ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017 року Справа № 904/11728/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сизько І.А. (доповідач),

суддів: Джихур О.В., Широбокової Л.П.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: Галасун Г.І., довіреність № 49 від 23.12.2016 р.;

представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2017р. по справі №904/11728/16

за позовом дочірнього підприємства "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Дніпро

до товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал", м. Дніпро

про стягнення 227 294, 57 грн.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року дочірнє підприємство "Дніпропетровський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України") звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал" (далі ТОВ "Партнер Глобал") про стягнення 227 294,57 грн., з яких 195 000 грн. заборгованість за поставлений товар, 24 455,82 грн. інфляційні втрати та 7 838,75 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2017р. по справі №904/11728/16 (суддя Воронько В.Д.) задоволено позовні вимоги ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України"; стягнуто з ТОВ "Партнер Глобал" на користь позивача 195 000,00 грн. основного боргу, 7 838,75 грн. 3% річних, 24 455,82 грн. інфляційних нарахувань та 3 409,41 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду мотивовано неналежним виконанням ТОВ "Партнер Глобал" своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, тривалим простроченням виконання зобов`язання, в зв`язку з чим позивачем обґрунтовано нараховані проценти річних та інфляційні втрати.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ "Партнер Глобал" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2017р. по справі №904/11728/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на порушення господарським судом при винесенні рішення норм процесуального права, зокрема, ст. ст. 65, 77 Господарського процесуального кодексу України, оскільки рішення господарським судом прийнято за відсутності представника відповідача, не повідомленого належним чином про час та місце судового засідання, в зв'язку з чим господарський суд повинен був відкласти розгляд справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, зазначає, що суд першої інстанції надав правильну оцінку встановленим у справі обставинам та прийняв рішення, яке відповідає норма матеріального та процесуального права; єдиною підставою оскарження рішення є порушення судом, на думку відповідача, норм процесуального права щодо належного повідомлення останнього про час та місце судового засідання, при цьому в рішенні зазначено, що відповідачем отримано ухвалу про порушення провадження у справі 23.12.2016р. та ухвалу про відкладення розгляду справи 10.01.2017р., отже, відповідача належним чином повідомлено про час та місце слухання справи, правом участі в судовому засіданні відповідач не скористався.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2017р. апеляційну скаргу ТОВ "Партнер Глобал" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2017р. по справі №904/11728/16 прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач), суддів: Джихур О.В., Кузнецової І.Л. та призначено до розгляду на 16.03.2017р.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду Баранової А.В. від 16.03.2017р. №434/17, у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Кузнецової І.Л. призначено автоматичну зміну колегії суддів у справі № 904/11728/16.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів у справі № 904/11728/16 від 16.03.2017р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючого судді: Сизько І.А. (доповідач), суддів: Джихур О.В., Широбокової Л.П.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 16.03.2017р. справу прийнято до свого провадження вищевказаною колегією суддів.

16.03.2017р. до Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача про здійснення технічної фіксації судового процесу, яке задоволено колегією суддів; запис розгляду апеляційної скарги здійснено за допомогою звукозаписувального технічного засобу "Діловодство спеціалізованого суду" на диск CD-R, серійний номер 6234112LA7531.

Також 16.03.2017р. відповідачем суду апеляційної інстанції подано клопотання в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України про витребування у позивача оригіналів накладної № 649 від 29.07.2015р., договору у спрощеному порядку від 17.07.2015р., податкової накладної від 29.07.2015р., обґрунтовуючи вказане клопотання тим, що ці докази не були досліджені судом першої інстанції та відсутністю оригіналів цих документів у відповідача.

Суд апеляційної інстанції відповідно до положень статей 38, 101 Господарського процесуального кодексу України клопотання відповідача про витребування доказів задовольнив.

В судовому засіданні 04.04.2017р. колегією суддів оглянуто надані представником позивача оригінали накладної № 649 від 29.07.2015р., договору у спрощеному порядку від 17.07.2015р., податкової накладної від 29.07.2015р.

В судові засідання 16.03.2017р. та 04.04.2017р. представник відповідача не з`явився, про час та місце судового засідання ТОВ "Партнер Глобал" було повідомлене належним чином (а.с.48, 68).

Враховуючи факт належного сповіщення сторін про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в цьому судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

17.07.2015р. листом № 63/2 ТОВ "Партнер Глобал" звернулось до позивача з проханням відпустити дизельне пальне в кількості 10 000,00 літрів за ціною 19,50 грн. за 1 літр на загальну суму 195 000,00 грн. (а.с.10).

29.07.2015р. відповідно до вищезазначеного листа позивач за накладною № 649 відпустив відповідачу 10 000,00 літрів дизельного пального Energy (скретч-карти) на суму 195 000,00 грн. з ПДВ, на оплату якого виписав рахунок № 649 від 29.07.2015р. (а.с.11) та видав покупцю податкову накладну № 30 від 29.07.2015р. (а.с.12).

Товар відповідачем отримано без будь-яких зауважень щодо кількості та вартості, що підтверджується підписом директора підприємства відповідача на накладній №649 від 29.07.2015р., скріпленим печаткою ТОВ "Партнер Глобал".

Відповідач за поставлений товар не розрахувався, що і стало підставою звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення боргу в розмірі 195 000,00 грн., 24 455,82 грн. інфляційних втрат та 7 838,75 грн. 3% річних за період прострочення з 30.07.2015р. по 30.11.2016р.

19.01.2017р. позивачем подано до господарського суду Дніпропетровської області супровідний лист з додатком:

- довідка бухгалтерії підприємства від 19.01.2017р. № 01-14/49 про відсутність оплати за відпущене дизельне пальне;

- акт звірки взаєморозрахунків за період з 27.12.2014р. по 29.09.2015р., підписаний між відповідачем та філією "Новоселівська ДЕД" ДП "Дніпропетровський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", відповідно до якого 29.07.2015р. відповідачем було отримано дизельне пальне на суму 195 000 грн. за прибутковою накладною № ПН-0000034 (а.с.23, 24).

Відповідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

За положеннями ст. 208 Цивільного кодексу України, правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Статтею 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідно ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України регламентовано, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Отже, аналізуючи матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що сторонами було досягнуто домовленості щодо поставки товару - дизельного пального, тобто, було укладено договір поставки продукції в спрощений спосіб.

Відповідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України регламентовано, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено обов'язок покупця оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

В ст. 610 Цивільного кодексу України зазначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що між позивачем та відповідачем була досягнута домовленість щодо поставки дизельного пального, товар був отриманий 29.07.2015р. відповідачем без зауважень, з моменту поставки та до винесення оскаржуваного рішення (19.01.2017р.) товар не оплачено відповідачем, докази протилежного відсутні, як і відсутні докази повернення отриманого товару, неналежної якості товару, в зв'язку з чим відповідачем заявлялись відповідні претензії позивачу, господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 195 000 грн. основного боргу.

Відповідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення суму інфляційних втрат в розмірі 24455,82 грн. за період з серпня 2015 року по листопад 2016р. та 3% річних в розмірі 7 838,75 грн. за період з 30.07.2015р. по 30.11.2016р.

В п. 1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013р. №14 зазначено, що з огляду на вимоги ч. 1 ст. 47 і ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Апеляційним господарським судом здійснена перевірка розрахунку позивача щодо нарахування інфляційних втрат, в результаті сума до стягнення виявлена більшою, ніж зазначено позивачем у позові (з основної суми заборгованості в розмірі 195 000 грн. сукупний індекс інфляції за період з серпня 2015 року по листопад 2016 року (включно) становить 1,146, тобто інфляційне збільшення суми боргу становить 28 406,02 грн.), але враховуючи межі позовних вимог є вірним задоволення господарським судом позову в цій частині в сумі 24 455,82 грн.

Щодо розрахунку трьох відсотків річних, то він позивачем здійснений правильно, отже, господарським судом обґрунтовано задоволені позовні вимоги в цій частині в сумі 7 838,75 грн.

Доводи скаржника про неналежне повідомлення його господарським судом про час та місце судового засідання, необхідність відкладення розгляду справи в зв'язку з неявкою представника відповідача, не приймаються колегією суддів, з огляду на наступне.

Згідно з витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою місцезнаходження відповідача є м. Дніпро, вул. Калинова, будинок 24, кв.25 (а.с.50-52).

Позовну заяву позивача прийнято до розгляду ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.12.2016р., яку направлено обом сторонам 21.12.2016р., зокрема і відповідачу на адресу, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.16, 20); судове засідання призначене на 27.12.2016р. Відповідачем вказану ухвалу господарського суду про призначення справи до розгляду отримано 23.12.2016р.

В судове засідання 27.12.2016р. представник відповідача не з`явився, будь-яких клопотань останнім заявлено не було; в зв'язку з викладеними обставинами розгляд справи був відкладений на 19.01.2017р. (ухвала від 27.12.2016р. - а.с.19).

Ухвалу від 27.12.2016р. про відкладення розгляду справи направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією та отримано останнім 10.01.2017р., що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.21).

Отже, скаржника двічі було повідомлено належним чином про час та місце судового засідання, явку повноважного представника в які відповідач не забезпечив.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Однією з таких підстав, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу.

Проте, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Питання про те, що наявні певні перешкоди для розгляду справи, вирішується судом залежно від конкретних обставин справи. Таким чином, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з'явились в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляд справи, вирішити спір по суті.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено повідомлення судом відповідача належним чином про час та місце судового засідання в господарському суді, останній не скористався своїм правом участі в судовому засіданні, представник відповідача двічі не з'явився в судові засідання, будь-яких клопотань з цього приводу відповідачем заявлено не було, позивачем належними доказами підтверджено факт поставки товару, тобто, матеріали справи містять необхідні докази для розгляду справи, а відкладення справи в зв`язку з нез`явленням сторони не є обов`язковим за наявності достатніх матеріалів для розгляду справи, господарський суд правомірно розглянув справу за відсутності представника відповідача.

Колегія суддів зазначає, що в своїй апеляційній скарзі скаржник не заперечує факт отримання товару, не спростовує факт наявності заборгованості, а лише зазначає про розгляд справи за його відсутності.

У п. 3.13 та п. 3.14 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами; нез'явлення представників учасників судового процесу в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, якщо їх явку судом визнано обов'язковою, також може розцінюватися судом як зловживання процесуальними правами; відповідна практика, спрямована на умисне затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

За викладених обставин правові підстави зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення відсутні, як і відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Глобал", м. Дніпро залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 19.01.2017р. по справі №904/11728/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя І.А. Сизько

Суддя О.В. Джихур

Суддя Л.П. Широбокова

(Повний текст постанови складений 05.04.2017р.)