцінки наявних у справі доказів та самостійно не досліджено заперечення відповідача проти позову.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.2017р. розгляд апеляційної скарги призначено на 02.02.2017р.

01.02.2017р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 1133).

01.02.2017р. 2-им відповідачем подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№1134).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.02.2017р. відкладено розгляд справи на 02.03.2017р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.03.2017р. задоволено клопотання позивача - Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про продовження строку розгляду скарги; продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів та відкладено розгляд справи на 22.03.2017р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 22.03.2017р. відкладено розгляд справи на 30.03.2017р.

29.03.2017р. позивачем подано до апеляційного господарського суду додаткові письмові пояснення (вх.№3412).

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 30.03.2017р. представник позивача заперечив проти вимог апелянта та просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

У судове засідання Харківського апеляційного господарського суду 30.03.2017р. представники відповідачів ТОВ ТПК НОВА, ТОВ ТД ТПК НОВА, ТОВ "Металіст ГКН" та представник третьої особи - Національного банку України не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи (т.2 а.с.168,169,171,172).

Враховуючи, що відповідно до статті 102 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження, строк розгляду апеляційної скарги було продовжено на 15 днів за клопотанням представника позивача, вказаний строк закінчується та господарський суд не наділений повноваженнями самостійно продовжувати строк розгляду спору, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.02.2011р. між Публічним акціонерним товариством Астра Банк (надалі-кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія НОВА (надалі - позичальник) було укладено кредитний договір №74010-2 (надалі кредитний договір №1). (т.1 а.с.25-28), відповідно до умов якого кредитор відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію та встановлює позичальнику кредитний ліміт у розмірі 1 000 000,00грн, а позичальник зобов'язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісії в порядку, розмірі та в строк, що передбачені цим договором (пункт 1.1. кредитного договору №1).

Відповідно до пункту 1.3. кредитного договору №1, загальний строк кредитної лінії - з 24 лютого 2011року по 23 лютого 2014 року включно. Позичальник повертає кредит в останні три місяці строку кредитування за цим договором, рівними частинами не пізніше останнього дня строку кредитної лінії, встановленого в абзаці першому цього пункту договору, якщо інше не випливає з цього договору або договорів про внесення змін а доповнень до нього.

У подальшому сторонами вносились зміни до Кредитного договору №1 шляхом укладення договорів про внесення змін:

- договір про внесення змін та доповнень від 02.03.2012р. (т.1 а.с.29) у зв'язку з переглядом кредитного ліміту, встановлено, що наступний перегляд кредитного ліміту здійснюється кредитором починаючи з 01.03.2013р. На дату початку та на час наступного перегляду заборгованості позичальника за кредитною лінією не може перевищувати 850 000,00грн.;

- договір про внесення змін та доповнень від 27.12.2012р. №2 (т.1а.с. 29 на звороті) у зв'язку зі зміною кредитором рахунку для обліку нарахованих комісій за управління кредитними коштами (резервуванні коштів на користь позичальника);

- договір про внесення змін та доповнень від 11.03.2013р. (т.1 а.с.30) у зв'язку з переглядом кредитного ліміту, встановлено, що починаючи з 11.03.2013р. позичальнику встановлюється кредитний ліміт в розмірі 1 000 000,00грн., наступний перегляд кредитного ліміту здійснюється кредитором починаючи з 23.02.2014р.; встановлено зобовязання позичальника забезпечити погашення суми кредиту, що перевищує встановлений кредитний ліміт з додержанням такого графіку зниження заборгованості за кредитом; встановлено, що з 11.03.2013р. проценти за користування кредитом сплачуються позичальником з розрахунку 21% процентів річних; змінено розмір процентної ставки за користування кредитом до 31,5% у випадку порушення позичальником будь-якої з умов пунктів 4.2.4. - 4.2.7.-4.2.18 кредитного договору; викладено пункт 4.2.4. договору в новій редакції.

Відповідно до приписів статей 512, 514 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні на обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 статті 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Інших обмежень права кредитора на укладення договору уступки вимог законодавство не містить.

Отже, за договором відступлення права вимоги (цессії) не припиняються первісні зобов'язання сторін, а відбувається заміна однієї із сторін первісного зобов'язання на певних, визначених таким договором умовах. При цьому, цивільним законодавством не вимагається оплатного відступлення прав вимоги від первісного кредитора до набувача.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.12.2013р. між Публічним акціонерним товариством Астра Банк (надалі-продавець) та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (надалі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги (надалі договір) (т.1 а.с.34-36), відповідно до умов якого продавець погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну.

Пунктом 2.1 договору було передбачено, що продавець погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну.

Пунктом 2.3 договору сторони погодили, що права вимоги переходять від продавця покупцю та обов'язки продавця вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання - передачі прав вимоги.

Наявним в матеріалах справи актом приймання передачі прав вимоги, підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленим печатками сторін, підтверджується передача прав вимоги зазначених в додатку до цього акту від продавця до покупця - ПАТ "Дельта Банк" (який є його невідємною частиною), що посвідчує факт здійснення відступлення (т. 1 а.с.38).

Відповідно до додатку до цього акту, до складу вимог за договором купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013р. було включено і право вимоги виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія НОВА зобовязань за кредитним договором від 24.02.2014р. №74010-2 (т.1 а.с.37).

Отже, даним договором було передбачено набуття позивачем не тільки всіх існуючих, а й майбутніх прав, що свідчить про передачу позивачу в тому числі і права дострокового стягнення кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.07.2014р. між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк (надалі кредитор, який згідно договору купівлі-продажу прав вимоги ПАТ АСТРА БАНК на користь АТ Дельта Банк, прийняв від ПАТ АСТРА БАНК право вимоги за кредитним договором № 74010-2 від 24.02.2011р. (став кредитором за зобов'язанням), та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово - промислова компанія НОВА (надалі - позичальник), було укладено додатковий договір №4 до кредитного договору № 74010-2 від 24.02.2011р. (надалі кредитний договір №2) (т.1 а.с.30-33).

Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору №2, кредитор надає позичальнику грошові кошти, у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов'язується своєчасно повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші зобов'язання за цим договором.

Надання кредиту здійснюється в сумі 1 000 000,00 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 22% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 08.06.2016р. включно, на умовах визначених цим договором (пункт 1.1.1. кредитного договору №2).

Повернення кредиту здійснюється у валюті наданого кредиту, у відповідності до Графіку погашення кредиту, наведеному в додатку 1 до цього договору (пункт 1.1.2 кредитного договору № 2 ) (Графік погашення кредиту - т.1 а.с.34).

Пунктом 1.1.3. кредитного договору №2 сторони погодили, що у випадку невиконання позичальником будь - якого з зобов'язань, передбачених пунктом 3.3.16.2-3-3.16.3 цього договору, процентна ставка за користування кредитом встановлюється в розмірі 27 % річних, та починає застосовуватися до взаємовідносин сторін за цим договором з моменту невиконання зазначених зобов'язань. Процентна ставка за користування кредитом в розмірі 27 % річних діє до дня виконання умов, передбачених пунктами 3.3.16.2. 3.3.16.3. цього договору. При цьому сторони погодили, що встановлення зазначеного розміру річної процентної ставки є заздалегідь погодженим.

Кредит надається позичальнику для поповнення обігових коштів (для закупівлі металопрокату, іншої продукції з металу та для інших операційних витрат позичальника) (пункт 1.2. кредитного договору №2).

Згідно пунктів 2.2, 2.2.1, 2.2.2. кредитного договору №2, нарахування та сплата процентів за користування Кредитом здійснюється виходячи із розміру процентної ставки, встановленої в пункті 1.1.1. цього договору, або встановленої відповідно до пунктів 1.1.3., 1.1.4 цього договору. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно, і останній робочий день поточного місяця, та в день кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом; залишок заборгованості за кредитом (непогашену суму кредиту) за фактичну кількість днів користуванні кредитом, за методом "факт / факт", тобто для розрахунку приймається фактична кількість днів у місяця (28,29,30,31) та році (365/366). При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Сплата процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно, не пізніше 10 (десятого) числа місяця наступного за звітним, та в день кінцевого терміну повернення заборгованості за кредитом.

Пунктом 2.6. кредитного договору №2 сторони погодили, що погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість за нарахованими комісіями; прострочена заборгованість за кредитом; строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за нарахованими комісіями; строкова заборгованість за кредитом; пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів, комісій; штрафи, в останню чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з пред'явленням вимоги за цим договором зверненням стягнення на засоби забезпечення виконання зобов'язань позичальником за договорами, вказаними в пункті 1.3 цього договору, а також відшкодуванням збитків, завданих порушенням позичальником своїх зобов'язань цим договором. Сторони погодили, що черговість погашення заборгованості позичальника за цим договором, її визначена в цьому пункті договору, може змінюватись кредитором самостійно, та сторони встановлюють, що зміна черговості погашення заборгованості не являється зміною умов цього договору, у зв'язку з чим такі дії кредитора не потребують двохстороннього погодження сторонами та відповідного письмового оформлення.

У відповідності до пункту 3.3 кредитного договору №2, позичальник зобов'язаний протягом строку використання кредиту, зокрема сплачувати проценти за користування кредитом, комісії в порядку, визначеному цим договором; повернути кредитору у повному обсязі кредит, сплатити проценти та комісії, а також можливі штрафні санкції у порядку та терміни, визначені цим договором; протягом дії договору, щоквартально, не пізніше двадцятого числа місяця кварталу, наступного за звітним, надавати кредитору належним чином засвідчені копії бухгалтерського балансу (форма 1) та звіту про фінансові результати (форма 2), - у випадку, якщо термін дії укладеного договору страхування закінчується, а зобов'язання залишаються невиконаними. Позичальник зобов'язаний не пізніше останнього календарного дня до закінчення терміну дії існуючого договору страхування укласти новий договір страхування таким чином, щоб предмет застави залишався застрахованим протягом всього строку дії цього договору, та надати Кредитору для ознайомлення оригінали договору страхування та платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів на наступний період страхування (пункти 3.3.3.,3.3.4,3.3.9.,3.3.16.2 кредитного договору №2).

Пунктом 4.2. кредитного договору №2 сторони погодили, що у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожен день прострочення.

Згідно пункту 4.3. кредитного договору №2, у випадку порушення позичальником вимог пунктів 3.3.1, 3.3.6-3.3.16 кредитного договору позичальник сплачує штраф у розмірі 2% від максимального ліміту заборгованості, вказаного в п. 1.1.1 кредитного договору.

Так , зокрема пунктами 3.3.16.2. 3.3.16.3. кредитного договору №2 визначено, що:

- в день укладання договору (ів) застави (іпотеки) укласти в акредитованій кредитором страховій компанії договір страхування заставного майна, зазначеного в пункті 1.3 цього договору. У випадку, якщо термін дії укладеного договору страхування (страхового полісу) закінчується, а зобовязання позичальника за цим договором залишаються невиконаними, позичальник зобов'язаний не пізніше останнього календарного дня до закінчення терміну дії існуючого договору страхування (страхового полісу) укласти договір страхування (страховий поліс) таким чином, щоб предмет застави залишався застрахованим протягом всього строку дії цього договору, та надати кредитору для ознайомлення оригінали договору страх; платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період страхування;

- в строк до 09.10.2014р. включно забезпечити переведення 80% оборотів по всім поточним рахункам, що відкриті в банківських установах України на поточні рахунки позичальника, відкриті у кредитора. Для підтвердження виконання своїх зобов'язань позичальник

- щоквартально, не пізніше двадцятого числа першого місяця кварталу наступного за звітним, надавати кредитору довідки / виписки про обороти в інших банках, в яких обслуговується позичальник.

Відповідно до пункту 5.3 кредитного договору №2, невиконання або неналежне виконання (прострочення виконання тощо) позичальником будь-якого свого зобов'язання за цим договором., є подіями при настанні яких припиняється кредитування, а позичальник зобовязаний достроково повернути отриманий кредит, сплачує кредитору проценти за користування кредитом комісії та можливі штрафні санкції. Для цього кредитор надає під розписку уповноваженій особі або надсилає рекомендованим листом позичальнику відповідну письмову вимогу. У випадку непогашення зазначеної у вимозі суми в термін, зазначений в вимозі, кредитор по закінченню цього терміну має право звернути стягнення на предмет іпотеки/застави будь-яким способом за власним вибором кредитора, у тому числі на підставі вимог діючого законодавства та умов договору іпотеки/застави, чи скористатися іншими видами забезпечення виконання зобов'язань за цим договором.

Згідно пункту 8.2 кредитного договору №2, усі повідомлення за цим договором вважатимуться зробленими належним чином у разі, якщо вони здійснені у письмовій формі та направлені рекомендованим листом, кур'єром, телеграфом за зазначеними адресами сторін, або вручені особисто під розписку уповноваженій особі позичальника. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення поштового зв'язку одержувача.

Цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань за цим договором (пункт 8.3 кредитного договору №2).

Даний договір підписано уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками, а також представниками сторін підписана кожна сторінка договору.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №2, 09.07.2014р. між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк (кредитор), Товариством з обмеженою відповідальність Торгово-промислова компанія НОВА (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальність Торговий дім Торгово-промислова компанія НОВА (поручитель) було укладено договір поруки № 74010-2/П/2 (надалі - договір поруки № 1) (т.1 а.с.38-39).

Також, 09.07.2014р. між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк (кредитор), Товариством з обмеженою відповідальність Торгово-промислова компанія НОВА (позичальник) та Товариством з обмеженою відповідальність Металіст-ГКН (поручитель) було укладено договір поруки №74010-2/П/1 (надалі - договір поруки № 2) (т.1 а.с.40-41).

Відповідно до пунктів 1.1. договорів поруки сторони погодили, що поручителі зобов'язуються перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором № 74010-2 від 24.02.2011р.

Згідно пунктів 1.2 договорів поруки, поручителі ознайомлені з умовами договору кредиту, ніяких заперечень, а також непорозумінь щодо його положень немає.

У відповідності до пунктів 3.1.1 договорів поруки, поручителі зобов'язані протягом трьох робочих днів, від дати отримання письмової вимоги кредитора про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов'язання, шляхом перерахування непогашеної суми кредиту та непогашеної суми процентів за користування кредитом, комісій, можливих штрафних санкцій та пені на відповідні рахунки кредитора, зазначені в такій вимозі.

Пунктами 4.1. договорів поруки сторони погодили, що кредитор та позичальник мають право змінювати умови договору кредиту без погодження із поручителем ,при цьому порука за цим договором розповсюджується на всі зміни та доповнення до договору кредиту, у тому числі але не виключно, стосовно суми кредиту, розміру процентів за користування кредитом, та комісій передбачених договором кредиту. Поручителі підтверджують, що зазначений припис є попередньою згодою поручителів на зміну умов кредиту, що призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителів.

Пунктами 6.3 договорів поруки визначено, що вони набирають чинності з дати їх укладення. Дія договорів припиняється на 3650 день від дати, яка зазначена в пункті 2.1.1 як термін повернення кредиту (в термін до 08.07.2016р.).

Банком (первісним кредитором - ПАТ "Астра Банк") було належним чином виконано свої зобов'язання за договором та надано позичальнику кредитні кошти в розмірі, на умовах та строки визначені договором, що підтверджується матеріалами справи, а саме банківською випискою по рахунку ТОВ "ТПК"НОВА" №4515 (т.1 а.с.21-24) та не заперечується 1-им відповідачем.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позичальником було частково виконано свої зобов'язання за кредитним договором, що підтверджується банківською випискою по рахунку №4515 за період з 02.02.2013р. по 04.03.2016р. (т.1 а.с.21-24), у зв'язку із чим 16.02.2016р. банком було направлено на адресу позичальника - Товариства з обмеженою відповідальність Торгово-промислова компанія НОВА претензію вих.№02-3-235 (т.1 а.с.42-44), та на адреси поручителів - Товариства з обмеженою відповідальність Металіст-ГКН та Товариством з обмеженою відповідальність Торговий дім Торгово-промислова компанія НОВА претензії (вимоги) від 22.03.2016р. вих.№237/230 (т.1 а.с.46-48,48-52) на суму 1 570 079,61грн., в яких було зазначено про наявність заборгованості у позичальника за кредитним договором та, керуючись пунктом 4.2 кредитного договору та нормами чинного законодавства, вимагав протягом 30 календарних днів, з моменту направлення цієї претензії, погасити заборгованість за кредитним договором № 74010-2 від 24.02.2011р., яка становить 1 570 079,61грн., та складається з суми заборгованості за кредитом строкової у розмірі 181 907,77грн.; суми заборгованості за простроченим кредитом у розмірі 763 045,23грн.; суми заборгованості за процентами строковими у розмірі 23 004,11грн.; суми заборгованості за процентами простроченими 303 552,99грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 123 568,15грн. та пені за несвоєчасне повернення процентів у сумі 45 092,05грн.; 3% річних від суми простроченого кредиту у розмірі 7 255,01грн. та 3% річних від суми прострочених процентів розмірі в сумі 2 657,30грн.; штраф у розмірі 120 000,00грн.

Факт відправлення вказаних претензії (вимог) підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою відділу ДППЗ Укрпошта №531(т.1 а.с.44 на звороті), описом згрупованих цінних відправлень від 17.02.2016р. (т.1 а.с.45), описами вкладення до цінних листів з відміткою відділу ДППЗ Укрпошта (т.1 а.с.49).

У звязку з тим, що вказані претензії (вимоги) були залишені без виконання, 29.04.2016р. Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Дельта Банк" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом (т.1 а.с.3-57) про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальність Торгово-промислова компанія НОВА та Товариства з обмеженою відповідальність Торговий дім Торгово-промислова компанія НОВА ; Товариства з обмеженою відповідальність Торгово-промислова компанія НОВА та Товариства з обмеженою відповідальність Металіст-ГКН заборгованості за кредитним договором № 74010-2 від 24.02.2011р., у розмірі 1 570 079,61грн., яка складається з:

- суми заборгованості за кредитом строкової у розмірі 181 904,77грн.;

- суми заборгованості за простроченим кредитом у розмірі 763 045,23грн.;

- суми заборгованості за процентами строковими у розмірі 23 004,11грн.;

- суми заборгованості за процентами простроченими 303 552,99грн.;

- пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 123 568,15грн.;

- пені за несвоєчасне повернення процентів у сумі 45 092,05грн.;

- 3% річних від суми простроченого кредиту у розмірі 7 255,01грн.;

- 3% річних від суми прострочених процентів розмірі в сумі 2 657,30грн.;

- штраф у розмірі 120 000,00грн.;

- судові витрати розподілити відповідно до вимог законодавства.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.06.2016р. у даній справі позов задоволено повністю (т.1 а.с.115-122).

Досліджуючи матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору полягає передусім у вільному волевиявленні волі сторін на вступ у договірні відносини. Волевиявлення учасників договору передбачає відсутність жодного тиску з боку контрагента або інших осіб.

Відповідно до частини 4 статті 179 Господарського кодексу України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень статті 525 Цивільного кодексу України, частини 7 статті 193 Господарського кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, між сторонами виникли відносини з кредитного договору, які регулюються положеннями параграфу 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1-3 статті 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Частинами 1 та 3 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 -552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як було зазначено вище, пунктом 5.3 кредитного договору №2 сторони погодили, що невиконання або неналежне виконання (прострочення виконання тощо) позичальником будь-якого свого зобов'язання за цим договором., є подіями при настанні яких припиняється кредитування, а позичальник зобовязаний достроково повернути отриманий кредит, сплачує кредитору проценти за користування кредитом комісії та можливі штрафні санкції. Для цього кредитор надає під розписку уповноваженій особі або надсилає рекомендованим листом позичальнику відповідну письмову вимогу. У випадку непогашення зазначеної у вимозі суми в термін, зазначений в вимозі, кредитор по закінченню цього терміну має право звернути стягнення на предмет іпотеки/застави будь-яким способом за власним вибором кредитора, у тому числі на підставі вимог діючого законодавства та умов договору іпотеки/застави, чи скористатися іншими видами забезпечення виконання зобов'язань за цим договором.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів приходить до висновку, що сума заборгованості за кредитом строкова у розмірі 181 904,77грн., сума заборгованості за простроченим кредитом у розмірі 763 045,23грн., сума заборгованості за процентами строковими у розмірі 23 004,11грн. та сума заборгованості за процентами простроченими 303 552,99грн., відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства, апелянтом не спростовано.

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта щодо наявності правових підстав для припинення провадження у даній справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з тим, що господарським судом Харківської області у справі 922/5142/15 розглядається вимога ПАТ ДЕЛЬТА БАНК до ТОВ ТПК НОВА щодо стягнення заборгованості за кредитним договором 74010-2 від 24.02.2011р. , а саме вимога щодо стягнення нерухомого майна за договором іпотеки за № 74010/1 від 24.02.2011р., яким забезпечено виконання ТОВ ТПК НОВА перед позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором, оскільки ухвалою господарського суду Харківської області від 18.07.2016р. залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.08.2016р. зупинено провадження у справі №922/5142/15 до вирішення Харківським апеляційним господарським судом справи №922/1391/16 та до того ж, відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 03.02.2016р. у справі №6-1080цс15, звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне, а тому задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня.

Отже, стягнення заборгованості за основним зобов'язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов'язання.

Крім того, посилання апелянта на лист позивача від 20.08.2015р. вих. № 7258-78 (т.1 а.с.73), яким останній повідомив про припинення дії договору банківського обслуговування, як на втрату можливості своєчасного перерахування грошових коштів за кредитним договором, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки кредитний договір не містить посилань на договір банківського обслуговування № 056-0 від 14.05.2014р., а отже апелянт мав можливість здійснювати платежі з використанням передбачених чинним законодавством платіжних інструментів, зокрема шляхом внесення грошових коштів до каси банківської установи.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 123 568,15грн., пені за несвоєчасне повернення процентів у сумі 45 092,05грн.; 3% річних від суми простроченого кредиту у розмірі 7 255,01грн., 3% річних від суми прострочених процентів розмірі в сумі 2 657,30грн. та штрафу у розмірі 120 000,00грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно вимог статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних та трьох процентів річних входять до складу грошових зобовязань і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторів та нараховуються незалежно від вини боржника.

Статтею 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання (стаття 611 Цивільного кодексу України) .

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частинами 1 та 3 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 2 та 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства; розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі; сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом; розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено що, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як було зазначено вище, пунктами 4.2, 4.3. кредитного договору №2 сторони погодили, що у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від простроченої суми за кожен день прострочення. У випадку порушення позичальником вимог підпунктів 3.3.1, 3.3.6-3.3.16 кредитного договору позичальник сплачує штраф у розмірі 2% від максимального ліміту заборгованості, вказаного в пункті 1.1.1 кредитного договору.

Колегія суддів, перевіривши наданий розрахунок позивача щодо нарахування пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 123 568,15грн., пені за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 45 092,05грн.; 3% річних від суми простроченого кредиту у розмірі 7 255,01грн., 3% річних від суми прострочених процентів розмірі в сумі 2 657,30грн., та штрафу у розмірі 120 000,00грн., оскільки відповідачем не надано доказів виконання умов кредитного договору №2 визначених пунктом 3.3.9. - щодо надання належним чином засвідчених копії бухгалтерського балансу (форма 1) та звіту про фінансові результати (форма 2), за 1-3 квартал 2015року (60 000,00грн.); пунктом 3.3.16.2 -. щодо надання до банку договору страхування (20 000,00грн.); пункту 3.3.16.3. - щодо надання довідок/виписок про обороти в інших банках, в яких обслуговується позичальник, за 1 - 3 квартали 2015р. (60 000,00грн.), вважає, що він є арифметично вірним та відповідає чинному законодавству.

Крім того, враховуючи приписи статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що апелянтом не спростовано належними та допустимими доказами відсутності вини та відповідно відсутності правових підстав для стягнення штрафних санкцій нарахованих позивачем за порушення умов кредитного договору, визначених пунктами 3.3.6-3.3.16 кредитного договору, зокрема щодо неукладення нового договору страхування предмету застави, ненадання фінансової звітності за 1-3 квартал 2015року та ненадання у встановлений строк довідок/виписок про обороти в інших банках, в яких обслуговується позичальник.

Як було зазначено вище, в забезпечення виконання зобовязань ТОВ Торгово-промислова компанія НОВА за кредитним договором між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк та 2-им та 3-им відповідачем у справі Товариством з обмеженою відповідальність Торговий дім Торгово-промислова компанія НОВА та Товариством з обмеженою відповідальність Металіст-ГКН було укладені окремі договори поруки, відповідно до умов яких кожен із поручителів поручився за виконання Товариством з обмеженою відповідальність Торгово-промислова компанія НОВА обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором № 74010-2 від 24.02.2011р.

Згідно зі статтею 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як було зазначено вище, відповідно до пунктів 1.1 договорів поруки, ТОВ Торгово-промислова компанія НОВА та кожен з відповідачів-поручителів відповідають перед Банком за порушення обовязків, як солідарні боржники.

Кожен з відповідачів-поручителів відповідають перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів розірвання чи визнання недійсними договорів поруки, а умови договорів поруки відповідають приписам законодавства України, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором в сумі 1 570 079,61грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом строкової у розмірі 181 904,77грн.; суми заборгованості за простроченим кредитом у розмірі 763 045,23грн.; суми заборгованості за процентами строковими у розмірі 23 004,11грн.; суми заборгованості за процентами простроченими 303 552,99грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 123 568,15грн.; пені за несвоєчасне повернення процентів у сумі 45 092,05грн.; 3% річних від суми простроченого кредиту у розмірі 7 255,01грн.; 3% річних від суми прострочених процентів розмірі в сумі 2 657,30грн. та штрафу у розмірі 120 000,00грн. з боржника (1-го відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "НОВА") солідарно з кожним поручителем за окремим договором поруки відповідно.

Колегія суддів також не приймає до уваги доводи апелянта щодо того, що у разі задоволення позовних вимог, підприємство може мати негативні наслідки у вигляді невиконання державного замовлення по розробці та виготовленню продукції оборонного призначення та понесення значних фінансових втрат, оскільки скаржником на підтвердження зазначених обставин не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами статті 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки суд першої інстанції дослідив належним чином обставини справи і докази на їх підтвердження.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права та при повному зясуванні обставин, що мають значення для справи, у звязку з чим рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2016р. у справі №922/1391/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВО-ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ "НОВА" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківською області від 29.06.2016р. у справі №922/1391/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 04 "квітня" 2017р. (01,02 "квітня" 2017р. вихідні дні).

Головуючий суддя Здоровко Л.М.

Суддя Лакіза В.В.

Суддя Плахов О.В.