КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Жук Г.А.
суддів: Чорногуза М.Г.
та розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» (вх. №09-08.1/847/17 від 26.01.2017) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні»
та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами Філії Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» - «Дослідний виробничий і випробувальний комплекс» (ДВВК)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг»
до 1. Державного підприємства «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України»
2. Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні»
3. Приватного підприємства «Фастторг-2009»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Відділ Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд державного майна України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України
про визнання прилюдних (електронних) торгів недійсними
В ході апеляційного розгляду справи, судом було встановлено, що Державне підприємство «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» засноване на державній власності згідно з наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 02.12.1993 року № 176 «Про створення Головного підприємства Державного науково-виробничного об'єднання «Укренергоресурси» належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, створеного відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 року № 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади».
Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2004 року, виданого Лебедівською сільською радою, дослідно-виробничий випробувальний комплекс, що знаходиться за адресою Київська область, Вишгородський район, Лебедівська с/р, урочище «Сваром'я» належить державі в особі Верховної Ради України, форма власності - загальнодержавна. Згідно з даними Єдиного державного реєстру об'єктів державної власності, наданого Фондом державного майна України до суду (а.с. 173-175 том 3), дане майно закріплено на балансі Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», суб'єкт управління Міністерство енергетики та вугільної промисловості України.
З урахуванням встановлених обставин, за заявою позивача у справі ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет, залучено Міністерство енергетики та вугільної промисловості України та було надано можливість Міністерству ознайомитись із матеріалами справи з метою надання своїх пояснень по суті спору.
Колегія суддів зазначає, що оскільки, спірне нерухоме майно, яке було продане на електронних торгах є загальнодержавним майном, віднесено до переліку об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації згідно Закону України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 07.07.1999 за №847-XIV з наступними змінами та доповненнями, то його примусове відчуження повинно відбуватись з дотриманням приписів законодавства України, що регулює відповідні відносини, зокрема, Закону України «Про управління об'єктами державної власності», Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», Закону України «Про виконавче провадження».
За змістом статті 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державного підприємства.
Колегією суддів встановлено, що у процесі виконання Відділом Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві зведеного виконавчого провадження №4101551 від 02.12.2014, Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України були проведені прилюдні (електронні) торги з реалізації арештованого нерухомого майна Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», а саме дослідно-виробничого випробувального комплексу, загальною площею 7 967,50 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський район, с. Лебедівка, с/рада Лебедівська, урочище «Сваром'я».
З огляду на вид і склад майна, яке було реалізоване з прилюдних торгів, на нього поширювалася дія мораторію на застосування примусової реалізації згідно Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» та дія Закону України «Про управління об'єктами державної власності», на підставі чого суд дійшов висновку, що прилюдні (електронні) торги з реалізації арештованого майна Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» були проведені з порушенням вимог чинного законодавства, що з огляду на приписи ст. 215, 203 Цивільного кодексу України може бути підставою для визнання таких торгів, як правочину, недійсними за умови звернення належного суб'єкта за захистом порушених прав.
Окрім того, з матеріалів справи, зокрема із матеріалів виконавчого провадження та листа Міністерства юстиції України (а.с. 101 том 1) вбачається, що дії державних виконавців щодо реалізації майна - дослідно-виробничого випробувального комплексу, загальною площею 7 967,50 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський район, с. Лебедівка, с/рада Лебедівська, урочище «Сваром'я» визнано такими, що вчинені з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з примусового виконання рішень у зв'язку з чим заступником начальника управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві 20.07.2015 винесено відповідну постанову.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що порушення, які були допущені під час реалізації нерухомого майна Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», вплинули на інтереси та законні права власника такого майна, оскільки майно вибуло із власності, в даному випадку власності держави, однак Державне підприємство «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» на балансі якого знаходилось загальнодержавне майно, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, як суб'єкт управління державним майном, не вчинили всіх можливих, передбачених законом дій, направлених для збереження державного майна.
Згідно з ст. 1 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» в редакції, чинній на момент проведення електронних торгів, управління об'єктами державної власності це здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.
Відповідно до підпунктів 10, 11 п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань передають функції з управління об'єктами державної власності господарським структурам та здійснюють контроль за діяльністю господарських структур; ведуть облік об'єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об'єктів; організовують контроль за використанням державного майна; здійснює визначені законодавством повноваження під час провадження справ про банкрутство державних підприємств та господарських організацій з корпоративними правами держави, що перебувають у їх управлінні; виконують інші передбачені законодавством функції з управління об'єктами державної власності.
Відповідно до ч.9 ст. 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» в редакції чинній на момент проведення спірних торгів, нерухоме майно об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження. Зазначені обмеження не поширюються на рішення органів управління господарських товариств, Фонду державного майна України або уповноважених органів управління про передачу об'єктів соціальної сфери, гуртожитків та об'єктів незавершеного капітального будівництва до комунальної власності.
Згідно ст. 16 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» контроль за виконанням функцій з управління об'єктами державної власності здійснюють Кабінет Міністрів України, Фонд державного майна України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, уповноважені органи управління, органи державної контрольно-ревізійної служби, інші контролюючі органи шляхом проведення аналізу законності та оцінки ефективності виконання суб'єктами управління визначених обов'язків відповідно до законодавства України.
Відповідно до п. 1 Порядку здійснення контролю за виконанням функцій з управління об'єктами державної власності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №832 від 19.06.2007 контроль за виконанням функцій з управління об'єктами державної власності здійснюється шляхом проведення єдиного моніторингу ефективності управління об'єктами державної власності щодо додержання законності щодо використання та збереження державного майна; виконання суб'єктами управління обов'язків відповідно до законодавства.
У підпункті 40, 43-45, 47-48 п. 4 Положення про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 №382/2011, зазначено, що Міненерговугілля України відповідно до покладених на нього завдань веде облік об'єктів державної власності, що перебувають в управлінні Міненерговугілля України, здійснює контроль за їх ефективним використанням та збереженням; приймає у випадках, передбачених законодавством, рішення про передачу об'єктів державної власності в комунальну власність, до сфери управління інших органів, уповноважених управляти об'єктами державної власності, передачу об'єктів державної власності від одного підприємства іншому; приймає рішення про списання та відчуження об'єктів державної власності, що перебувають в управлінні Міненерговугілля України; здійснює внутрішній контроль, у тому числі контроль за фінансово-господарською діяльністю, підприємств, установ, організацій, що належать до сфери управління Міненерговугілля України, та господарських товариств, щодо яких Міненерговугілля України здійснює управління корпоративними правами держави; здійснює в межах повноважень інші функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери його управління.
Згідно з п. 9, 10 Положення Міненерговугілля України очолює Міністр, який призначається на посаду за поданням Прем'єр-міністра України і звільняється з посади Президентом України. Міністр як керівник Міненерговугілля України організовує та контролює виконання Конституції та законів України, актів і доручень Президента України, актів Кабінету Міністрів України в апараті Міненерговугілля України, а також підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління Міненерговугілля України; притягує до дисциплінарної відповідальності керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міненерговугілля України та ін.
З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що Міністерство енергетики та вугільної промисловості України було обізнане про існування зведеного виконавчого провадження №41015451 про стягнення заборгованості з Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», про накладення арешту на майно Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», а саме на дослідно-виробничий випробувальний комплекс, за адресою: Київська обл., Вишгородський район, с. Лебедівка, с/рада Лебедівська, урочище «Сваром'я»; був обізнаний про проведену оцінку такого майна, та про можливість його майбутньої примусової реалізації. Обізнаність Міністерства про зазначене підтверджується, зокрема і його листами адресованими Відділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м.Києві, серед яких лист за вих №2/12-724 від 24.02.2015 (аркуші 251-252 Додатку №2 до матеріалів справи) в якому він вказував на необхідність врахування того, що арештоване майно є загальнодержавною власністю, що під час проведення аудиту на державному підприємстві були виявлені факти порушень законодавства керівництвом підприємства, які вказували на особисту зацікавленість певних осіб у неефективному використанні державного майна на користь приватних структур, а тому просило не допустити дій щодо реалізації державного майна.
Разом з тим, під час судового розгляду справи, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України не надало своїх письмових пояснень щодо дотримання законності під час проведення 23.04.2015 електронних торгів з реалізації майна, яке відноситься до загальнодержавної власності, не надав доказів вжиття ним, відповідно до покладених завдань, заходів щодо здійснення контролю за виконанням функцій з управління спірним майном, його збереження, зокрема, під час його примусової реалізації; доказів здійснення дій, спрямованих на захист інтересів держави, як власника спірного майна Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» чи вчинення інших дій, спрямованих на відновлення порушених прав власника.
Колегія суддів звертає увагу, що за встановлених обставин порушення чинного законодавства України з реалізації об'єкту державної власності, на якого поширювалась дія мораторію, суд не мав процесуальної можливості для визнання спірних електронних торгів недійсними, враховуючи подання позову особою, права та охоронювані інтереси якої не були порушені, а від суб'єктів, до повноважень яких віднесено здійснення контролю за управлінням державним майном та захисту майнових прав держави (Фонду державного майна України, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні») не було подано ні самостійних позовних заяв про вступ до участі у справі в якості третіх осіб із самостійними вимогами на предмет спору відповідно до ст. 26 ГПК України, ні заяв згідно з ст. 83 ГПК України про вихід суду за межі позовних заяв задля захисту порушених прав та інтересів держави.
У судовому засіданні 29.03.2017 представник Міністерства енергетики та вугільної промисловості України підтвердив, що державне підприємство, відповідач-2 у справі, належить до його сфери управління, що Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, знало про продаж державного майна, але не зверталось із самостійним позовом про визнання спірних прилюдних торгів недійсними у зв'язку з відсутністю грошових коштів для сплати судового збору.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відсутність грошових коштів на сплату судового збору не позбавляє особу права на доступ до судового захисту порушених прав, в даному випадку захисту прав держави, оскільки згідно приписів ст. 8 Закону України «Про судовий збір» за заявою особи, суд має право як відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, так і зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.
Вищенаведене свідчить про недоліки у виконанні Міністерством енергетики та вугільної промисловості України покладених на нього завдань, зокрема, в сфері здійснення контролю за виконанням функцій з управління об'єктами державної власності; його використанням і збереженням та захисту майнових прав та інтересів держави (зокрема прав державної власності).
Відповідно до ч. 1 ст. 90 ГПК України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.
Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, в порядку та розмірі, передбачених частиною першою статті 119 цього Кодексу.
Окрема ухвала - засіб реагування господарського суду на виявленні під час судового розгляду порушення законності або суттєвих недоліків у діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, їх працівників чи посадових осіб.
Вказана ухвала виноситься господарським судом за наявності умов, передбачених частиною 1 статті 90 Господарського процесуального кодексу України, а саме виявлення при вирішенні спору порушень законодавства або недоліків у діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 86, 90 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд
1. Надіслати Міністру енергетики та вугільної промисловості України окрему ухвалу.
2. Повідомити Міністра енергетики та вугільної промисловості України про вказані недоліки для вжиття відповідних організаційно-правових заходів.
3. Відповідно до вимог частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» про результати розгляду окремої ухвали повідомити Київський апеляційний господарський суд у місячний термін з дня її отримання.
Головуючий суддя Г.А. Жук
Судді М.Г. Чорногуз