ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.04.2017 Справа № 920/97/17
Господарський суд Сумської області у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/97/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Маркет", м. Суми

до відповідача: Управління капітального будівництва та дорожнього господарства Сумської міської ради, м. Суми

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "Сумбуд", м. Суми

про внесення змін до договору

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

третьої особи: не з'явився.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд визнати внесеними зміни до пунктів 1, 2.1, розділу 7 Договору № 36 від 15.10.2015 року про залучення, розрахунок розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м. Суми, укладеного між позивачем та відповідачем, виклавши їх у наведеній у прохальній частині позовної заяви редакції. Зміни полягають у включенні до складу сторін договору Публічного акціонерного товариства «Сумбуд» як другого замовника будівництва об'єкту - багатоквартирного житлового будинку в м. Суми по проспекту М. Лушпи, 5 корпус 8 (поряд з першим замовником - позивачем, який є стороною договору № 36 від 15.10.2015 року), у зміні (зменшенні) розміру коштів пайової участі (внеску) з 1334776,00 грн. до 579806,32 грн., які два замовники сплачують в рівних частинах по 208403,16 грн. кожен. Крім того, строк перерахування згаданої зменшеної суми коштів (внеску) пропонується змінити зі строку за договором № 36 від 15.10.2015 року (до 16.11.2015 року) на місячний строк з дня підписання цієї угоди про зміни до договору.

Відповідач у своєму листі (відзиві на позов) від 20.03.2017 року № 744/09.01 частково погоджується з позовними вимогами, а саме: не заперечує стосовно внесення змін до договору № 36 від 15.10.2015 року щодо залучення ПАТ «Сумбуд» як другого замовника будівництва об'єкту , але категорично заперечує стосовно внесення змін до пункту 2.1 договору стосовно виправлення розрахунку кошторисної вартості будівництва об'єкту.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

15.10.2015 року між сторонами був укладений договір № 36 про залучення, розрахунок розміру і використання коштів пайової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури м.Суми ( далі - договір №36 від 15.10.2015 року).

Згідно п.1.1 договору № 36 від 15.10.2015 року, предметом даного договору є залучення, розрахунок розміру і використання коштів замовників у розвитку інфраструктури м. Суми під час здійснення будівництва об'єкту: «Багатоквартирний житловий будинок за адресою: м.Суми, пр.М.Лушпи,5, корпус №8».

Згідно п.2.1 договору № 36 від 15.10.2015 року, замовник (позивач) зобов'язується перерахувати на рахунок цільового фонду розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Суми ( далі - Фонд) грошові кошти (внесок) у розмірі 1334776,00 грн., що становить 4% від загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта.

Згідно п.1.2 договору № 36 від 15.10.2015 року, невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Суми.

Пунктом 2.3 договору № 36 від 15.10.2015 року сторони встановили, що замовник (позивач) перераховує кошти, зазначені у п.2.1 даного договору, в повному обсязі до 16.11.2015 року.

Пунктом 5.1 договору № 36 від 15.10.2015 року визначено, що зміни до цього договору вносяться в установленому законодавством порядку за взаємною згодою сторін шляхом укладення відповідних угод, які є його невід'ємною частиною.

Пунктом 5.2 договору № 36 від 15.10.2015 року сторони передбачили, що одностороння зміна умов або одностороння відмова від цього договору не допускається.

Згідно пункту 5.4 договору № 36 від 15.10.2015 року, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Згідно розрахунку розміру пайових коштів по об'єкту: «Багатоквартирний житловий будинок за адресою: м. Суми, пр. М. Лушпи,5, корпус №8» до договору № 36 від 15.10.2015 року ( а.с.46); замовник: ТОВ «Сервіс-Маркет»; сума пайових коштів до перерахування складає: 33369400,00 х 4,0% : 100% = 1334776,00 грн., де 33369400,00 грн. -кошторисна вартість будівництва об'єкта; 4% - розмір пайової участі у розвитку інфраструктури м.Суми.

Саме така кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією - 33369400 грн. відображена у пункті 16 Декларації про готовність об'єкта до експлуатації (Багатоквартирний житловий будинок за адресою: м. Суми, пр. М.Лушпи,5, корпус №8), зареєстрованій Управлінням державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області 21.09.2015 року ( за 23 дні до укладення сторонами договору № 36 від 15.10.2015 року) за № СМ 30 (а.с.40-44).

Саме під цією кошторисною вартістю будівництва за затвердженою проектною документацією в сумі 33369400 грн. на п'ятій сторінці Декларації (а.с.44) містяться скріплені печатками підписи директора ТОВ «Сервіс-Маркет» Хобота В.С. та голови правління ПАТ «Сумбуд» Бритова О.Б., а тому саме ця загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта в сумі 33369400,00 грн. правомірно та обґрунтовано була покладена в основу розрахунку розміру пайових коштів по згаданому вище об'єкту у договорі № 36 від 15.10.2015 року, підписаному зі сторони замовника тим же директором ТОВ «Сервіс-Маркет» Хоботом В.С.

Зважаючи на вищевикладене, безпідставним та необґрунтованим є твердження позивача у позовній заяві про те, що під час укладення договору № 36 від 15.10.2015 року позивачем було допущено помилку при проведенні розрахунку суми договору, тобто невірно взято до уваги розмір кошторисної вартості об'єкту будівництва. Розмір кошторисної вартості об'єкту будівництва було взято вірно, що підтверджується вищевикладеним та матеріалами даної справи.

Як на правову підставу позовної вимоги щодо визнання внесеними змін до пунктів 1, 2.1 та розділу 7 договору № 36 від 15.10.2015 року позивач посилається на частину першу статті 203 ЦК України , зазначаючи, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Таке посилання позивача є необґрунтованим та неправомірним, оскільки, згідно частини першої статті 215 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 ЦК України, є підставою недійсності правочину, а не підставою для внесення змін до договору, в якому начебто (за твердженням позивача) допущено помилку при проведенні розрахунку суми договору.

Позивач не навів належних правових обґрунтувань та не подав доказів того, що зміст правочину ( договору № 36 від 15.10.2015 року) суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересів держави і суспільства, його моральним засадам, а відтак підстави для визнання недійсним договору № 36 від 15.10.2015 року відсутні, як і підстави для визнання внесеними змін до згаданого договору.

Як на правову підставу свого позову, позивач посилається також на статтю 651 ЦК України, зазначаючи, що цією статтею Кодексу передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому, процитувавши вищезгадану частину статті 651 ЦК України, позивач не вказав на будь-яке істотне порушення договору другою стороною, не зазначив жодної умови договору № 36 від 15.10.2015 року, яка б передбачала випадки зміни договору на вимогу однієї із сторін за рішенням суду, а також не послався на жоден закон (норму закону), що встановлює випадок, наведений позивачем у його позовній заяві, який може бути підставою зміни за рішенням суду договору на вимогу однієї із сторін.

Поряд з цим суд зазначає, що згідно статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). У даному випадку інше не встановлено ні договором № 36 від 15.10.2015 року, ні законом.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

З огляду на все вищевикладене, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо визнання внесеними змін до договору № 36 від 15.10.2015 року на підставі частини першої статті 203 та частини другої статті 651 ЦК України у зв'язку з безпідставністю, необґрунтованістю та неправомірністю таких вимог.

Згідно статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору у даній справі покладаються на позивача.

На підставі викладене, керуючись статтями 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 14.04.2017.

Суддя П.І. Левченко