ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2017 р. Справа № 914/181/17

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Метал холдінг трейд м.Київ

на ухвалу господарського суду Львівської області від 14.02.2017р. про припинення провадження у справі

у справі № 914/181/17

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Метал холдінг трейд м.Київ

до відповідача: приватного підприємства Зелений гай с.Розвадів Львівської області

про стягнення 29 583, 80 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_2 за довіреністю б/н від 2017 р.;

відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю №102-4 від 10.02.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Львівської області від 14.02.2017 р. (суддя Н.Мороз) припинено провадження у справі.

Ухвала суду мотивована тим, що спір між даними сторонами про той же предмет та з тих же підстав вирішено постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.12.2016р. у справі №914/2745/16.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду, а справу направити для розгляду в суд першої інстанції. В своїй апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що судом апеляційної інстанції у справі № 914/2745/16 встановлено, що позивачем не доведено виконання своїх зобовязань щодо поставки товару саме в межах договору поставки №76 від 23.02.2016 р. Проте, вказана обставина не заперечує сам факт поставки товару на підставі видаткової накладної №ЛЛВ-0002775 від 24.02.2016 р., який мав місце хоча і поза межами зобовязань, прийнятих на себе сторонами згідно договору поставки.

У додаткових поясненнях скаржник зазначає, що видаткова накладна №ЛЛВ-0002775 від 24.02.2016 р. у справі №914/2745/16 є доказом, а у даній справі підставою виникнення правовідносин.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

В судовому засіданні представниками сторін викладено доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 23.02.2016р. між ТОВ «Метал Холдінг Трейд» (постачальник) та ПП «Зелений Гай» (покупець) укладено договір поставки №76, за умовами якого постачальник зобовязується протягом строку дії договору, в порядку і на умовах, встановлених цим договором, продати та передати у власність покупця металопродукцію, а покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його вартість відповідно до умов цього договору.

Згідно п.п. 1.2, 2.1, 2.2, 4.3 вказаного договору, ціна, загальна кількість, асортимент, сортимент та розгорнута номенклатура товару, що поставляється за цим договором, визначається в специфікаціях або рахунках фактурах постачальника, які є невідємними частинами цього договору.

Поставка товару здійснюється партіями на умовах EXW, склад постачальника- м.Львів, вул. Навроцького,1а, відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотерм» в редакції 2010 року.

Тобто, за умовами договору відповідач, як покупець повинен був самостійно отримувати товар зі складу позивача, як постачальника.

Товар вважається поставленим постачальником та прийнятим покупцем з моменту підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на відповідну партію товару.

Покупець здійснює попередню оплату в розмірі 100% вартості товару протягом 2-х (двох) робочих днів з моменту виставлення постачальником рахунку-фактури/специфікації на погоджену сторонами партію товару.

Як стверджує позивач, 24.02.2016р. було поставлено відповідачу товар на загальну суму 26075,41 грн., що підтверджується видатковою накладною №ЛЛВ-0002775 від 24.02.2016р., яка містить посилання на договір поставки №76 від 23.02.2016р.

Внаслідок невиконання відповідачем зобовязання щодо оплати товару, 25.01.2017р. позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 26075,41 грн. основного боргу, 2816,14 грн. інфляційних нарахувань та 692,25 грн. 3% річних.

Разом з тим, як підтверджується матеріалами справи, позивач ТОВ «Метал Холдінг Трейд» раніше звертався до господарського суду. Так, рішенням господарського суду Львівської області від 08.11.2016р. по справі №914/2745/16 за позовом ТОВ «Метал Холдінг Трейд» до ПП «Зелений Гай» про стягнення 28126,08 грн. було задоволено позовні вимоги частково та присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 28113,62 грн., в тому числі 26075,41 грн. основного боргу. Однак, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.12.2016р. по справі №914/2745/16 було скасовано рішення господарського суду Львівської області від 08.11.2016р. та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено повністю.

При цьому, як вбачається з рішення суду у справі №914/2745/16 позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що ним здійснено поставку товару згідно договору №76 від 23.02.2016 р. на загальну суму 26 075, 41 грн. згідно видаткової накладної №ЛЛВ-0002775 від 24.02.2016р.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду у даній справі від 12.12.2016р. у справі №914/2745/16 надано правову оцінку зазначеному договору та видатковій накладній та встановлено, що на видатковій накладній є посилання на укладений між сторонами договір від 23.02.2016 р. №76. Крім цього, встановлено, що така не містить підпису особи, а саме: відвантажувача начальника господарства складського приміщення ОСОБА_4, що свідчить про неналежне оформлення видаткової накладної згідно з нормами чинного законодавства.

Крім цього, судом апеляційної інстанції встановлено, що довіреність від 24.02.2016р., яка видана директору ОСОБА_5 містить лише дані від кого особа повинна отримати товар і який саме товар вона повинна отримати, однак не містить посилання на конкретний договір чи специфікацію, що перешкоджає для встановлення привязки довіреного для приймання товару і договору поставки.

У вказаній постанові також зазначено, що підпис директора ОСОБА_5, що міститься на видатковій накладній візуально є іншим ніж підписи вказаної особи, які містяться на договорі поставки від 23.02.2016р. та довіреності від 24.02.2016 р., що викликає у суду сумніви у належності підпису на видатковій накладні ОСОБА_5 Відмінності підпису є явними та заперечуються відповідачем, а відтак, видаткова накладна викликає сумніви щодо її дійсності.

Зазначена постанова Львівського апеляційного господарського суду набрала законної сили 12.12.2016 р.

Як підтверджується матеріалами справи, підставою позовних вимог у даній справі є вищезазначена видаткова накладна №ЛЛВ-0002775 від 24.02.2016р.

Твердження скаржника, що між сторонами виникли позадоговірні зобовязання та відповідач повинен оплатити за поставку товару на підставі вказаної накладної є безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 п.1 ч.2 ст. 11, ч.ч.1, 2 ст. 509 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Необхідно зазначити, згідно ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З аналізу зазначеної статті випливає, що зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов: набуття або збереження майна, що означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння; таке набуття або збереження майна відбувається за рахунок іншої особи, тобто внаслідок втрати або недоотримання цього майна іншою особою - потерпілим; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок потерпілого.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч.2 ст. 11 ЦК України.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, а також те, що договір, укладений між сторонами №76 від 23.02.2016 р. є чинним, не визнаний судом недійсним, крім цього, у видатковій накладній №ЛЛВ-0002775 від 24.02.2016р. містяться посилання на договір №76 від 23.02.2016 р., у спірній ситуації не може йтися про бездоговірний характер відносин.

Суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (Вказаної позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові пленуму від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»)

Згідно п.2 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Таким чином, місцевим господарським судом правомірно встановлено, що сторонами у даній справі та у справі №914/2745/16 є одні і ті ж особи, а саме: позивач - ТОВ «Метал Холдінг Трейд» та відповідач - ПП «Зелений Гай», предметом позову у вказаних справах є стягнення основної заборгованості в розмірі 26 075,41 грн., а підставою позову в наведених справах позивачем зазначались тотожні обставини щодо здійснення господарської операції на підставі видаткової накладної №ЛЛВ-0002775 від 24.02.2016р. згідно договору №76 від 23.02.2016р.

Щодо поданих податкових накладних скаржником, то такі були подані і при поданні позову у справі № 914/2745/16. При цьому, враховуючи вимоги ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», такі не можуть свідчити про здійснення господарської операції.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що ухвала прийнята із дотриманням норм чинного законодавства та відповідно до обставин справи, тому підстав для її зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Львівської області від 14.02.2017 р. у справі

№914/181/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати в господарський суд Львівської області.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Дубник О.П.

ОСОБА_1