ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

06 квітня 2017 р. Справа № 902/137/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", м. Київ

до: Управління праці та соціального захисту населення Калинівської районної державної адміністрації, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька область

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Калинівська районна рада, Департамент фінансів Вінницької обласної державної адміністрації та Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області

про стягнення 87 809,61 грн

За участю секретаря судового засідання Василишеної Н.О.

За участю представників:

позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1486 від 20.12.2016 р.,

ОСОБА_2, довіреність № 1487 від 20.12.2016 р.

ОСОБА_3, довіреність № 1488 від12.12.2016 р.

відповідача: ОСОБА_4, довіреність № 01-01-889 від 01.03.2017 р.

ОСОБА_5, довіреність від 05.04.2017 р. № 01-1-1300.

третіх осіб:

Департамент фінансів Вінницької обласної державної адміністрації : ОСОБА_6, довіреність № 05-1-44/370 від 03.04.2017 р.

ОСОБА_7, довіреність 05-1-44/371 від 03.04.2017 р.

Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області: ОСОБА_8, довіреність № 12-21/10-129 від 10.01.2017 р.

Калинівська районна рада: не зявився.

В С Т А Н О В И В :

Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" подано позов до Управління соціального захисту населення Калинівської районної державної адміністрації про стягнення 87 809 грн 61 коп. боргу по компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі.

Ухвалою суду від 03.02.2017 р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 02.03.2017 р.

01.03.2017 р. позивачем подано до суду письмові пояснення вих. № 08-427 від 01.03.2017 р. з доданим до них документами на виконання вимог ухвали суду від 03.02.2017 р.

02.03.2017 р. на адресу суду надійшов супровідний лист відповідача вих.№ 01-1-880 від 01.03.2017 р. з рядом доданих до нього документів по даній справі.

Відповідно до ухвали суду від 02.03.2017 р. відкладено слухання справи до 06.04.2017 р. Цією ж ухвалою продовжено строк вирішення спору у даній справі на 15 днів та залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Калинівську районну раду, Департамент фінансів Вінницької обласної державної адміністрації та Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області.

23.03.2017 р. до суду надійшли письмові пояснення позивача вих. № 08-588 від 16.03.2017 р. щодо заперечень відповідача проти позову, а також стосовно правових підстав для відшкодування відповідачем суми боргу з компенсації витрат на надання послуг звязку на пільгових умовах у розмірі, визначеному в позові.

31.03.2017 р. від третьої особи - Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації до суду надійшли письмові пояснення по справі вих. № 03-1-26/706-08-07 від 24.03.2017 р.

04.04.2016 р. третьою особою - Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області подано до суду супровідний лист з доданими до нього документами на виконання вимог ухвали суду від 02.03.2017 р.

Крім того, 04.04.2017 р. позивачем надано до суду докази надсилання третім особам позовної заяви з усіма додатками.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Калинівська районна рада в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання остання була повідомлена завчасно та належним чином-ухвалою суду від 02.03.2017 р., яка надсилалася їй рекомендованою кореспонденцією за адресою, що є ідентичною тій яка міститься в позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Належне повідомлення Калинівської районної ради підтверджується наявним в справі поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення № 697 відповідно до якого ухвала від 02.03.2017 р. вручена останньому 13.03.2017 р., що в свою чергу підтверджує факт обізнаності третьої особи про розгляд даної справи в суді.

З огляду на вказане, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення Калинівської районної ради належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останньої в судове засідання для реалізації нею права на судовий захист своїх прав та інтересів.

При цьому суд враховує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Враховуючи те, що норми ст.ст.38, 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Проте, третя особа своїм правом на участь у засіданні суду не скористалася, а тому, беручи до уваги приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо строків вирішення спору та той факт, що неявка в засідання суду третьої особи або її представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомленої про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, за відсутності третьої особи.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши матеріали господарської справи, заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, письмових пояснень вих. № 08-427 від 01.03.2017 р. (06-52/1905/17 від 01.03.2017 р.) та вих. № 08-588 від 16.03.2017 р. (вх. № 06-52/2663/17 від 23.03.2017 р.) позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що ним за період з лютого 2015 р. по грудень 2015 р. (включно) надано пільговим категоріям споживачів телекомунікаційні послуги на пільговій основі, вартість яких підлягає відшкодуванню за рахунок субвенції з бюджету на суму 177 529,25 грн.

При цьому позивач вказує, що у відповідності до ст. 601 ЦК України та п.8 Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 між учасниками взаєморозрахунків за електроенергію здійснювалися часткові розрахунки по витратам позивача на надання послуг звязку на пільговій основі, що оформлено спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за електроенергію за рахунок коштів державного бюджету.

В рахунок компенсації послуг, за твердженням позивача, на пільговій основі, шляхом проведення зарахування зустрічних вимог зараховано суму 115 300,00 грн, з яких: 25 580,36 грн. - зараховано в рахунок погашення залишку боргу, що утворився станом на 01.02.2015 р. та 89 719,64 грн в рахунок погашення залишку боргу, що утворився за період лютий-грудень 2015 р.

Таким чином, несплачена Управлінням праці та соціального захисту населення Калинівської районної державної адміністрації сума відшкодування компенсації витрат позивача на надання послуг звязку пільговим категоріям споживачів за період з лютого 2015 р. по грудень 2015 р. (включно) становить 87 809,61 грн (177 529,25 - 89 719,64).

Відтак, з огляду на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідача 87 809,61 грн боргу по компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі.

Відповідач у своїх усних поясненнях по справі щодо позову заперечує, зазначаючи про відсутність вини у виникненні заборгованості перед позивачем, оскільки остання виникла у зв'язку з недофінансуванням витрат державного бюджету місцевим бюджетам.

Департамент фінансів Вінницької обласної державної адміністрації у поданих до суду письмових поясненнях вих. № 03-1-26/706-08-07 від 24.03.2017 р. (вх. № 06-52/3066/17 від 31.03.2017 р.) щодо позову зазначив, що причиною виникнення кредиторської бюджетної заборгованості по Калинівському районі за надані пільги з послуг звязку є недофінансування субвенції з державного бюджету та реєстрація бюджетних зобовязань понад планові призначення за надані пільги з послуг звязку.

На думку Департаменту фінансів Вінницької обласної державної адміністрації стягувати заборгованість за пільги з послуг звязку за 2015 р. з місцевих бюджетів неможливо, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Бюджетного кодексу України місцеві бюджети є самостійними і не несуть відповідальність за бюджетні зобовязання держави.

Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області в своїх усних поясненнях по справі щодо позову поклалася на розсуд суду.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що позивачем у період з лютого 2015 р. по грудень 2015 р. (включно) надано пільговим категоріям споживачів телекомунікаційні послуги на пільговій основі, вартість яких підлягає відшкодуванню за рахунок субвенції з бюджету на суму 177 529,25 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунками видатків на відшкодування витрат, повязаним з наданням пільг за період з лютого 2015 р. по грудень 2015 р. (включно) (а.с.20-63, т.1).

16.02.2015 р., 18.03.2015 р., 14.07.2015 р., 16.09.2015 р. та 15.12.2015 р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області (сторона 1), Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації (сторона 2), Вінницькою філією Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (сторона 3), Публічним акціонерним товариством "Вінницяобленерго" (сторона 4) та Державним підприємством "Енергоринок" (остання сторона) підписувались спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків (а.с.74-84, т.1).

Даними протокольними рішеннями визначено порядок взаєморозрахунку між сторонами.

В рахунок компенсації послуг на пільговій основі, шляхом проведення зарахування зустрічних вимог, зараховано суму 115 300,00 грн, з яких: 25 580,36 грн - зараховано в рахунок погашення залишку боргу, що утворився станом на 01.02.2015 р. та 89 719,64 грн в рахунок погашення залишку боргу, що утворився за період лютий-грудень 2015 р.

Листами вих.№ 3 від 19.03.2015 р., № 4 від 06.04.2015 р., № 5 від 21.05.2015 р., № 6 від 14.06.2015 р., № 7 від 10.07.2015 р., № 8 від 10.08.2015 р., № 9 від 28.09.2015 р., № 10 від 06.10.2015 р., № 11 від 06.11.2015 р., № 9 від 09.12.2015 р. позивачем надіслано відповідачу розрахунки з відповідним пакетом документів (акт звірки по пільговим категоріям населення, звіти щодо послуг наданих пільговим категоріям населення, розрахунок наданих послуг) за лютий-листопад 2015 р. та запропоновано останньому підписати відповідні акти звірки розрахунків (а.с. 64-73, т. 1).

Згідно обопільнопідписаного акту звірки розрахунків між ВФ ПАТ "Укртелеком" та Управлінням праці та соціального захисту Калинівської районної державної адміністрації станом на 01.01.2015 р. заборгованість на початок звітного періоду (01.01.2015 р.) становить 26 341,68 грн, позивачем надано послуги звязку пільговим категоріям населення за 2015 рік (з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.) на суму 194 767,93 грн, а проведено оплату на загальну суму 133 300,00 грн, а тому заборгованість складає 87 809,61 грн (26 341,68 + 194 767,93 - 133 300,00) (а.с. 19, т. 1)

Несплата відповідачем компенсації витрат на надання послуг зв'язку на пільговій основі слугувало підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин суд, розглядаючи вказаний спір, враховує наступні приписи законодавства.

Порядок компенсації витрат по пільгам з оплати за послуги звязку визначено у Бюджетному кодексі України, Законах України "Про телекомунікації", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства", Законі України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", Положенні про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. № 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги", постановою Кабінету Міністрів України від 04.02.2002 р. № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Згідно зі ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів та розгляду звітів про їх виконання, а також контролю за виконанням Державного бюджету України та місцевих бюджетів регулюються Бюджетним кодексом України.

Згідно зі ст. 2 Бюджетного кодексу України (БК України) видатки бюджету - кошти, що спрямовуються на здійснення програм та заходів, передбачених відповідним бюджетом. До видатків бюджету не належать: погашення боргу; надання кредитів з бюджету; розміщення бюджетних коштів на депозитах; придбання цінних паперів; повернення надміру сплачених до бюджету сум податків і зборів та інших доходів бюджету, проведення їх бюджетного відшкодування.

Головні розпорядники бюджетних коштів - бюджетні установи в особі їх керівників, уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов'язань та здійснення видатків з бюджету.

Субвенції - міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному тим органом, який прийняв рішення про надання субвенції.

Відповідно до ст.ст. 21, 23 БК України для здійснення програм та заходів, які проводяться за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня. Будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 30 БК України видатки Державного бюджету України включають бюджетні призначення, встановлені законом про Державний бюджет України на конкретні цілі, що пов'язані з реалізацією державних програм, перелік яких визначено статтею 87 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9 ст. 87 БК України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі на державні програми соціальної допомоги, державну підтримку громадських організацій інвалідів і ветеранів.

У п.п. "б" п. 4 ч. 1 ст. 89 БК України встановлено, що до видатків, що здійснюються з бюджету Автономної Республіки Крим і обласних бюджетів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення: республіканські Автономної Республіки Крим та обласні програми і заходи з реалізації державної політики стосовно дітей, молоді, жінок, сім'ї, в тому числі утримання та програми республіканського Автономної Республіки Крим і обласних центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді.

Згідно із ч. 1 ст. 102 БК України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Порядок та механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. року № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

Згідно із п. 2-4 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Щомісячні суми субвенцій перераховуються на рахунки місцевих бюджетів, відкриті Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у відповідних органах Державної казначейської служби, пропорційно обсягам субвенцій, передбаченим у державному бюджеті для бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів, бюджетів м. Києва та Севастополя.

Відповідно до п. 5 ч. 3 даного Порядку, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20.

Пункт 6 вказаного Порядку визначає, що фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

За змістом п. 8 згаданого Порядку, отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків.

Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п'ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; допомоги сім'ям з дітьми, малозабезпеченим сім'ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам та тимчасової державної допомоги дітям; компенсації особам, які згідно із статтями 43 і 48 Гірничого закону України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення; компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; пільг з послуг зв'язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування).

Відповідно до п. 12 Порядку суми субвенцій, не використані головним розпорядником коштів за призначенням протягом бюджетного року, перераховуються органами Державної казначейської служби до державного бюджету в останній робочий день бюджетного року.

За змістом статті 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", статті 4 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", статті 17 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" № 256 від 04.03.2002р., фінансування витрат, пов'язаних з виконанням зазначеного законодавства, в тому числі витрати, які понесені підприємством зв'язку в результаті надання послуг на пільгових умовах, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно із ч.ч. 1, 3, 4 48 БК України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, довгострокових зобовязань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації. Розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, за якими розпорядником бюджетних коштів взято зобов'язання без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), є недійсними. За такими операціями не виникають бюджетні зобов'язання та не утворюється бюджетна заборгованість. Зобов'язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов'язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до частини шостої цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов'язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов'язань не здійснюються.

Відповідно до п.п. 9 п. 6 Положення про управління праці та соціального захисту населення Калинівської районної державної адміністрації основним завданням управління є забпечення реалізації державної соціальної політики на території Калинівського району у сфері соціального захисту населення, що включає: здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

З урахуванням вищевикладеного відповідач є розпорядником відповідних бюджетних коштів на проведення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, основним обовязком якого є складання актів звіряння розрахунків з підприємством постачальником (тобто, позивачем) та у пятиденний термін з моменту отримання бюджетного призначення (перераховується Державним казначейством на рахунок відповідача) на зазначені цілі на свій розрахунковий рахунок, здійснення розрахунків з підприємством постачальником в межах відповідного бюджетного фінансування.

Таким чином, зобовязання відповідача щодо відшкодування витрат позивача по наданню пільг поставлено в залежність від факту надходження коштів на рахунок відповідача (щомісячних сум субвенцій) і відповідно є неможливим для виконання відповідачем, у випадку відсутності відповідних бюджетних призначень та ненадходження на рахунок відповідача цільових коштів державних субвенцій.

Відтак, з системного аналізу наведених вище норм слідує, що загальний обсяг виплат з місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати по пільгам з оплати за послуги звязку окремих категорій споживачів, не може перевищувати розміру затверджених субвенцій.

Аналогічної позиції щодо загального обсягу виплат з місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту дотримується Верховний Суд України у постанові від 13.09.2016 р. по справі № 2а-17586/12/2670.

Посилання позивача на приписи ч. 6 ст. 48 БК України відповідно до якої бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень судом оцінюється критично.

З урахуванням наведеного вище факт обліку зобовязань з оплати за своєю суттю не свідчить про наявність зазначених коштів у відповідача, а відтак і виникнення у нього обовязку щодо виплати компенсації щодо відшкодування витрат позивача по пільгам з оплати за послуги звязку окремих категорій споживачів, оскільки, як слідує з вищевикладеного, зазначені випадки перебувають у безпосередній залежності із затвердженим розміром субвенцій та їх фактичного фінансування.

При цьому суд наголошує на тому, що навіть у випадку облікування і наявності зареєстрованого бюджетного зобов'язання надавач послуг знову ж таки зможе отримати суму наданих послуг лише при наявності відповідного бюджетного фінансування передбаченого на вказані цілі.

Разом з тим прийняття судового рішення про стягнення заборгованості у виді облікованого та зарєстрованого бюджетного зобов'язання буде лише підставою для окремої реєстрації бюджетного зобов'язання на підставі такого судового рішення, що вбачається із приписів п.2.11 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобовязань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 309 від 02.03.2012 р. і також буде погашатись, як вказувалось вище, лише при наявності відповідного бюджетного фінансування передбаченого на вказані цілі.

Наведені доводи суду підтверджуються положеннями Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою КМУ № 845 від 03.08.2011 р.

Зокрема, згідно із п.25-27, 31 Порядку безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку. У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Безспірне списання коштів з рахунків бюджетних установ у частині власних надходжень здійснюється безпосередньо із загальної суми залишку надходжень на відповідному рахунку з подальшим віднесенням зазначеної суми на видатки в розрізі кодів економічної класифікації видатків бюджету з урахуванням вимог пункту 27 цього Порядку.

Для здійснення безспірного списання коштів орган Казначейства відображає в обліку відповідні бюджетні зобовязання боржника. Погашення таких бюджетних зобовязань здійснюється за рахунок бюджетних асигнувань зазначеного боржника. Одночасно боржник зобовязаний привести у відповідність із такими бюджетними зобовязаннями інші взяті ним бюджетні зобовязання.

У разі коли за визначеними органом Казначейства кодами програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (кодами тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику вимогу щодо необхідності вжиття боржником заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Якщо у боржника недостатньо відкритих асигнувань (коштів на рахунках) для виконання виконавчого документа, безспірне списання коштів здійснюється частково.

Надаючи юридичну оцінку розміру відповідної субвенції на 2015 рік судом встановлено, що Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" за кодом програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 3511250 на 2015 рік передбачено обсяг субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, в тому числі на послуги звязку, інших передбачених законодавством пільг у розмірі 1917833,2 тис. грн., з яких обласному бюджету Вінницької області згідно додатку № 7 до вищезазначеного закону передбачено 66241,4 тис. грн.

Рішенням 31 сесії 6 скликання Вінницької обласної ради № 805 від 16.01.2015 року "Про обласний бюджет на 2015 рік" сума субвенції, передбачена Законом України "Про державний бюджет України на 2015 рік" для Вінницького обласного бюджету розподілена між місцевими бюджетами Вінницької області, зокрема місцевому бюджету Калинівського району із суми субвенції на надання пільг, в тому числі на послуги звязку, на 2015 рік виділено 848,360 тис.грн.

Відповідно до уточненого розподілу показників міжбюджетних трансфертів між обласним бюджетом та іншим бюджетами області на 2015 р. уточнений план асигнувань Калинівського району на надання пільг, в тому числі на послуги звязку (додаток 3 до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 30.11.2015 р. № 729) збільшився на 98,235 тис. грн. та складає 946,595 тис. грн.

В той же час до бюджету Калинівського району було перераховано 892,407 тис. грн, у тому числі банківським коштами згідно доручень Міністерства фінансів України в сумі 585,216 тис. грн. та кліринговими розрахунками згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 в сумі 307,191 тис. грн., у тому числі 133,3000 тис. грн. на фінансування послуг звязку.

При цьому із матеріалів справи слідує, що відповідно до рішень позачергової сесії Калинівської районної ради від 21.01.2015 р. № 360 затверджені видатки на відшкодування витрат за надані пільги з послуг зв'язку по КПКВ 090214 "Пільги окремим категоріям громадян з послуг зв'язку" в сумі 63 317,00 грн.

В подальшому на підставі рішень сесії Калинівської районної ради від 28.08.2015 р № 415., від 02.12.2015 р. № 10, розпорядження голови РДА від 15.04.2015 р. № 116 яке затверджено рішенням сесії від 19.06.2015 р. № 394 збільшено видатки на суму 70 307,00 грн.

Таким чином загальний розмір субвенції розподілений Калинівською районною радою на 2015 рік складає 133 624,00 грн, з яких на користь позивача профінансовано 133 300,00 грн.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обовязковим. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відтак, виконання зобовязання відповідачем за відсутності відповідних бюджетних призначень та надходження на рахунок відповідача цільових коштів державних субвенцій є неможливим, з огляду на що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" слід відмовити.

Приймаючи рішення у даній справі судом враховується наявність правової позиції Верховного Суду України викладеної у постанові від 22.03.2017 р. у справі № 3-77гс17, яка є відміною позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 13.09.2016 р. по справі № 2а-17586/12/2670 взятої судом до уваги при розгляді даної справи.

Зокрема, у постанові від 22.03.2017 р. у справі № 3-77гс17 Верховним Судом України зазначено, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобовязання, тоді як у постанові від 13.09.2016 р. по справі № 2а-17586/12/2670 Верховним Судом України зазначено, що загальний обсяг виплат з місцевих бюджетів на державну програму соціального захисту, яка передбачає компенсаційні виплати не може перевищувати розміру затверджених субвенцій.

Обґрунтовуючи взяття до уваги при прийнятті рішення у даній справі саме висновків Верховного Суду України викладених у постанові від 13.09.2016 р. по справі № 2а-17586/12/2670, суд зазначає, що фактичні обставини у вказаних вище справах, які переглядалися Верховним Судом України різняться між собою, зокрема підставами позову. Так підставою позову у справі є договір щодо перевезення та компенсації за пільговий проїздокремих категорій громадян в приміському автотранспорті, тоді як позов у справі № 2а-17586/12/2670 заявлено на підставі законодавчих норм, якими встановлено компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян за відсутності укладеного між сторонами договору в якому погоджувався загальний розмір суми наданих послуг для проведення оплати Замовником.

З огляду на відсутність у даній справі укладеного між сторонами договору щодо сплати компенсаційних виплат по пільгам з оплати за послуги звязку окремих категорій споживачів, при вирішенні дано спору враховано саме висновки Верховного Суду України від 13.09.2016 р. по справі № 2а-17586/12/2670.

Крім того, при прийнятті рішення у справі судом також було взято до уваги правові позиції викладені у постановах Вищого господарського суду України від 29.05.2007 р. у справі № 20-9/184-7/135/06, від 12.02.2008 р. у справі № 20-7/155, від 06.04.2011 р. у справі № 12/334-7/743-20/304, від 27.07.2016 р. у справі № 908/2966/13, від 15.06.2016 р. у справі № 908/852/14.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на позивача відповідно до ст.49 ГПК України.

06.04.2017 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 42, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Копію рішення надіслати третій особі - Калинівській районній раді - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 11 квітня 2017 р.

Суддя О.О. Банасько

віддрук. 2 прим.:

1 - до справи

2- Калинівській районній раді - вул. В. Нестерчука, буд. 19, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька область, 22400.