ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04 квітня 2017 р. Справа № 903/175/17

за позовом Публічного акціонерного товарситва "Укртелеком" в особі Волинської філії

до відповідача: Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації

про спонукання до укладення договору

Суддя Костюк С.В

при секретарі Коритан Л. Ю.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, дов.№ 928 від 12.12.2016 року,

від відповідача: ОСОБА_2, дор. № 3099/01-09/2-16 від 29.11.2016 року

Права та обов'язки учасникам судового процесу роз'яснені відповідно до ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Суть: публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернулося з позовом, в якому просить зобовязати відповідача Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації прийняти неврегульовані пункти 2.2.1, 6.2 договору від 29.12.2016 року про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги в редакції позивача, а саме:

- п.2.2.1. «Здійснювати відшкодування пільг з наданих телекомунікаційних послуг по встановленню телефонів, у т.ч. і у разі збільшення тарифів на послуги звязку»;

- п.6.2. «Розпорядник несе відповідальність перед Оператором за несвоєчасне проведення розрахунків в межах коштів, отриманих на цілі, у вигляді сплати штрафу в розмірі 10% від суми не перерахованих коштів».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між сторонами був підписаний договір від 29.12.2016 року про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги, окрім п.п.2.2.1, 6.2, які викладені відповідачем у протоколі розбіжностей. При цьому посилається на норми Законів України Про телекомунікації, Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Про охорону дитинства, Про місцеве самоврядування України та приписи Бюджетного Кодексу України. Даними законодавчими актами передбачено пільги за телекомунікаційні послуги; позивач є монополістом по наданню даних послуг на території Волинської області, в т.ч. Маневицькому району; при зверненні з позовом керувався ч.1-5 ст. 181 ГК України.

Відповідач в поясненні від 03.03.2017 року № 735/01-06/2-17 просить в задоволенні позовних вимог відмовити з тих підстав, що укладання даного договору є необовязковим, відповідач є структурним підрозділом Маневицької РДА та немає повноважень на його укладання; вважає, що позивач спонукає Управління соціального захисту населення Маневицької РДА взяти бюджетні зобовязання без відповідних бюджетних асигнувань, що може спричинити для нього негативні наслідки та настання відповідальності за порушення бюджетного законодавства.

В судовому засіданні 04.04.2017 року представник позивача подав додаткові письмові пояснення та уточнив вимогу щодо стягнення судового збору в сумі 1600,00 грн., які ним було сплачено при подачі позову.

Представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав наведених в поясненні.

Заслухавши пояснення представників сторін, визнавши зібрані по справі матеріали достатніми для розгляду спору за наявними в справі матеріалами згідно зі ст.75 ГПК України та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як слідує з матеріалів справи Публічне акціонерне товариство "Укртелеком"-оператор зв'язку, однією з основних видів діяльності якого є надання телекомунікаційних послуг, в т.ч. місцевого, міжміського, міжнародного зв'язку, і покликаний задовольняти потреби споживачів в належному та якісному їх використанні.

В своїй діяльності керується ЗУ "Про телекомунікації", Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, іншими законодавчими та локальними нормативними актами, які регулюють правові відносини в сфері телекомунікацій.

На підставі ст. 33 Закону України "Про телекомунікації" з метою визначення єдиного порядку надання та отримання телекомунікаційних послуг Кабінет Міністрів України постановою від 11.04.2012р. №295 (зі змінами та доповненнями) затвердив Правила надання та отримання телекомунікаційних послуг, відповідно до п. 14 яких надання телекомунікаційних послуг здійснюється за умови укладення договору відповідно до основних вимог, встановлених НКРЗІ.

У ст. 1 Закону України "Про телекомунікації" визначено поняття: оператор телекомунікацій як суб'єкт господарювання, який має право на здійснення діяльності у сфері телекомунікацій із правом на технічне обслуговування та експлуатацію телекомунікаційних мереж; споживач телекомунікаційних послуг як юридична або фізична особа, яка потребує, замовляє та/або отримує телекомунікаційні послуги для власних потреб; телекомунікаційна послуга (послуга) як продукт діяльності оператора та/або провайдера телекомунікацій, спрямований на задоволення потреб споживачів у сфері телекомунікацій.

Метою цього Закону є забезпечення повсюдного надання телекомунікаційних послуг достатніх асортименту, обсягу та якості шляхом обмеженого регулювання ринкових відносин для сприяння ефективному функціонуванню відкритого і справедливого конкурентного ринку; закон визначає засади захисту прав споживачів та контролю за ринком телекомунікацій з боку держави (ст. 2).

Згідно ст. 3 ЗУ "Про телекомунікації" сфера телекомунікацій є складовою частиною галузі зв'язку України. Телекомунікації є невід'ємною частиною виробничої та соціальної інфраструктури України і призначені для задоволення потреб фізичних та юридичних осіб, органів державної влади в телекомунікаційних послугах.

Відповідно до п. 2 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" умовою надання телекомунікаційних послуг є: укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених НКРЗІ; оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

Відповідно до п. 3 ст. 63 ЗУ "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту встановлені пільги на телекомунікаційні послуги, які надаються позивачем, зокрема:

- інвалідам війни гарантовано - позачергове безплатне встановлення квартирних телефонів і позачергове користування всіма послугами зв'язку. Абонементна плата за користування квартирним телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів, а для інвалідів Великої Вітчизняної війни та війни з Японією зі 100-процентною знижкою від затверджених тарифів (п.10 ч.1 ст.13);

- учасникам бойових дій та особам прирівняним до них гарантовано позачергове користування всіма послугами зв'язку та позачергове встановлення на пільгових умовах квартирних телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонементна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів (п.19 ч.1 ст.12);

- для учасників війни гарантовано позачергове користування всіма послугами зв'язку та позачергове встановлення телефонів (оплата у розмірі 20 процентів від тарифів вартості основних та 50 процентів - додаткових робіт). Абонементна плата за користування телефоном встановлюється у розмірі 50 процентів від затверджених тарифів (п.18 ч.1 ст.14);

- для осіб, на які поширюється дія цього закону 20% оплата за встановлення квартирних телефонів, 50-% абонементна плата за користування телефоном (п.20 ч1 ст.15);

- для осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною передбачена безоплатне встановлення домашніх телефонів, безоплатне користування телефоном ( п.7, 12 ч.1 ст.16).

Згідно абз.2 п.5 ст.12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей для осіб звільнених з військової служби, які стали інвалідами під час проходження військової служби, надається 50-відсоткова знижка плати за встановлення і користування квартирним телефоном.

Згідно Закону України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист, ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової поліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України та членам їх сімей надається 50-ти відсоткова знижка плати за користування телефоном (п.6 ст.6).

Згідно Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи надаються пільги:

громадянам віднесеним до 1 категорії - 50 - процентна плата за користування телефоном в тому числі абонентна плата , плата за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при посекундному обліку їх тривалості (п.11 ч.1 ст.20), позачергове встановлення телефону з оплатою 50-процентів вартості його встановлення (п.28 ч.1 ст.20);

громадянам віднесеним до 2 категорії - першочергове встановлення телефону з оплатою 50 процентів вартості його встановлення (п.5 ч.1 ст.21);

громадянам віднесеним до 3 категорії - першочергове встановлення телефону з оплатою 50 процентів вартості його встановлення (п.1 ч.1 ст.22);

потерпілим дітям та їх батькам позачергове встановлення сімї, що має дитину-інваліда телефону з оплатою 50 процентів вартості його встановлення, 50 - процентна знижка плати за користування телефоном(в т.ч. оплата послуг електрозвязку за місцеві телефонні розмови з квартирних телефонів при похвилинному обліку їх тривалості

Згідно п.4 ч.3 ст.13 Закону України Про охорону дитинства, багатодітним сімям надається пільга з позачергового встановлення квартирних телефонів. Абонентна плата за користування квартирним телефоном встановлюється у розмірі 50 відсотків від затверджених тарифів.

Відповідно до п. 7 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетне зобов'язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.

У відповідності до п.п. 12 п. "а" ч. 2 ст. 30 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій, що не належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, до участі в обслуговуванні населення засобами транспорту і зв'язку на договірних засадах. Тобто, обов'язковість укладення договору прямо передбачена нормами зазначеного закону.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, для отримання компенсаційних виплат відповідачу було надіслано проект договору про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги від 29.12.2016 року (а.с.10).

08.02.2017 року договір був повернутий позивачу з протоколом розбіжностей, яким відповідач пропонує прийняти умови п.п. 2.2.1., 6.2 договору в своїй редакції (а.с.11).

Зокрема п.п.2.2.1. відповідач виклав у такій редакції «Здійснювати відшкодування пільг з наданих телекомунікаційних послуг та послуг по встановленню телефонів, у т.ч. і у разі збільшення тарифів на послуги звязку в межах, встановлених кошторисом»; п.6.2 «Розпорядник несе відповідальність перед Оператором, якщо розрахунки не були проведені в місячний термін з дня надходження коштів на ці цілі на рахунок Розпорядника, у вигляді сплати штрафу в розмірі 10% від суми не перерахованих коштів».

Укласти договір від 29.12.2016 року на умовах, запропонованих в редакції відповідача, позивач не погоджується, так як вони, на його думку, суперечать чинному законодавству та цілям обох сторін щодо захисту інтересів окремих категорій громадян України.

Позивач зобов'язаний надавати телекомунікаційні послуги пільговій категорій осіб в силу діючих законів України, а органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані забезпечувати компенсацію втрат оператору внаслідок надання телекомунікаційних послуг зазначеній категорії осіб в порядку і на умовах, визначених законом та договором без обмеження їх сум.

Тому звернувся з позовною заявою в якій просить постановити рішення, яким зобовязати відповідача прийняти неврегульовані пункти 2.2.1., 6.2. договору від 29.12.2016 року про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги в його редакції, а саме: п.2.2.1. «Здійснювати відшкодування пільг з наданих телекомунікаційних послуг по встановленню телефонів, у т.ч. і у разі збільшення тарифів на послуги звязку»; п.6.2. «Розпорядник несе відповідальність перед Оператором за несвоєчасне проведення розрахунків в межах коштів, отриманих на цілі, у вигляді сплати штрафу в розмірі 10% від суми не перерахованих коштів».

Відповідно до п.п.б п.4 ч.1. ст.89, ч.ч.1, 5 ст.102 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського і обласного значення при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на компенсаційні виплати за надання пільг з послуг звязку окремих категорій громадян, що надаються: ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною. Видатки місцевих бюджетів проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам, зокрема, здійснюються компенсаційні виплати за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення.

Механізм фінансування видатків, передбачених ст.102 Бюджетного кодексу України, місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо, зокрема надання компенсаційних виплат за пільгове користування телефонним звязком за рахунок субвенцій з державного бюджету, визначений Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256.

Законодавством не передбачена залежність розміру відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Згідно п.п.3, 5 Порядку, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення; головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами-надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад.

Згідно ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно умов ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. (ч.ч. 3, 4 ст. 181 ГК України).

Згідно з ч. 7 ст. 181 ГК України якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Згідно п. 8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг, в т.ч. пільг за послуги звязку.

З врахуванням зазначеного, суд вважає вимогу позивача щодо зобов'язання Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації прийняти неврегульовані пункти 2.2.1., 6.2. договору від 29.12.2016 року "Про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги", в редакції Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії обгрунтованою.

Згідно п. 3 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Неузгоджені сторонами пункти договору стосуються коштів, а тому є істотною умовою договору, яка підлягає вирішенню.

Відповідно до п. 7 ст. 181 ГК України якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Згідно листа Волинського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №21/1.27-249 від 20.02.2017 року ПАТ "Укртелеком" в особі Волинської філії займає монопольне (домінуюче) становище на ринку місцевого телефонного зв'язку та на ринку надання в користування каналів електрозв'язку у Волинській області з часткою 100 % в межах власних мереж.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Неукладаючи договір відповідач порушує права позивача та громадян, які користуються правом на пільги в користуванні телекомунікаційними послугами.

Посилання відповідача на рішення Маневицької районної ради № 18/6 від 23.02.2017 року, яким не було затверджено Управлінню соціального захисту населення кошти на відшкодування витрат, повязаних з наданням пільг на послуги звязку не є підставою для укладення договору в редакції відповідача.

Щодо твердження відповідача про відсутність повноважень на укладення договору, суд вважає, що Управаління соціального захисту населення як структурний підрозділ Маневицької РДА є самостійною господарюючою одиницею та уповноважений укладати правочини в силу повноважень наданих йому Положенням, та вже підписаним ним договором від 29.12.2016 року про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги. Відсутність даних повноважень відповідач не підтвердив належним чином. Зазначене підтверджується пунктами 3, 5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою КМУ від 04.03.2002р. "Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення".

Посилання відповідача на порушення норм Закону України «Про публічні закупівлі», суд вважає безпідставними, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами не регулюються даним законом.

Щодо обов'язковості укладення договору, то судом встановлено, що правочин між сторонами укладено і заперечень з боку відповідача щодо його укладення в цілому не було, що підтверджується підписом уповноваженої особи, а виникли розбіжності тільки щодо окремих його положень, які згідно і в порядку ст. 181 ГК України передані на розгляд до господарського суду Волинської області.

Отже, частини 3, 4, 5, 7 статті 181 ГК України застосовуються у випадку, коли сторони мають намір укласти відповідний договір, але не можуть дійти згоди щодо окремих його умов. При цьому, розбіжності до суду передаються лише якщо на це є згода обох сторін, за виключенням випадку, коли договір заснований на державному замовленні або укладання якого, є обов'язковим для сторін на підставі закону або виконавцем є монополіст, на якого покладається обов'язок передати відповідний спір на вирішення суду, у разі отримання ним договору з протоколом розбіжностей, з якими він не згоден, тому в даному випадку згоди відповідача на передання розбіжностей до договору до суду не потребується.

Відповідно до ст.187 ГК України, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обовязковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

За таких обставин, враховуючи ч. 7 ст. 181 ГК України та редакцію пунктів п.п.2.2.1., 6.2 договору від 29.12.2016 року в редакції відповідача, позивач буде надавати телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення виключно на власний ризик, без гарантії їх відшкодування, а тому розбіжності в п.п.2.2.1., 6.2. договору від 29.12.2016 року, підлягають прийняттю в запропонованій позивачем редакції.

При цьому враховано те, що договір про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги між сторонами по справі, було укладено і в попередній період.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, пояснення сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи монопольне становище позивача і те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку про підставність та обґрунтованість предявленого позивачем позову, а тому вимоги позивача задовольняє.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600,00грн. слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобовязати Управління соціального захисту населення Маневицької районної державної адміністрації прийняти пункти 2.2.1, 6.2. договору про відшкодування пільг за телекомунікаційні послуги в слідуючій редакції:

- п.2.2.1 Здійснювати відшкодування пільг з наданих телекомунікаційних послуг та послуг по встановленню телефонів, у т.ч. і у разі збільшення тарифів на послуги звязку.

-п.6.2. Розпорядник несе відповідальність перед Оператором за несвоєчасне проведення розрахунків в межах коштів, отриманих на ці цілі, у вигляді сплати штрафу в розмірі 10% від суми не перерахованих коштів.

3. Стягнути з Управління соціального захисту населення Маневицької РДА (44600, Волинська обл., Маневицький район, смт. Маневичі, вул.100-річчя Маневич, буд. 53, р/р 2672 в ГУД КСУ у Волинській області, МФО 803014) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії (43025, м.Луцьк, вул.Кривий Вал,28, р/р 8 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ВПН 56) 1600,00 грн. судового збору.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст

рішення складено

06.04.2017

Суддя С. В. Костюк