ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р. Справа №922/4784/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, за довіреністю б/н від 01.01.2017 року;

відповідача ОСОБА_2, за довіреністю від 12.01.2017 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача Управління з будівництва, ремонту та реконструкції Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, м.Харків, (вх.№772Х/1-40) на рішення господарського суду Харківської області від 21.02.2017 року по справі №922/4784/16,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СК СТС», м.Харків,

до Управління з будівництва, ремонту та реконструкції Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, м.Харків,

про присудження виконання обовязку,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.02.2017 року у справі №922/4784/16 (суддя Кухар Н.М.) позовні вимоги задоволено повністю.

Зобов'язано Управління з будівництва, ремонту та реконструкції Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради прийняти від Товариства з обмеженою відповідальністю «СК СТС» виконані роботи з реконструкції трамвайного переїзду майдан Пролетарський - вул.Полтавський шлях за договором про закупівлю робіт за державні кошти №2507-2 від 25.07.2016 року шляхом підписання актів виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3), а саме: акту №5 на суму 2015581,48 грн., акту №6 на суму 24109,63 грн. та акту №7 на суму 8529,52 грн.

Стягнуто з Управління з будівництва, ремонту та реконструкції Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СК СТС» витрати з оплати судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 21.02.2017 року та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачем було невірно обрано спосіб захисту своїх порушених прав та інтересів, а акти містять інформацію, що не є належною, зокрема, було завищено вартість матеріалів і вказане виключає можливість підписання таких актів.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.03.2017 року апеляційну скаргу Управління з будівництва, ремонту та реконструкції Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради прийнято до провадження та призначено до розгляду.

23.03.2017 року від позивача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3176), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 11.04.2017 року представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача проти позиції скаржника заперечував з підстав викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

25.07.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СК СТС» (позивач у справі) та Управлінням з будівництва, ремонту та реконструкції Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (відповідач у справі) укладено договір про закупівлю робіт за державні кошти №2507-2, згідно з п. 1.1. якого, позивач (підрядник) зобов'язався у 2016 - 2017 роках виконати роботи з реконструкції трамвайного переїзду майдан Пролетарський - вул. Полтавський шлях (згідно з ДК 021:20-3 - будівництво торгових будівель, складів і промислових будівель, об'єктів транспортної інфраструктури) відповідно до проектно-кошторисної документації та документації конкурсних торгів, а відповідач (замовник) зобов'язався прийняти ці роботи та оплатити їх.

Відповідно до п. 10.1. договору, він договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2017 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Ціна договору становить 3000249,60 грн. (п. 3.1. договору).

Згідно п. 4.1. договору, розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після підписання сторонами акта виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3) або попередньої оплати, яка здійснюється на підставі постанов Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №1764, із змінами, і від 23.04.2014 року №117 на термін не більше 3 місяців.

Пунктом 4.4. договору встановлено, що замовник приймає виконані роботи на підставі акта виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3), підписаного уповноваженими представниками сторін. Акт виконаних робіт передається підрядником уповноваженому представнику замовника не пізніше 25 числа звітного місяця.

Відповідно до п. 4.6. договору, якщо роботи виконані підрядником з недоробками і дефектами, що зафіксовано відповідним актом при прийомі виконаних робіт, замовник може відстрочити оплату цих робіт. На протязі встановлених цим актом строків підрядник повинен усунути виявлені порушення і після цього замовник перераховує утримані суми.

Згідно п.п. 6.1.2. п. 6.1. договору, замовник зобов'язаний приймати виконані роботи з актом виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3).

Підпунктом 6.1.3.1. п.п. 6.1.3. п. 6.1. договору визначено, що замовник зобов'язаний по мірі надходження коштів та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи тільки після підписання замовником актів виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3).

Пунктом 11.1. Договору передбачено, що розірвання договору можливе тільки за згодою сторін або за рішенням суду, а у випадках, встановлених п. 5.4. цього договору, можливо розірвання договору в односторонньому порядку. Відповідно до умов п. 5.4. договору, розірвання договору в односторонньому порядку можливе, якщо підрядник на протязі місяця, а для сезонних робіт - тижня, не розпочне роботи.

Відповідно до п. 7.1. договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором. Відповідальність сторін за порушення зобов'язань за договором та порядок урегулювання суперечок визначається Цивільним і Господарським кодексами України, положеннями Загальних умов, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 року №668 із змінами, та іншими нормативними актами, що регулюють ці питання.

Згідно п. 4.9. договору, фінансування робіт здійснюється згідно з обсягами капіталовкладень на 2016 рік, затвердженими рішенням 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 06.07.2016 року і складає 2850036,00 грн., в т.ч. ПДВ - 475006,00 грн.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 19.08.2016 року на виконання умов договору, відповідачем було здійснено авансовий платіж у розмірі 855000,00 грн. (30% від вартості річного обсягу робіт, обумовленого в п. 4.9. договору), який використано позивачем на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів.

Отриманий авансовий платіж було використано позивачем на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, що підтверджується платіжними дорученнями від 01.08.2016р. №1649, №1650, від 04.08.2016р. №1660, №1664, №1666, від 05.08.2016р. №1671, від 17.08.2016р. №1723, №1724, №1726, №1727, №1728, №1729, від 18.08.2016р. №1736, від 26.08.2016р. №1766, від 14.09.2016р. №1811, від 16.09.2016р. №1817, №1818, від 23.09.2016р. №1857 та бухгалтерською довідкою про вартість використаних грошових коштів, які надійшли у вигляді авансу для виконання робіт по договорам №2507-1 та №2507-2 від 25.07.2016 року.

Позивачем вказувалося, що закупівля матеріальних ресурсів здійснювалась з урахуванням можливості їх постачання в стислі строки з мінімальними передплатами.

У зв'язку з повним виконанням робіт, позивачем, в особі директора ТОВ «СК СТС» ОСОБА_3, у встановлені строки було передано замовнику на підписання акти виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3) по договору №2507-2 від 25.07.2016 року по об'єкту з реконструкції трамвайного переїзду майдан Пролетарський - вул. Полтавський шлях, які були отримані замовником, в особі ОСОБА_4, що підтверджується копією реєстру документів.

Проте, незважаючи на відсутність будь-яких зауважень щодо наявності недоробок та дефектів, акти виконаних робіт відповідачем підписані не були. Незважаючи на відсутність будь-яких зауважень щодо наявності недоробок та дефектів, акти виконаних робіт відповідачем підписані не були, та як вказує позивач, переговори між сторонами з цього приводу не призвели до вирішення спірної ситуації.

Позивач зазначає, що через відсутність кінцевих розрахунків із замовником (відповідачем), він не може розрахуватися з продавцями (постачальниками) за матеріали, які були використані при виконанні робіт з реконструкції трамвайного переїзду.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника - достроково.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.п. 6.1.2. п. 6.1. укладеного між сторонами договору, замовник зобов'язаний приймати виконані роботи згідно з актом виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3).

Замовник приймає виконані роботи на підставі акта виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3), підписаного уповноваженими представниками сторін. У разі якщо роботи виконані підрядником з недоробками і дефектами, що зафіксовано відповідним актом при прийомі виконаних робіт, замовник може відстрочити оплату цих робіт (п. 4.4. та 4.6. Договору).

Підпунктом 6.1.3.1. п.п. 6.1.3. п. 6.1. договору визначено, що замовник зобов'язаний по мірі надходження коштів та в повному обсязі сплачувати за виконані роботи тільки після підписання замовником актів виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3).

Пунктом 11.1. договору передбачено умови розірвання договору, в тому числі і в односторонньому порядку, що також обумовлено в пункті 5.4. договору.

Таким чином, прийняти виконанні підрядником роботи шляхом підписання актів виконаних робіт (№ КБ-2в, КБ-3) є обов'язком замовника, згідно з умовами укладеного між сторонами договору.

Відмовляючись від підписання актів виконаних робіт (№КБ-2в, КБ-3), відповідач ухиляється й від виконання ще одного свого зобов'язання - оплати виконаних позивачем робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 882 Цивільного кодексу України, замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України визначено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Факт того, що підрядником було повідомлено замовника про готовність робіт до передання, підтверджується, зокрема, реєстром документів TOB «CК СТС», що передаються по об'єкту «Реконструкція трамвайного переїзду майдан Пролетарський - вул. Полтавський шлях» по договору №2507-2 від 25.07.2016 року.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції доказів в обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивача. Матеріали справи свідчать, що роботи були виконані позивачем у відповідності до вимог договору. Будь-яких зауважень до якості робіт з боку відповідача до позивача не надходило. Тобто, наразі має місце необґрунтована відмова від підписання актів виконаних робіт, що свідчить про порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором щодо прийняття та оплати виконаних робіт.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України, передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України встановлено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, в тому числі, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 20 Цивільного кодексу України).

Крім того, пунктом 11 ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України встановлено, що права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються іншими способами, передбаченими законом.

Таким чином, перелік способів захисту обумовлений у ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України не є вичерпним, що дозволяє позивачу використовувати будь-який інший спосіб захисту своїх порушених прав, що прямо не заборонений Законом та не порушує права та інтереси інших осіб.

Щодо заперечень відповідача, викладених у апеляційній скарзі про завищення ціни - вартості матеріалів, колегія суддів зазначає, що структура договірної ціни є динамічною, відповідно до пункту 3.3. укладеного договору.

Згідно ДСТУ-Н Б Д.1.1-1:2013, договірна ціна - кошторис, яким визначається вартість робіт, узгоджена сторонами (замовником та підрядником) та обумовлена у договорі підряду. Приблизний кошторис (динамічна договірна ціна) - договірна ціна, визначена як приблизний кошторис, що підлягає уточненню у разі змінення поточних цін на ресурси, що враховані у договірній ціні, а також з інших підстав, визначених умовами договору підряду.

Договір про закупівлю робіт за державні кошти №2507-2 від 25.07.2016 року укладався за результатами проведених конкурсних торгів.

Розрахунки цін пропозицій конкурсних торгів формувалися виходячи із технічних завдань замовника та передбачуваних обсягів робіт, на підставі нормативної потреби в трудових і матеріально-технічних ресурсах, необхідних для здійснення проектних рішень по об'єктах замовлення.

Структура договірних цін на реконструкцію трамвайної колії визначалася у відповідності до п.6.3.2.3 Національного стандарту України ДСТУ-Н Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», затвердженого наказом Мінрегіону України від 05.07.2013 року №293, та положень Загальних умов, затверджених Постановою КМУ від 01.08.2005 року №668 зі змінами.

Розрахунки формувались, в тому числі, з урахуванням ДСТУ-Н Б Д.1.1-1:2013 та ДСТУ-Н Б Д.1.1-2:2013, щодо кожного окремого розрахунку.

Вартість матеріальних ресурсів визначалась з урахуванням їх якісних характеристик, обсягів постачання з можливістю їх постачання в стислі строки з мінімальними передоплатами.

Договірна ціна та її розрахунки надавались відповідачу у складі пропозиції конкурсних торгів, відповідно до документації конкурсних торгів замовника, та була погоджена із замовником ще до підписання договору про закупівлю робіт за державні кошти. Крім того, погоджена договірна ціна є основою для визначення ціни договору під час його укладання, та не викликала будь-яких зауважень із боку замовника.

Таким чином, посилання апелянта на завищення вартості матеріалів, які вказані у відповідних спірних актах колегія суддів відхиляє.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга Управління з будівництва, ремонту та реконструкції Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 21.02.2017 року по справі №922/4784/16 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління з будівництва, ремонту та реконструкції Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 21.02.2017 року по справі №922/4784/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 14 квітня 2017 року.

Головуючий суддя Хачатрян В.С.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Россолов В.В.