РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/8372/16 04.04.17 р.

За позовом Адвокатського об'єднання "Лавринович і Партнери"

до 1) Компанії Свіспорт Інтернешнл Лтд. (Swissport International Ltd.)

2) Всеукраїнської громадської організації "Асоціація правників України"

про зобов'язання вчинити дії

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Антонюк Є.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: Савчук Д.В. за довіреністю № б/н від 16.01.2017 р.;

Безарова К.О. за довіреністю № б/н від 16.01.2017 р.;

від відповідача-1: Архіпов О.Ю. за довіреністю № б/н від 05.10.2015 р.;

від відповідача-2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні судді господарського суду міста Києва Бондарчук В.В. перебувала справа № 910/8372/16 за позовом Адвокатського об'єднання "Лавринович і Партнери" до Компанії Свіспорт Інтернешнл Лтд. (Swissport International Ltd.) та Всеукраїнської громадської організації "Асоціація правників України" про зобов'язання вчинити дії.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва № 05-23/319 від 30.01.2017 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Бондарчук В.В.

У результаті здійсненого повторного автоматичного розподілу справу передано для розгляду Зеленіній Н.І.

Ухвалою суду від 02.02.2017 р. справу прийнято до свого провадження суддею Зеленіною Н.І., розгляд справи призначено на 27.02.2017 р.

24.02.2017 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення.

Ухвалою суду від 27.02.2017 р. розгляд справи відкладено на 22.03.2017 р.

Ухвалою суду від 22.03.2017 р. розгляд справи відкладено на 04.04.2017 р.

03.04.2017 р. через відділ діловодства суду від відповідача-1 надійшли пояснення.

У судове засідання 04.04.2017 р. представник відповідача-2 вкотре не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву та витребуваних судом матеріалів не надав; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Жодних заяв, клопотань через відділ діловодства суду від відповідача не надходило.

У судовому засіданні 04.04.2017 р. представники позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 04.04.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідаач-1, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

08.11.2012 р. між Адвокатським об'єднанням «Лавринович і Партнери» (позивач, виконавець) та Компанією «Свіспорт Інтернешнл Лтд» (відповідач-1, замовник, Компанія) було укладено договір №08/11-01 про надання юридичних послуг зі змінами, внесеними додатковим договором № 3, та угодою про внесення змін до додаткового договору № 3 (надалі - Договір).

Пунктом 11.1. Договору передбачено наступні умови:

« 11.1. Виконавець усвідомлює, що вся інформація, надана йому або отримана ним іншим способом у зв'язку з цим Договором, окрім факту укладення цього Договору, є конфіденційною і не підлягає розголошенню третім сторонам, ані усно, ані в письмовому вигляді, а у випадку, коли виконання робіт буде вимагати такого розголошення, дозвіл Замовника має бути отриманий заздалегідь, а розкриття здійснюватиметься лише в необхідному обсязі з отриманням Виконавцем там, де це можливо, згоди третіх осіб про поширення на них положень цього Договору щодо конфіденційності. Аналогічно, інформація, надана в процесі виконання цього Договору Виконавцем, не підлягає розголошенню третім сторонам без отримання на це попереднього дозволу».

Таким чином, згідно з п. 11.1 Договору, Компанія «Свіспорт Інтернешнл Лтд» взяла на себе зобов'язання не розголошувати третім особам інформацію, отриману від позивача у процесі виконання Договору, без отримання на це попереднього дозволу позивача. При цьому, конфіденційною інформацією визнається вся інформація, надана Компанії або отримана ним у зв'язку з цим Договором, окрім факту укладення цього Договору, а також інформація, що надана Компанії в процесі виконання Договору позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію», конфіденційною є інформація, доступ до якої обмежено юридичною особою; конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов.

Спір між сторонами у даній справі виник у зв'язку з тим, що на думку позивача, Компанія «Свіспорт Інтернешнл Лтд» здійснила розголошення конфіденційної інформації відбулося шляхом подання таких документів:

- скарги від 09.06.2015 на неправомірні дії адвоката, подана Голові та членам дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області;

- скарги на Рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 16.07.2015 р., подана Голові та члени Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури;

- звернення від 08.09.2015 р. на ім'я Голови та членів Етичної комісії Всеукраїнської громадської організації «Асоціація правників України».

Крім того, на думку позивача, розголошення вищевказаної конфіденційної інформації (інформація про умови Договору та інформація про процес виконання Договору) було вчинено і Всеукраїнською громадською організацією "Асоціація правників України" (відповідач-2).

Всеукраїнською громадською організацією "Асоціація правників України" відбулось розголошення конфіденційної інформацію, яка надійшла від Компанії «Свіспорт Інтернешнл Лтд», серед членів своєї Етичної комісії, а також серед інших працівників свого апарату, що підтверджується протоколом засідання Етичної комісії від 12-16.11.2015 № 11 за результатами розгляду Звернення про порушення Етичних правил правника.

При цьому, розголошувалась інформація про умови Договору, процес його виконання, інформація щодо ходу ведення переговорів та інших взаємовідносин сторін стосовно умов Договору та погашення заборгованості за юридичні послуги.

За таких обставин, позивачем заявлено позовні вимоги про:

- зобов'язання Компанії Свіспорт Інтернешнл Лтд. не поширювати конфіденційну інформацію щодо умов та процесу виконання договору від 08.11.2012 № 08/11-01 про надання юридичних послуг, укладеного між Компанію Свіспорт Інтернешнл Лтд. та Адвокатським об'єднання «Лавринович і Партнери», зазначену у скарзі до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 09.06.2015 на неправомірні дії адвоката, скарзі до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 16.07.2015 р. та зверненні від 08.09.2015 р. до Етичної комісії Всеукраїнської громадської організації «Асоціація правників України» про порушення членом Асоціації етичних правил правника;

- зобов'язання Компанії Свіспорт Інтернешнл Лтд. відкликати документи, які містять конфіденційну інформацію щодо умов та процесу виконання договору від 08.11.2012 № 08/11-01 про надання юридичних послуг, укладеного між Компанію Свіспорт Інтернешнл Лтд. та Адвокатським об'єднання «Лавринович і Партнери», а саме: скаргу до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 09.06.2015 р. на неправомірні дії адвоката, скаргу до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на рішення дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 16.07.2015 р. та звернення від 08.09.2015 р. до Етичної комісії Всеукраїнської громадської організації «Асоціація правників України» про порушення членом Асоціації етичних правил правника;

- зобов'язання Всеукраїнської громадської організації «Асоціація правників України» не поширювати конфіденційну інформацію щодо умов та процесу виконання договору від 08.11.2012 р. № 08/11-01 про надання юридичних послуг, укладеного між Компанію Свіспорт Інтернешнл Лтд. та Адвокатським об'єднання «Лавринович і Партнери»;

- стягнення з Компанії Свіспорт Інтернешнл Лтд. на користь Адвокатського об'єднання «Лавринович і Партнери» разового грошового стягнення у розмірі 10,00 грн. замість відшкодування збитків за неправомірне використання об'єкта інтелектуальної власності;

- стягнення зі Всеукраїнської громадської організації «Асоціація правників України» на користь Адвокатського об'єднання «Лавринович і Партнери» разового грошового стягнення у розмірі 10,00 грн. замість відшкодування збитків за неправомірне використання об'єкта інтелектуальної власності.

Компанія Свіспорт Інтернешнл Лтд. Позовні вимоги не визнає та зазначає, що позивач невірно тлумачить умови Договору та дійшов помилкового висновку, що пунктом 11.1 Договору Компанія взяла на себе зобов'язання не поширювати отриману від позивача інформацію; відомості, які позивач вважає розголошеними, знаходяться у відкритому доступі в мережі Інтернет завдяки власним діям позивача (у Єдиному державному реєстрі судових рішень); а заяви Компанії не можуть бути кваліфіковані як «розголошення інформації».

Дослідивши зібрані у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд міста Києва дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Адвокатського об'єднання «Лавринович і Партнери», з наспаних підстав.

Статтею 40 Конституції України встановлено право усіх осіб направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до частини 1 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Рішенням Конституційного суду України від 10.04.2003 №8-рп/2003 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_6 про офіційне тлумачення положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу Української РСР (справа про поширення відомостей) зазначено, зокрема, що «звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення за змістом частини першої статті 7 Цивільного кодексу не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу».

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевіряти таку інформацію та надавати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.

Згідно з пунктом 6.1. Положення «Про Етичну комісію Всеукраїнської громадської організації «Асоціація правників України», затвердженого Рішенням Правління Асоціації правників України від 13.06.2013, будь-яка особа може подати до Етичної комісії звернення про порушення членом Асоціації Етичних правил правника.

При цьому, суд погоджується з доводами відповідача про те, що зазначені норми розповсюджуються і на позивача та його керівника - Лавриновича М.О., оскільки останній являється адвокатом та на момент подання Заяв Компанії Свіспорт був членом ВГО «Асоціація правників України».

Таким чином, подання Компанією Свіспорт своїх Заяв до компетентних органів за своєю суттю є реалізацією встановленого статтею 40 Конституції України права на звернення, а не поширенням або розголошенням інформації. Викладені в Заявах відомості є підставою для їх перевірки компетентними органами, та не можуть бути кваліфіковані як поширення або розголошення інформації.

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалах від 22.06.2016 р. у справі №522/2074/15ц, від 16.02.2016 р. у справі №6-4031ск16, від 20.04.2015 р. у справі №6- 1162зп15, від 24.12.2014 р. у справі №6-37277св14 та від 16.02.2012 р. у справі №6-7343ск12, у яких суд касаційної інстанції розглядає звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури як реалізацію конституційного права на звернення до компетентних органів та захист прав скаржників.

Крім того, згідно з частиною 2 статті 36 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не допускається зловживання правом на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, у тому числі ініціювання питання про дисциплінарну відповідальність адвоката без достатніх підстав, і використання зазначеного права як засобу тиску на адвоката у зв'язку із здійсненням ним адвокатської діяльності. Дисциплінарну справу стосовно адвоката не може бути порушено за заявою (скаргою), що не містить відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку адвоката, а також за анонімною заявою (скаргою).

Суд погоджується з доводами відповідача-1 про те, що реалізація конституційного права на звернення до компетентних органів за захистом у формі подання скарги до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (або Етичної комісії ВГО «АПУ») вимагає належного обґрунтування, в тому числі документального; відтак, Компанія зазначила в своїх Заявах відомості про Договір, а також додавала до Заяв його копії виключно з метою обґрунтування вимог власних скарг та звернень.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що зазначаючи у відповідних скаргах та заявах відомості про Договір і додаючи його копії, Компанія реалізовувала гарантоване статтею 40 Конституції України право на звернення до компетентних органів і виконувала вимоги Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» стосовно обґрунтованості заяв до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури; відтак у даному випадку відсутній факт розголошення конфіденційної інформації.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги недоведеними та необґрунтованими, а відтак такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Адвокатського об'єднання "Лавринович і Партнери" до Компанії Свіспорт Інтернешнл Лтд. (Swissport International Ltd.) та Всеукраїнської громадської організації "Асоціація правників України" про зобов'язання вчинити дії.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 12.04.2017 р.

Суддя Н.І. Зеленіна