ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

03 квітня 2017 р. Справа № 902/140/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, м. Вінниця

до: Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс", м. Тульчин Вінницька область

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та Державного підприємства "Підприємство Крижопільського виправного центру управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№ 113)".

про стягнення 1 091 552 грн 13 коп. шкоди

За участю секретаря судового засідання Гнатовської Л.С.

Представників:

позивача: Педченко Галина Олексіївна, довіреність № 7 від 23.01.2017 р., службове посвідчення № 0061 видане 01.01.2015 р.

Маланський Сергій Михайлович, довіреність № 10 від 23.03.2017 р., службове посвідчення № 0017 видане 01.01.2015 р.

відповідача: Калєтнік Сергій Вікторович, довіреність № 2 від 14.02.2017 р., паспорт серії НОМЕР_1 виданий Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області 03.12.1996 р.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_1: ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Чечельницьким РС УДМС України у Вінницькій області 27.04.2013 р.

Третя особа на стороні відповідача ДП "Підприємство Крижопільського виправного центру управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№ 113)": Юраш Вадим Вікторович, довіреність № б/н від 30.03.2017 р., посвідчення УВН № 000140 видане 18.12.2015 р. (присутній до оголошення перерви).

В С Т А Н О В И В :

Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області подано позов до Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" про стягнення 1 091 552 грн 13 коп. шкоди завданої внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

Ухвалою суду від 06.02.2017 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/140/17 та призначено до розгляду на 09.03.2017 р.

21.02.2017 р. до суду від позивача на виконання вимог ухвали від 06.02.2017 р. надійшли письмові пояснення вих. № 560/08 від 20.02.2017 р. (вх.. № 06-52/1507/17 від 21.02.2017 р.).

09.03.2017 р. відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву № б/н від 09.03.2017 р. (вх. № 06-52/2104/17 від 09.03.2017 р.), в якому останній заявлений позов визнає частково в сумі 944 грн 75 коп. шкоди (заподіяної внаслідок захаращення тридцятиметрової зони підприємством відповідача) та зазначає про сплату ним 1 099 грн 52 коп. шкоди, в решті позовних вимог в розмірі 1 089 507 грн 86 коп. просить суд відмовити.

Відповідно до ухвали суду від 09.03.2017 р. відкладено слухання справи до 03.04.2017 р.

Цією ж ухвалою залучено до участі в розгляді справи в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 та Державне підприємство "Підприємство Крижопільського виправного центру управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№ 113)".

Крім того, викликано для дачі пояснень щодо предмету спору старшого держінспектора з ОНПС Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Маланського Сергія Михайловича.

29.03.2017 р. до суду надійшли письмові пояснення позивача № б/н від 29.03.2017 р. (вх. № 06-52/2972/17 від 29.03.2017 р.) щодо відзиву на позовну заяву поданого відповідачем.

Ухвалою суду від 31.03.2017 р. на підставі ст. 65 ГПК України зобов'язано Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об'єднання ВО "Укрдержліспроект" надати суду в електронному вигляді матеріали лісовпорядкування Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" в форматі фрагмента планшета М1:10 000: кварталу № 51 виділ 12.1 та 27, кварталу № 123 виділ 8.3; кварталу 140 виділ 8.2; кварталу 11; кварталу 140 виділ 8 (1); кварталу 80 виділ 5.2; кварталу 80 виділ 6 (4) та їх таксаційну характеристику.

03.04.2017 р. на електронну адресу від Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання ВО "Укрдержліспроект надішли матеріали лісовпорядкування ДП "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс", а саме: планшети № 3, 19, 21, 28, 36 з кварталами № 11,51, 80, 123, 140 в форматі РСХ лісовпорядкування 2016 р.; таксаційні описи з кварталами № 11, 51, 80, 123, 140 в форматі Word лісовпорядкування 2016 р.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

В судовому засіданні третьою особою на стороні відповідача - ФОП ОСОБА_1 в усному порядку заявлено клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, мотивоване неможливістю останнього викласти в даному судовому засіданні свою процесуальну позицію з приводу заявленого позову без уповноваженого представника.

Розглянувши дане клопотання третьої особи на стороні відповідача - ФОП ОСОБА_1, суд дійшов висновку про його відхилення, оскільки у останнього було достатньо часу для того, щоб надати суду докази в обґрунтування своїх доводів щодо позову та сформулювати свою процесуальну позицію відносно даного спору, оскільки як слідує з матеріалів справи, зокрема повідомлення про вручення поштового відправлення № 148 ухвалу суду від 09.03.2017 р., якою останнього залучено до участі у справі в якості третьої особи, ним отримано завчасно - 20.03.2017 р., тоді як розгляд даної справи відкладено до 03.04.2017 р.

До того ж наведена ФОП ОСОБА_1 обставина не є підставою для відкладення розгляду справи відповідно ст. 77 ГПК України та останнім не наведено будь-яких обставин, які б перешкоджали вирішенню справи в даному судовому засіданні.

В той же час, жодних дій, як свідчать матеріали справи, спрямованих, зокрема, на завчасне укладення договору з адвокатом, доручення своїх інтересів представнику на підставі довіреності, ФОП ОСОБА_1 до моменту засідання у даній справі не вчинялося.

Крім того, 03.04.2017 р. в межах дня оголошувалася перерва по закінченню якої представник третьої особи на стороні відповідача ДП "Підприємство Крижопільського виправного центру управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№ 113)" до суду не з'явився.

Представником позивача по закінчені перерви в засіданні суду подано клопотання № б/н від 03.04.2017 р. (06-52/3128/17 від 03.04.2017 р.) про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та припинення провадження у справі в частинні стягнення 1 099 грн 52 коп.

Вказане клопотання приймається судом до розгляду, як таке, що не суперечить приписам ст.22 ГПК України,

Розглянувши матеріали господарської справи, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, письмових пояснень вих. № 560/08 від 20.02.2017 р. (вх.№ 06-52/1507/17 від 21.02.2017 р.) та № б/н від 29.03.2017 р. (вх.№ 06-52/2972/17 від 29.03.2017 р.) позивач посилається в якості підстави позовних вимог на виявлення Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області за результатами проведеної у період з 11.10.2016 р. по 26.10.2016 р. перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України на території Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" (акт № 04/83).

Як зазначає позивач, що на основі даних результатів перевірки відносно лісничого ДП "Тульчинський райагроліс" ОСОБА_6, лісника обходу № 4 "Тульчинський райагроліс" ОСОБА_7, майстра лісу дільниці № 2 "Тульчинський райагроліс" ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_1 складено протоколи про адміністративне правопорушення згідно яких в подальшому винесено постанови про накладення адміністративного стягнення, якими визнано останніх винними у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на вказаних осіб адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Внаслідок вчинення незаконних дій, за твердженням Державної екологічної інспекції у Вінницькій області відповідачем заподіяно збитки, розмір яких у відповідності з додатком № 1 постанови Кабінету Міністрів України № 665 від 23.07.2008 року "Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної лісу" та ч. 4 п. 52 Санітарних правил в лісах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 555 від 27.07.1995 р., становить 1 091 552 грн 13 коп.

Відтак, з огляду на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача за порушення вимог природоохоронного законодавства, зазначену суму шкоди в розмірі 1 091 552 грн 13 коп.

В якості нормативної підстави позову позивач посилається на ст.ст. 19, 67, 69, 105, 107 Лісового кодексу України, ст.ст. 47, 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 40 Закону України "Про рослинний світ", ст. 1172 ЦК України.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву відзив на позовну заяву № б/н від 09.03.2017 р. (вх. № 06-52/2104/17 від 09.03.2017 р.) заявлений позов визнає частково в сумі 944 грн 75 коп. шкоди (заподіяної внаслідок захаращення тридцятиметрової зони підприємством відповідача) та зазначає про сплату ним 1 099 грн 52 коп. шкоди, в решті позовних вимог в розмірі 1 089 507 грн 86 коп. просить суд відмовити, посилаючись на такі обставини:

- для проведення рубки у кварталі 51 виділ 27 був виписаний лісорубний квиток серії 02 ЛКБ № 364160 від 19.01.2015 р. та надано дозвіл ДП "Тульчинський райагроліс" на проведення прохідної рубки у кварталі 51 виділ 12.1 площею 3.8 га;

- рубкою лісу в кварталі 51 виділ 27 шкода лісу не завдана, оскільки рубка була спрямована на поліпшення якісного складу лісу, як це випливає з акту огляду, проведеного у даному кварталі;

- між виділами 12 та 27 кварталу 51 відсутні чіткі межі (границі), мала місце помилка у визначені виділу для проведення рубки, однак шкоди лісу від даного виду рубки не завдано, оскільки матеріалами лісовпорядкування визначено, що в даному кварталі необхідно проводити рубки, і віковий склад насаджень дозволяє проводити рубки, прорідження;

- повнота насаджень у 12 виділі становить 0,82 та у 27 виділі 0,77. Саме з метою підвищення стійкості та продуктивності деревостанів, збереження біорізноманіття лісів, їх оздоровлення і посилення захисних властивостей була призначена прохідна рубка;

- у позивача відсутні підстави вважати проведену рубку дерев у кварталі 123 виділ 8.3 самовільною, оскільки для проведення рубки на даній площі був виписаний лісорубний квиток серії 02 ЛКБ № 513475;

- за наслідками перевірки, яку проведено у відповідності з листом управління СБУ у Вінницькій області № 53/6/7-2994н/п від 04.10.2016 р. завершено досудове розслідування кримінальних проваджень, внесених до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000220 від 06.06.2015 р. та за № 0000004 від 12.01.2017 р., у яких у обвинувальному акті винесена підозра громадянам України за вчинення дії щодо зрізання та реалізації деревини у кварталі 51 виділи 8.3;

- позивачем не доведено завдання шкоди лісу у кварталі 140 виділ 8,2, оскільки в акті перевірки не доведено, що порубку дерев вчинено працівниками підприємства за вказівкою посадових осіб відповідача;

- дії відповідача узгоджуються з вимогами законодавства України, яке чітко вказує, що шкода відшкодовується винними за вчинену самовільну рубку особами у в повному обсязі, а тому сплата адміністративного штрафу підприємцем не вказує, що дані рубки проведено за вказівкою посадових осіб відповідача;

- позивачем обрано неналежного відповідача, оскільки ФОП ОСОБА_1 несе всю відповідальність за вчинену самовільну порубку дерев у кварталі 140 виділ 8,2, а в акті перевірки не доведено, що ФОП ОСОБА_1 діяв в інтересах чи вказівкою відповідача;

- незаконну порубку дерев на території полезахисної смуги у кварталі 11 вчинено конкретними особами, яким у рамках кримінальних проваджень пред'явлено підозру у вчиненні злочину внаслідок самовільної порубки дерев, а тому позивачем обрано неналежного відповідача в даному випадку.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_1 в усних поясненнях по суті спору зазначив, що під час перевірки жодних зауважень щодо вирубки ділянок не було і йому не відомо яка причина щодо виходу за межі ділянок. Крім того стверджував, що станом на час вирубки лісу були зроблені працівниками ДП "Тульчинський райагроліс" відводи та розбиті межі згідно яких останнім була здійснена вирубка дерев.

Викликаний для дачі пояснень щодо предмету спору старший держінспектор з ОНПС Державної екологічної інспекції у Вінницькій області у своїх усних поясненнях по справі зазначив, при перевірці було виявлено незаконну вирубку дерев в 51 кварталі 27 виділу, 123 кварталі, 140 кварталі та в 11 кварталі.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області (позивач, ДЕІ у Вінницькій області) у період з 11.10.2016 р. по 26.10.2016 р. проведено перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" (відповідач, ДП "Тульчинський райагроліс" ВОКСЛП "Віноблагроліс"), про що складено акт № 04/83 (а.с. 8-14, т. 1).

З вказаного акту слідує, що при здійсненні перевірки було виявлено факт незаконної рубки дерев на території земель лісового фонду Тульчинського району Вінницької області, що знаходяться у постійному користуванні Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс", зокрема виявлено наступні порушення:

- в кварталі 51 виділ 27 площа 3,8 га виявлено незаконну рубку 178 сироростущих дерев різних порід та діаметрів на території Холодківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області на підставі лісорубного квитка серія 02 ЛКБ № 364160, внаслідок чого заподіяно шкоду лісу в розмірі 118 621 грн 68 коп. Зокрема, у лісорубному квитку серії 02 ЛКБ № 364160 в стрічці "на підставі" зазначено, що він виписаний на підставі матеріалів лісовпорядкування, про те зазначений захід в матеріалах лісовпорядкування не запроектований, що не відповідає п. 4 "Правил поліпшення якісного складу лісів" затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 р. № 724, в якому зазначено, що підставою для рубок формування і оздоровлення лісів є матеріали лісовпорядкування та обстежень, які проводяться власниками лісів або постійними лісокористувачами. Крім того, ДП "Тульчинський райагроліс" ВОКСЛП "Віноблагроліс" проведено зазначену рубку на підставі згаданого лісорубного квитка у 2015 р., не у виділі, який зазначено у лісорубному квитку, тобто 12.1., а у виділі 27, який абсолютно ідентичний і по складу насадження і по віку виділу 12. До того ж повнота насадження у виділі 27 становить 0.7, що не відповідає п. 13 "Правил поліпшення якісного складу лісів", де зазначено, що прохідні рубки пр. повноті 0.8 і нижче не проектуються;

- у кварталі 123 виділ 8.3 площа 2,1 га виявлено незаконну рубку 33 дерев (дерева, які не відповідають кількості зазначеній у матеріалах відводу та взагалі відсутні у переліку) породи дуб різних діаметрів, 7 дерев породи липа різних діаметрів, 1 клена на території Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, внаслідок чого заподіяно шкоду лісу в розмірі 275 792 грн 69 коп;

- в кварталі 140 виділ 8.2 рубка виявлено незаконну рубку 87 дерев (дерева, які не відповідають кількості зазначеній у матеріалах відводу та не зазначені у матеріалах відводу взагалі) різних порід та діаметрів із них 69 дерев породи дуб різних діаметрів, 1 липа, 4 черешні, 9 кленів, 4 ясенів на території Шуро-Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, внаслідок чого заподіяно шкоду лісу в розмірі 567 997 грн 79 коп. Крім того, за межею ділянки вздовж лінії 11-14 виявлено захаращення тридцятиметрової зони. Розмір шкоди лісу внаслідок захаращення тридцятиметрової зони (площею 0,2040 га) становить 944 грн 75 коп.;

- на території полезахисної смуги у кварталі № 11 ДП ДП "Тульчинський райагроліс" ВОКСЛП "Віноблагроліс" в межах Печерської селищної ради Тульчинського району Вінницької області виявлено незаконну порубку дерев у кількості 12 шт., різних порід та діаметрів. Розмір шкоди заподіяної лісу незаконною порубкою дерев становить 127 095 грн 70 коп.;

- у кварталі 80 виділ 5.2 площа 2,9 га санітарно-вибіркова рубка 2016 р. проведення, на ділянці виявлено пошкодження до ступеня припинення росту дерева породи граб з діаметром стовбура біля шийки кореня 22 см на території Клебанівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, внаслідок чого заподіяно шкоду лісу в розмірі 1 099 грн 52 коп.

Дана перевірка проводилась за участю директора, лісничого та майстра лісу ДП "Тульчин райагроліс" ВОКСЛП "Вінницяоблагроліс" підписи яких містяться на акті перевірки.

За результатами проведеної перевірки складено польові перелікові відомості та відомості пнів незаконної порубки, які підписані представниками відповідача (а.с. 15-19, т. 1).

26.10.2016 р. старшим державним інспектором з ОНПС у Вінницькій області Маланським С.М. на основі даних результатів перевірки відносно лісничого ДП "Тульчинський райагроліс" ОСОБА_6, лісника обходу № 4 "Тульчинський райагроліс" ОСОБА_7, майстра лісу дільниці № 2 "Тульчинський райагроліс" ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_1 (підрядник за договором на виконання лісозаготівельних робіт № 3 від 31.05.2016 р.) складено протоколи про адміністративне правопорушення згідно яких в подальшому винесено Постанови про накладення адміністративного стягнення, якими визнано останніх винними у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на вказаних осіб адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 22-23, 25-26, 28-31, 32-34 т. 1).

Вказані Постанови про накладення адміністративних стягнень в установленому законом порядку не оскаржувалися, іншого матеріали справи не містять.

Крім того, в матеріалах справи також містяться лісорубні квитки серії 02 ЛКБ № 513475 від 04.02.2016 р. (а.с. 20, т. 1), серії 02 ЛКБ № 364160 від 19.01.2015 р. та матеріали лісовпорядкування ДП "Тульчинський райагроліс" ВОКСЛП "Віноблагроліс".

Претензією вих. № 4470/04 від 12.12.2016 р. позивачем запропоновано відповідачу в добровільному порядку сплати суму заподіяної шкоди в розмірі 1 091 552 грн 13 коп. (а.с.40-41, т. 1).

Втім, як зазначає позивач у позові та слідує з матеріалів справи зазначена претензія останнього відповідачем залишена без реагування, а сума шкоди не сплаченою.

Вказані вище обставини в їх сукупності стали підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та щодо оцінки наявних у справі доказів, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 1 Лісового кодексу України (ЛК України) ліс України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Частиною 1 ст. 3 ЛК України встановлено, що лісові відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Кодексом, іншими законодавчими актами України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За змістом ч. 1 ст. 13 Конституції України, ч. 1 ст. 148 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 324 Цивільного кодексу України, природні ресурси, в тому числі ліси, які знаходяться в межах території України, - є об'єктами права власності Українського народу.

Аналогічне положення закріплене у статті 7 Лісового кодексу України.

Згідно із ст. 16 ЛК України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи (ч. 1 ст. 17 ЛК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЛК України постійні лісокористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування, здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.

Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (ст. 63 ЛК України).

Згідно із ст. 65 ЛК України використання лісових ресурсів може здійснюватися в порядку загального і спеціального використання.

Відповідно до ст. 67 ЛК України у порядку спеціального використання можуть здійснюватися такі види використання лісових ресурсів: заготівля деревини; заготівля другорядних лісових матеріалів; побічні лісові користування; використання корисних властивостей лісів для культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних і освітньо-виховних цілей, потреб мисливського господарства, проведення науково-дослідних робіт. Законодавством України можуть передбачатися й інші види спеціального використання лісових ресурсів. Спеціальне використання лісових ресурсів здійснюється в межах лісових ділянок, виділених для цієї мети. Порядок та умови здійснення спеціального використання лісових ресурсів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Частинами 1, 2 ст. 69 ЛК України встановлено, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком або лісовим квитком, що видається безоплатно. Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства.

Спеціальний дозвіл видається власниками лісів або постійними лісокористувачами у встановленому порядку також на проведення інших рубок та робіт, пов'язаних і не пов'язаних із веденням лісового господарства (ч. 5 ст. 69 ЛК України).

Згідно із п.п.2,3 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 р. № 761 "Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів", лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого: здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів; ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, встановлюються строки здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строки і способи очищення лісосік від порубкових решток, а також облік природного поновлення лісу, що підлягає збереженню; ведеться облік плати, нарахованої за використання лісових ресурсів. Лісорубний квиток видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами Держкомлісгоспу (далі - органи Держкомлісгоспу) на заготівлю деревини під час проведення рубок головного користування на підставі затвердженої в установленому порядку розрахункової лісосіки.

Відповідно до ст. 84 ЛК України з метою поліпшення якісного складу лісів, їх оздоровлення, посилення захисних властивостей власники лісів та постійні лісокористувачі здійснюють лісогосподарські заходи (рубки догляду за лісом, санітарні рубки, лісовідновні рубки в деревостанах, що втрачають захисні, водоохоронні та інші корисні властивості, рубки, пов'язані з реконструкцією малоцінних молодняків і похідних деревостанів тощо).

Згідно із п. 4 Правил поліпшення якісного складу лісу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 р. № 724 підставою для рубок формування і оздоровлення лісів є матеріали лісовпорядкування та обстежень, які проводяться власниками лісів і постійними лісокористувачами. У разі проведення зазначених рубок у деревостанах, не запроектованих лісовпорядкуванням, власники лісів і постійні лісокористувачі повідомляють про це орган виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, обласну, Київську та Севастопольську міські держадміністрації.

За змістом п.4 Санітарних правил в лісах України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 р. №555, до санітарно-оздоровчих заходів належать: вибіркові санітарні рубки; суцільні санітарні рубки; ліквідація захаращеності; запобігання виникненню та поширенню осередків шкідників і хвороб лісу; захист заготовленої деревини від шкідників та хвороб.

Відповідно до п.п. 13, 17 Правил поліпшення якісного складу лісу відбір дерев для рубок освітлення і прочищення провадиться лише на спеціально закладених пробних ділянках, що є еталоном для здійснення догляду на всій площі. Для рубок проріджування та прохідних рубок відбір дерев провадиться на всій ділянці з урахуванням рівномірного розміщення кращих дерев. Рубки проріджування при повноті деревостану 0,7, а прохідні рубки - 0,8 і нижче не проектуються. Строк початку і закінчення рубок догляду визначається з урахуванням умов місцезростання насадження та біологічних особливостей деревних порід, що входять до його складу, інтересів мисливського господарства та побічних лісових користувань. Рубки догляду закінчуються за один клас віку до настання стиглості деревостану.

У п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2007 року № 761 "Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів" зазначено, що підприємства, установи, організації і громадяни, які здійснюють спеціальне використання лісових ресурсів, зобов'язані, зокрема забезпечувати збереження підросту і не призначених для рубки дерев.

Згідно із п. 5 ст. 64 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов'язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

За приписами ст.ст. 86, 89, 90 ЛК України організація і забезпечення охорони і захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів, зокрема, від незаконних рубок, покладається на постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.3. Статуту Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" відповідач є дочірнім підприємством Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" (ВОКСЛП "Віноблагроліс"), надалі Засновника, яке створено на базі майна, переданого Засновником у статутний фонд дочірнього підприємства. Підприємство є юридичною особою, має самостійний баланс, поточні та валютні рахунки у банківських установах, круглу печатку, штампи та бланки зі своїм повним найменуванням.

Згідно із п. 2.1. Статуту відповідача головною метою діяльності підприємства за дорученням засновника на підставі угоди є: організація ведення лісового господарства, включаючи питання охорони, захисту, раціонального використання та заготівлі лісових ресурсів і відтворення лісів на території земель лісового фонду Тульчинського району Вінницької області в Україні, що знаходяться в постійному користуванні Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" - Засновника, забезпечення підвищення продуктивності, посилення їх корисних властивостей, задоволення потреб територіальних громад Вінницької області у лісових ресурсах на основі їх наукового та обґрунтованого раціонального використання.

В той же час відповідач у порушення вищевикладеного та положень зазначених норм права не забезпечив охорону, захисту та збереження лісу від незаконної рубки, що безпосередньо підтверджується встановленими судом обставинами справи.

Згідно зі ст. 105 ЛК України особи винні у порушенні лісового законодавства, зокрема у: незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, порушенні порядку заготівлі та вивезення деревини, порушенні інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, несуть встановлену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність.

Відповідно до статті 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

За змістом ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції Державної екологічної інспекції належить здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів.

Факт незаконної порубки дерев на території земель лісового фонду Тульчинського району Вінницької області, підтверджено актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства № 04/83, проведеної Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області та доданими до нього польовими переліковими відомостями та відомостями пнів незаконної порубки дерев (а.с. 8-19, т. 1).

При цьому, акт перевірки та польові перелікові відомості підписані представниками ДП "Тульчинський райагроліс" без зауважень щодо кількості та замірів пнів.

Згідно із п. 1.4. Порядку організації та проведення перевірок суб'єктів господарювання щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 464 від 10.09.2008 р., акт перевірки - це документ, який фіксує факт проведення планових, позапланових перевірок суб'єктів господарювання і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання.

Станом на день прийняття рішення, доказів оскарження зазначеного акту екологічної інспекції матеріали справи не містять та іншого сторонами не надано, а, відтак, останній є чинним, зазначені в ньому відомості, за допомогою належних і допустимих доказів не спростовані, з огляду на що він є належним і допустимим доказом в розумінні статті 34 ГПК України, який підтверджує факт порушення природоохоронного законодавства зі сторони відповідача.

Відповідно до ст. 5 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Згідно зі ст.ст. 68, 69 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Пунктом 1.6. роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" від 27.06.2001 р. № 02-5/744 визначено, що вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника, отже позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

При вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, заподіяної порушенням вимог лісового законодавства у випадках встановлення контролюючими органами при проведенні перевірок дотримання природоохоронного законодавства факту правопорушення, слід виходити з того, що обов'язки із забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які й повинні нести відповідальність за невиконання та неналежне виконання обов'язків, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних порубок дерев.

Таким чином, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну рубку лісів, а також і постійні лісокористувачі, вина яких полягає у допущенні та не перешкоджанні їх працівниками незаконному вирубуванню лісових насаджень внаслідок неналежного виконання ними своїх службових обов'язків. Тобто проявом їх протиправної бездіяльності є незабезпечення працівниками постійних лісокористувачів охорони і захисту лісів, внаслідок чого відбувається вирубування дерев невстановленими особами.

В той же час, відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про вчинення ним дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних вирубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду на виконання вимог лісового та природоохоронного законодавства, а також про відсутність його вини у протиправній бездіяльності та допущено самовільну порубку, на підпорядкованій йому території, не забезпечивши збереження не призначених для порубки дерев, не здійснено комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів, незаконних порубок, не вжито заходів по запобіганню порушення законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасно не виявлено таких порушень і не вжито відповідних заходів щодо їх усунення.

З огляду на вказане, вимоги позивача про стягнення з ДП "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" шкоди є правомірними.

Разом з тим, розглянувши в судовому засіданні клопотання позивача № б/н від 03.04.2017 р. (06-52/3128/17 від 03.04.2017 р.), яким останній, серед іншого, просить суд припинити провадження у справі в частинні стягнення 1 099 грн 52 коп., суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.4 ст.22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення у справі, крім іншого, зменшити розмір позовних вимог

Частина 6 названої статті вказує, що господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Як наголошено в п.4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов'язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи позовна заява вих. № 248/08 від 26.01.2017 р. з додатками здана представником позивача нарочно до канцелярії господарського суду Вінницької області 01.02.2017 р., про що свідчить відбиток штемпелю на першому аркуші позовної заяви.

Провадження за вказаною позовною заявою порушено господарським судом Вінницької області 06.02.2017 р.

Разом з тим, як свідчить наявна у справі банківська виписка сплата існуючого на момент порушення провадження у справі боргу в розмірі 1 099 грн 52 коп. відбулась 16.03.2017 р.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що між сторонами відсутній спір щодо стягнення 1 099 грн 52 коп. основного боргу (шкоди заподіяної державі незаконною рубкою лісу на території Клебанівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області) так як останній сплачено відповідачем після порушення провадження у справі, а тому провадження у справі в цій частині підлягає припиненню згідно п.11 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Поряд з цим, надаючи оцінку розрахунку решти вимог позивача в сумі 1 090 452 грн 61 коп. судом встановлено, що позивачем невірно розраховано суму збитків заявлених до стягнення з відповідача, оскільки останнім проіндексовано розмір шкоди за 2008 рік, тоді як індексація розміру такс допускається лише з 2009 року.

Зокрема, додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 р. № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" передбачено розмір шкоди в залежності від діаметру пошкодженого дерева, а п. 2 Даної Постанови установлено, що: починаючи з 1 січня 2009 р. проводиться індексація затверджених цією постановою такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами.

Натомість, позивачем безпідставно проіндексовано такси для обчислення розміру шкоди за 2008 рік, що суперечить Порядку проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами, яким передбачено проведення індексації починаючи з 01.01.2009 р. Дана позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 10.02.2016 р. у справі № 910/17532/15.

Судом при перерахунку розміру завданих державі збитків отримано 911 401 грн 47 коп., які є правомірним та підлягають до стягнення з відповідача.

В задоволенні решти суми збитків в розмірі 179 051 грн 14 коп. слід відмовити.

При цьому судом враховано, що при перерахунку розміру збитків заподіяних державі незаконною рубкою лісу на території Холодківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області отримано їх суму 120 828 грн 83 коп., тоді як позивачем заявлено до стягнення 118 621 грн 68 коп., однак враховуючи те, що визначення ціни позову є правом та прерогативою позивача до стягнення в цій частинні підлягають збитки у заявленому ДЕІ у Вінницької області розмірі (118 621 грн 68 коп.).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з врахуванням вищевикладених мотивів щодо припинення провадження у справі в частині стягнення 1 099 грн 52 коп. збитків та відмови в задоволенні позову в частині стягнення 179 051 грн 14 коп.

Заперечення відповідача заявлені в ході розгляду справи та викладені у відзиві на позовну заяву судом оцінуються критично, оскільки є юридично неспроможними та спростовуються вище встановленими обставинами справи та наявними в ній доказами.

При цьому посилання відповідача на те, що він не є належним відповідачем у справі та в його діях відсутня вина щодо заподіяних збитків судом відхиляються як необґрунтовані та безпідставні, оскільки останнім не надано суду доказів вчинення ним дій щодо збереження та охорони лісу. До того ж він являється постійним лісокористувачем та зобов'язаний вживати заходів зі своє сторони спрямованих на збереження та охорону лісу.

Посилання відповідача на те, що рубкою лісу в кварталі 51 виділ 27 шкода лісу не завдана, оскільки рубка була спрямована на поліпшення якісного складу лісу, як це випливає з акту огляду, судом також не беруться до уваги, так як рубки проріджуються при повноті деревостану 0,7, а прохідні рубки - 0,8 і нижче не проектуються. В той же час повнота насаджень у виділі 27 становить 0,7, а відтак прохідна рубка у даному виділі є незаконною. Крім того, виходячи з системного аналізу змісту ч. 5 ст. 69, ст.84 ЛК України, п.4 Санітарних правил в лісах України на проведення санітарної рубки дерев відповідач повинен був отримати спеціальний дозвіл, який в матеріалах справи відсутній.

Доводи відповідача щодо неможливості розмежування меж між виділами 12 та 27 кварталу 51 судом оцінюються критично, оскільки ОСОБА_6 (лісничий ДП "Тульчинський райагроліс") згідно посадових обов'язків та освіти у галузі лісового господарства мав знати межі лісових кварталів переданих йому під охорону та контроль.

Окрім того, необґрунтованими є посилання відповідача на те, що проведена рубка дерев у кварталі 123 виділ 8.3 не є самовільною, так як для проведення рубки на даній площі був виписаний лісорубний квиток серії 02 ЛКБ № 513475, позаяк зазначений лісорубний квиток надав право на вирубку дерев іншої породи та в іншій кількості ніж вказано в матеріалах лісовпорядкування, матеріалах відводу, тоді як в даному кварталі здійснено порізку дерев інших порід (дуба, клену тощо) та в більшій кількості ніж передбачено лісорубним квитком.

Посилання відповідача про те, що він не є належним відповідачем по даному позову з підстав наявності укладеного договору підряду з ФОП ОСОБА_1 та наявним кримінальним провадженням оцінюється судом критично, оскільки згідно вимог чинного лісового законодавства відповідальність недотримання вимог природоохоронного законодавства покладається на лісокористувача, яким, в даному випадку, і є відповідач на якого було оформлено лісорубні квитки, а існування договірних відносин між відповідачем та ФОП ОСОБА_1 не є підставою для звільнення відповідача від школи заподіяної навколишньому природному середовищу.

Дійшовши такого висновку суд приймає до уваги, що умови і механізм спеціального використання лісових ресурсів - заготівлі деревини під час проведення рубок головного користування, другорядних лісових матеріалів, побічних лісових користувань та використання корисних властивостей лісів визначено Порядком спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007 р. (надалі за текстом - Порядок).

Згідно з п. 2 вказаного Порядку підприємства, установи, організації і громадяни, які здійснюють спеціальне використання лісових ресурсів (далі - лісокористувачі), зобов`язані, зокрема, незалежно від виду рубки забезпечувати збереження підросту і не призначених для рубки дерев; забезпечувати збереження та не допускати пошкодження межових, квартальних, ділянкових стовпів, осушувальних мереж, меліоративних та інших споруд, розташованих на ділянках, відведених для користування; проводити очищення лісосік від порубкових решток способами і в строки, визначені Мінагрополітики за поданням Держлісагенства, погодженим з Мінприроди, не залишати недоруби (не вирубані своєчасно призначені для рубки окремі дерева або групи дерев на розпочатих рубкою лісосіках) та заготовлену деревину на місцях рубок після закінчення строків її заготівлі і вивезення.

Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів

Згідно з п.п.36-38 Порядку виділення лісових ділянок для заготівлі деревини під час проведення рубок головного користування здійснюють підрозділи з відведення і таксації лісосік, склад яких затверджують власники лісів або постійні лісокористувачі за погодженням з органами Держлісагентства. Підрозділи з відведення і таксації лісосік передають у двотижневий строк виділені лісові ділянки (лісосіки) та документи щодо їх матеріально-грошової оцінки власникам лісів або постійним лісокористувачам. Власники лісів або постійні лісокористувачі проводять огляд виділених лісосік, за результатами якого складається акт прийняття-передачі лісосік. У разі виявлення розбіжностей між даними матеріалів виділення лісосіки і даними матеріалів за результатами огляду цієї лісосіки проводиться її контрольна перевірка за участю власника лісів або постійного лісокористувача, за результатами якої складається акт перевірки.

Огляд місць заготівлі деревини, інших продуктів лісу та використання корисних властивостей лісів здійснюється власником лісів або постійним лісокористувачем після закінчення робіт з метою виявлення повноти і правильності розробки лісосік, заготівлі другорядних лісових матеріалів, здійснення побічних лісових користувань, а також виявлення залишених недорубів, невивезеної деревини і другорядних лісових матеріалів (п.56 Порядку).

З огляду на викладене суд приходить до висновку що відповідно до вимог чинного лісового законодавства саме постійний лісокористувач яким в даному випадку, є Дочірнє підприємство "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс" зобов'язаний забезпечувати збереження підросту і не призначених для рубки дерев; забезпечувати збереження та не допускати пошкодження межових, квартальних, ділянкових стовпів; проводити огляд виділених лісосік зі складанням актів прийняття-передачі лісосік тощо.

При цьому посилання відповідача на існування договірних відносин між ним та ФОП ОСОБА_1 в силу яких останній, як виконавець робіт на виконання лісозаготівельних робіт як на підставу для покладення відповідальності на підрядника не заслуговують на увагу оскільки відповідно до ч. 2 ст. 1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.

Інші доводи відповідача не спростовують правомірності та обґрунтованості заявленого Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області позову.

Приймаючи рішення у даній справі судом було взято до уваги правові позиції викладені у постановах Вищого господарського суду України від 16.07.2013 р. у справі № 5010/906/2012-п-3/48, від 28.01.2014 р. у справі № 5019/418/12, від 28.10.2015 р. у справі № 927/92/15, від 25.11.2016 р. у справі № 914/705/16, від 26.01.2017 р. у справі № 927/677/16, від 08.02.2017 р. у справі 927/848/16, від 28.02.2017 р. у справі № 927/499/16.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (в частині припинення провадження у справі - в повному обсязі на відповідача, так як спір доведений до суду з вини останнього).

03.04.2017 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст.4-3, 4-5, 4-6, 22, 31, 32, 33, 34, 36, 42, 43, 44, 49, 80, 82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс", вул. Леніна, 65, м. Тульчин, Вінницька область, 23600, (ідентифікаційний код - 36091485) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, м. Вінниця суму збитків:

118 621 грн 68 коп. на рахунок: УК у Тульчинському районі с. Холодівка 24062100 , банк: ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, р/р 0592;

224 930 грн 93 коп. на рахунок: УК у Тульчинському районі/отг т. Тульчин 24062100 , банк: ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, р/р 0810;

464 192 грн 19 коп. на рахунок: УК у Тульчинському районі с. Ш. Копіївська 24062100 код ЄДПРОУ 37897753, банк: ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, р/р 0593;

103 656 грн 67 коп. на рахунок: УК у Тульчинському районі с. Печера 24062100 , банк: ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015, р/р 0586.

3. Провадження у справі в частині стягнення 1 099 грн 52 коп. шкоди припинити на підставі п. 1-1 ч. 1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

4. У задоволенні позову в частині стягання 179 051 грн 14 коп. шкоди відмовити.

5. Стягнути з Дочірнього підприємства "Тульчинський райагроліс" Вінницького обласного комунального спеціалізованого лісогосподарського підприємства "Віноблагроліс", вул. Леніна, 65, м. Тульчин, Вінницька область, 23600, (ідентифікаційний код - 36091485) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, м. Вінниця (отримувач: Держекоінспекція у Вінницькій області, , р/р 1122, ГУДКСУ у Вінницькій області, МФО 802015) - 13 687 грн 52 коп. - відшкодування витрат на сплату судового збору.

6. Видати накази в день набрання рішенням законної сили.

7. Копію рішення надіслати третій особі - Державному підприємству "Підприємство Крижопільського виправного центру управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№ 113)" - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 10 квітня 2017 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи

2- Державному підприємству "Підприємство Крижопільського виправного центру управління державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області (№ 113)" - вул. Леніна, буд. 106, с. Городківка, Вінницька область, 24615.