ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 квітня 2017 року Справа № 922/1798/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіШвеця В.О.,
суддівДанилової М.В., Сибіги О.М.
перевіривши матеріали касаційної скаргиДепартаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 02.03.2017, яка винесена за результатами перегляду ухвали господарського суду Харківської області від 25.01.2017, якою задоволено скаргу на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ
у справі№922/1798/14 Господарського суду Харківської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Фармацевтична компанія "Здоров'я"
до1. Приватного акціонерного товариства "Альба Україна"; 2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
простягнення коштів

Касаційна скарга Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно із частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні у справі. Відповідно до приписів статті 1111 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Проте, в порушення зазначених норм скаржником до касаційної скарги не додано доказів надсилання її копії Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4, а також не додано доказів на підтвердження сплати судового збору в установлених законодавством порядку і розмірі. Натомість, останнім заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. У розумінні приписів наведеної норми єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторони. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. Отже, відстрочення або розстрочення сплати судового збору є правом, а не обов'язком суду і може мати місце за наявності виключних обставин на підтвердження того, що майновий стан унеможливлює сплату судового збору. При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, то сама по собі несплата та заявлене скаржником клопотання про відстрочення оплати судового збору не можуть бути підставою для її відстрочення.

Скаржником в обґрунтування заявленого клопотання вказано про те, що Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є бюджетною установою, фінансування якої здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, але останнім не надано жодного доказу на підтвердження того, що його майновий стан дійсно перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення заявленого клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Отже, недотримання скаржником вищезазначених норм є підставою для повернення касаційної скарги відповідно пунктів 3 та 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, якими встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі та якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що за приписами частини 3 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, сторона має право повторно подати касаційну скаргу з додержанням стислих строків для виправлення, а також враховуючи вимоги статті 53 зазначеного Кодексу.

Керуючись статтями 86, 111, пунктами 3, 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 у справі №922/1798/14 Господарського суду Харківської області.

Касаційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 у справі №922/1798/14 Господарського суду Харківської області та додані до неї документи повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий суддя В.Швець

Судді М.Данилова

О.Сибіга