УХВАЛА
03.04.2017Справа № 910/2603/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"
до Міністерства оборони України
про відшкодування 27676,77 грн.
Суддя Усатенко І.В.
Представники сторін:
від позивача Вілько Н.Г. (за дов.)
від відповідача Москов М.В. (за дов.)

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулось з позовом Приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія Інго Україна до Міністерства оборони України про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 27676,77 грн.
Ухвалою суду від 22.02.2017 порушено провадження у справі № 910/2603/17, розгляд останньої призначено на 23.03.2017.
Через загальний відділ діловодства суду 20.03.2017 від відповідача надійшов відзив, в якому він проти позову заперечував та просив припинити провадження у справі, оскільки, даний спір не підвідомчий господарському суду, крім того зазначав, що військова частина, у розпорядженні якої перебував автомобіль учасник ДТП, є юридичною особою і самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
Суд у судовому засіданні 23.03.2017 розглянув клопотання відповідача про припинення провадження та відмовив у його задоволенні, в зв`язку з необґрунтованістю.
В судовому засіданні 23.03.2017 оголошено перерву до 03.04.2017.
Через загальний відділ діловодства суду від позивача 03.04.2017 надійшло клопотання про залучення у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Військову частину НОМЕР_1 , оскільки рішення у справі може вплинути на її права та обов`язки, оскільки автомобіль, учасник ДТП, зареєстрований за військовою частиною.
Суд розгляну клопотання позивача про залучення Військової частини НОМЕР_1 у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання позивача про залучення третьої особи.
Відповідно до ст.. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов`язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов`язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі. Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу.
Оскільки позов у даній справі подано до Міністерства оборони України, а військова частина являється окремою від відповідача юридичною особою, то рішення у справі не може вплинути на права та обов`язки Військової частини НОМЕР_1 за такого складу сторін.
Представник позивача в судовому засіданні заявив усне клопотання про залучення у справі іншого відповідача - Військову частину НОМЕР_1 .
Представник відповідача проти задоволення клопотання позивача заперечував.
Відповідно до ст.. 24 ГПК України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.
Суд відмовляє у задоволенні клопотання позивача про залучення у справі іншого відповідача Військової частини НОМЕР_1 , в зв`язку з його не обґрунтованістю та відсутністю достатніх підстав для залучення іншого відповідача.
В судовому засіданні представник позивача подав клопотання про заміну первісного відповідача, Міністерства оборони України, належним відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 .
Представник відповідача проти задоволення клопотання позивача не заперечував.
Суд розглянув клопотання позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем та вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
В статті 1 Закону України Про господарську діяльність у Збройних Силах України визначено, що господарська діяльність у Збройних Силах України - це специфічна діяльність військових частин, закладів, установ та організацій Збройних Сил України (далі - військові частини), пов`язана із забезпеченням їх повсякденної життєдіяльності і яка передбачає ведення підсобного господарства, виробництво продукції, виконання робіт і надання послуг, передачу в оренду рухомого та нерухомого військового майна (за винятком озброєння, боєприпасів, бойової та спеціальної техніки) в межах і порядку, визначених цим Законом.
Суб`єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням (ст. 3 Закону України Про господарську діяльність у Збройних Силах України).
За приписами ст. 5 Закону України Про господарську діяльність у Збройних Силах України, за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань, а також за шкоду і збитки, заподіяні довкіллю, правам та інтересам фізичних і юридичних осіб та державі, військова частина як суб`єкт господарської діяльності несе відповідальність, передбачену законом та договором. Військова частина як суб`єкт господарської діяльності за своїми зобов`язаннями відповідає коштами, що надходять на її рахунок по відповідних статтях кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе Міністерство оборони України.
Статтею 137 Господарського кодексу України визначено, що правом оперативного управління у цьому Кодексі визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом). Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням.
Тобто, з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням, а на Міністерство оборони України, покладаються функції контролю за використанням майна переданого в оперативне управління.
Оскільки автомобіль УАЗ д.р.н НОМЕР_2 (учасник ДТП) зареєстрований за Військовою частиною НОМЕР_1 , а не за Міністерством оборони України, то саме Військова частина НОМЕР_1 являється належним відповідачем у даній справі.
Відповідно до ст.. 24 ГПК України господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.
Відповідно до п. 1.3. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов`язана сторона. Заміна первісного відповідача належним відповідачем допускається лише за згодою позивача, яка має бути викладена в його письмовій заяві чи зафіксована в протоколі судового засідання. Якщо ж такої згоди не надано, то господарський суд у залежності від конкретних обставин справи вчиняє одну з таких дій: 1) розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і відмовляє в позові, оскільки відповідач не є належним; 2) залучає до участі у справі з власної ініціативи іншого відповідача згідно з частиною першою статті 24 ГПК. При цьому в останньому із зазначених випадків: господарський суд зобов`язує позивача згідно з частиною другою статті 56 ГПК надіслати відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, а в разі невиконання цього обов`язку у встановлений судом строк залишає позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК. Ухвали про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача не можуть бути оскаржені в апеляційному та у касаційному порядку.
В матеріалах справи міститься письмова згода позивача на заміну відповідача належним.
З огляду на вищезазначене господарський суд замінює неналежного відповідача у даній справі Міністерство оборони України, належним відповідачем Військовою частиною НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ).
Суд вважає за необхідне зобов`язати позивача направити відповідачу, Військовій частині НОМЕР_1 позовну заяву з додатками, а докази направлення подати до суду для долучення до матеріалів справи; надати суду докази встановлення вини ОСОБА_1 в судовому порядку. Зобов`язати відповідача надати суду письмовий відзив на позовну заяву та належні та допустимі докази в обґрунтування своїх заперечень: поліс обов`язкового страхування; копію технічного паспорту на автомобіль УАЗ, державний номер НОМЕР_2 ; докази того, що на момент ДТП ОСОБА_1 на законних підставах керував автомобілем УАЗ, державний номер НОМЕР_2 та перебував у трудових відносинах з відповідачем.
Керуючись ст. ст. 24, 77, 80, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -
УХВАЛИВ:
1. Відкласти розгляд справи на 15.05.17 о 11:00 год. Судове засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 44-Б, зал № 11.
2. Залучити у справі належного відповідача Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ).
3. Зобов`язати позивача надати суду:
- докази направлення належному відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами (фіскальний чек, опис вкладення у цінний лист);
- докази встановлення вини ОСОБА_1 в судовому порядку
4. Зобов`язати відповідача надати суду:
- відзив на позовну заяву з долученням належних та допустимих доказів в підтвердження своїх заперечень;
- власні установчі документи;
- поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким застрахована цивільна відповідальність власника транспортного засобу УАЗ, державний номер НОМЕР_2 ;
- належним чином засвідчену копію технічного паспорту на автомобіль УАЗ, державний номер НОМЕР_2 ;
- докази на підтвердження того, що станом на момент ДТП ОСОБА_1 на законних підставах керував транспортним засобом УАЗ, державний номер НОМЕР_2 та перебував у трудових відносинах з Військовою частиною НОМЕР_1 .
5. Зобов`язати учасників судового процесу забезпечити явку у судове засідання уповноважених представників. Явку позивача та відповідача в судове засідання визнати обов`язковою.

Суддя І.В.Усатенко