ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 квітня 2017 року Справа № 910/8397/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіГрека Б.М., - (доповідача у справі),
суддів :Могил С.К., Стратієнко Л.В.
перевіривши матеріали касаційної скаргиКиївської міської ради
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 31.01.17
у справі№910/8397/16
господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Укррослізинг"
доКомунального підприємства "Київський метрополітен"
треті особи1)Київська міська рада, 2)Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради(Київської міської державної адміністрації), 3)Київська міська державна адміністрація
за участюПрокуратури міста Києва
простягнення суми, розірвання договору та витребування майна
за зустрічним позовомКомунального підприємства "Київський метрополітен"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Укррослізинг"
провизнання недійсним пункту договору
В С Т А Н О В И В:

Подана касаційна скарга Київської міської ради не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України, не приймається до розгляду і підлягає поверненню скаржнику, оскільки вона не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1111 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі.

Виходячи зі змісту наведених норм, особа, яка оскаржує судове рішення, повинна надавати суду прямий доказ, який однозначно свідчив би про повідомлення сторін про оскарження особою судових рішень.

Не повідомлена належним чином сторона у справі, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об'єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Згідно зі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову.

Відповідно до п. 61 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 11 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України" треті особи користуються правами і несуть обов'язки сторони у справі (за деякими винятками щодо третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору). Тому, якщо до касаційної скарги не додано доказів надіслання її копії третім особам, то така касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом (п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК).

Дослідивши касаційну скаргу Київської міської ради на постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.17 у справі № 910/8397/16 з доданими до неї документами, колегія суддів касаційної інстанції встановила, що до скарги не додано доказів надсилання її копій відповідачу у справі - Комунальному підприємству "Київський метрополітен" та третій особі у справі - Київській міській державній адміністрації, що відповідно до вищезазначеного, є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Згідно з п.4 ст.1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок та розмір справляння судового збору встановлений ЗУ "Про судовий збір" від 08.07.11 №3674-VI.

Згідно з пп.5 п.2 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" (у редакції від 06.12.16) за подання касаційної скарги на рішення суду судовий збір справляється у розмірі 120% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Крім того, відповідно до п.п.2.15 п.2 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування Розділу VI ГПК України" від 21.02.13 №7 у редакції від 16.12.15 р. №2, законом передбачена сплата судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду у цілому чи його частина.

Отже, враховуючи викладене, скаржник при поданні касаційної скарги мав сплатити судовий збір на суму 253 000,80 грн., з яких: 248 040,00 грн. - розмір судового збору за майнову вимогу про стягнення суми, 1 653,60 грн. - розмір судового збору за немайнову вимогу про розірвання договору, 1 653,60 грн. - розмір судового збору за немайнову вимогу про витребування майна та 1 653,60 грн. - розмір судового збору за немайнову вимогу зустрічного позову про визнання недійсним пункту договору. Втім на час звернення із касаційною скаргою, у порушення вказаних норм законодавства, заявником не надано Вищому господарському суду України доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Разом з тим, скаржник звернувся з клопотанням про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на оскаржуване судове рішення. В обґрунтування зазначеного клопотання скаржник посилається на те, що враховуючи важке фінансове становище Київської міської ради, відсутність грошових коштів на рахунках третіх осіб для сплати такого значного розміру судового збору та необхідність прийняття окремих рішень Київрадою щодо перерозподілу коштів, (вчинення таких дій потребують певного часу) наразі не має можливості здійснити оплату судового збору.

Згідно із ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон) у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою, зокрема, відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до приписів розділу 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 у розгляді питань, пов'язаних, зокрема, з відстроченням та розстроченням сплати судового збору (стаття 8 Закону) господарським судам слід враховувати таке. Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

За змістом положень ст. 8 вказаного Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом (п. 3 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII)").

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для відстрочки від такої сплати. До того ж, вказаною статтею передбачено право суду, а не обов'язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору.

Згідно із ст. 1118 ГПК України касаційна скарга у випадках, передбачених пунктом 1 частини першої статті 107 цього Кодексу, розглядається протягом одного місяця, а у випадках, передбачених пунктом другим частини першої статті 107 цього Кодексу, - протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття касаційної скарги до провадження Вищим господарським судом України.

У свою чергу, скаржник в обґрунтування заявленого клопотання не надав належних доказів того, що у нього на момент подання касаційної скарги відсутні кошти для сплати судового збору та доказів, які б свідчили про вжиття скаржником усіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору, та які б підтверджували можливість сплати судового збору протягом визначеного законом строку розгляду касаційної скарги до прийняття постанови у справі.

За таких обставин, згадане клопотання Київської міської ради про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.17 у справі № 910/8397/16 задоволенню не підлягає.

Дані обставини є підставою для повернення касаційної скарги на підставі п.п. 3, 4 ч.1 ст.1113 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.86, 109, п.,п. 3, 4 ч.1 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В :

Відмовити Київській міській раді у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.17 у справі № 910/8397/16.

Касаційну скаргу Київської міської ради на постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.01.17 у справі №910/8397/16 повернути скаржнику без розгляду.

Головуючий - суддя Б.М. Грек

Судді С.К. Могил

Л.В. Стратієнко