ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Справа № 30/114-07-3159

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Нєсвєтової Н.М. (доповідач), Кондратової І.Д., Стратієнко Л.В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4
на ухвалуОдеського апеляційного господарського суду від 02.02.2017
у справі№ 30/114-07-3159 Господарського суду Одеської області
за позовомсуб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_5
дотовариства з обмеженою відповідальністю "ЮСТ-СП"
провизнання права власності

за участю представників сторін:

скаржника: не з'явився,

позивача: не з'явився,

відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.04.2007 позов суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_5 до товариства з обмеженою відповідальністю "ЮСТ-СП" про визнання права власності задоволено. Визнано за позивачем право власності на нежиле приміщення НОМЕР_1 по Миколаївській дорозі у м.Одесі, загальною площею 82,7 кв.м.

Вказане рішення оскаржено в апеляційному порядку фізичною особою ОСОБА_4, яка не є стороною у справі, в порядку ст. 91 ГПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 провадження у справі припинено на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою Одеського апеляційного господарського суду, ОСОБА_4 звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 скасувати та справу направити на новий розгляд.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального права при ухваленні зазначених судових рішень, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Крім того, в пунктах 8, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 "Про незалежність судової влади" встановлено, що звернення до суду здійснюється у формі, порядку, випадках та особами, передбаченими процесуальним законом; звернення у справах інших осіб у всіх випадках, а учасників процесу - поза випадками, передбаченим процесуальним законом, розгляду судами не підлягають; оскарження судових рішень допускається у випадках, порядку та з підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Тобто, особи, які не є сторонами по справі повинні доводити той факт, що оскаржуване рішення стосується їх прав та обов'язків.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов'язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не береться до уваги. (Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23.12.2015 у справі №5024/1463/2012).

Звертаючись з апеляційної скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 25.04.2007, гр. ОСОБА_4 обґрунтовувала її тим, що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права та обов'язки.

На підтвердження доводів апеляційної скарги стосовно того, що рішення Господарського суду Одеської області від 25.04.2007 у справі № 30/114-07-3159 стосується прав та обов'язків ОСОБА_4, остання посилається на те, що нежитлове приміщення, за яким визнано право власності за позивачем перебувало у її одноособовому користуванні та розташоване на земельній ділянці, успадкованій нею після смерті дідуся ОСОБА_6, якому ця земельна ділянка була надана на підставі рішення виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих № 1443 від 06.12.1955, і на момент звернення ОСОБА_5 до суду вони перебували у шлюбі.

Зупиняючи провадження у даній справі на підставі п.1ч.1 ст. 80 ГПК України , суд апеляційної інстанції вказав на те, що у даному випадку скаржник (ОСОБА_4.) не є стороною спірних правовідносин і результат вирішення цього спору не впливає на права та обов'язки останнього. При цьому, апеляційний господарський суд зазначив, що оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції від 25.04.2007 не порушує права ОСОБА_4 та питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі місцевим судом не вирішувалися, а отже наявності правового зв'язку між скаржником та сторонами у справі не встановлено, тому ОСОБА_4 не має права на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі.

Проте, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне відзначити, що посилання апеляційного господарського суду на вищевказану норму процесуального закону є передчасним, оскільки судом не надано належної оцінки доводам ОСОБА_4 щодо порушення її прав та наданих нею документам з яких вбачається, що вона є власником того ж спірного нежитлового приміщення, а також що спірне приміщення знаходиться на земельній ділянці, яка була виділена рішенням виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих № 1443 від 06.12.1995 її дідусеві - ОСОБА_6. Крім того, апеляційний господарський суд не звернув увагу на те, що задовольняючи позов суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_5 суд першої інстанції взагалі не з'ясував питання щодо належності йому земельної ділянки на якій розташоване спірне нежитлове приміщення.

Зазначені факти залишилися поза увагою апеляційного господарського суду, який без з'ясування всіх обставин справи припинив провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Поряд з цим, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що апеляційним господарським судом було порушено положення ст. 129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, щодо забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, як однієї із основних засад судочинства.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, апеляційний господарський суд після порушення провадження у справі був позбавлений законодавчої можливості припинити провадження у справі з посиланням на п. 1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

В силу приписів ст. 2 Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 цього ж Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Згідно з ч. 3 зазначеної статті кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Крім того, колегія суддів Вищого господарського суду України відзначає, що вирішуючи даний спір судам необхідно обговорити питання залучення до участі у справі в якості третіх осіб Одеську міську раду, як власника земельної ділянки на який розташоване спірне приміщення та ОСОБА_4, оскільки її права порушені в результаті винесення рішення господарського суду від 25.04.2007.

Зазначені обставини не були враховані судом апеляційної інстанції при винесенні оскаржуваного судового акту, у зв'язку з чим апеляційний господарський суд прийшов до помилкового висновку у справі.

Передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішеннях судів чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо господарський суд прийняв рішення або постанову, що стосується прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі в справі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1119 ГПК України Вищий господарський суд України за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо суд припустився порушень норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, допущені тільки цим судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 11113 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про припинення провадження на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України у даній справі, тому ухвалу апеляційного суду слід скасувати.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що ухвала Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 року підлягає скасуванню як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а справа - направленню до Одеського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного перегляду по суті.

Керуючись ст.ст. 85, 1117, 1119-11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 у справі № 30/114-07-3159 - скасувати.

Справу №30/114-07-3159 передати до Одеського апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги по суті.

ГоловуючийН. Нєсвєтова
Судді:І. Кондратова
Л. Стратієнко