ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2017р. Справа № 910/22325/16

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

За позовом: Публічного акціонерного товариства ДТЕК Добропільська ЦЗФ, м.Добропілля Донецької області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі Регіональної філії Львівська залізниця, м.Львів

про: стягнення вартості нестачі вантажу в сумі 9 635,13 гривень,

Суддя Кітаєва С.Б.

Представники:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1 представник (довіреність в матеріалах справи).

Права та обовязки згідно ст. ст. 20, 22 ГПК України суд розяснив представнику відповідача. Заяви про відвід судді не надходили. Клопотань про технічну фіксацію від сторін не надходило.

Суть спору: ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2017 року у справі №910/22325/16 матеріали справи надіслані за встановленою підсудністю до Господарського суду Львівської області та згідно із Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Львівської області від 27.01.2017 року передані для розгляду судді Кітаєвій С.Б.

Ухвалою суду від 30.01.2017р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 22.02.2017р. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду в судовому засіданні висвітлені в ухвалі.

Ухвалою суду від 22.02.2017р. розгляд справи відкладено на 20.03.2017р.

20.03.2017р. за вх. №10708/17 відповідач подав відзив на позовну заяву, який судом прийнятий та приєднаний до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 20.03.2017р. продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд справи відкладено на 05.04.2017р.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання 05.04.2017р. не забезпечив, вимог ухвали суду у спарві не виконав. У заяві від 07.02.2017 року, яка поступила до Господарського суду Львівської області 14.02.2017 року та яка зареєстрована за вх.№5910/17 позивач просив розглянути справу за відсутності представника ПАТ ДТЕК Добропільська ЦЗФ, у звязку із неможливістю забезпечити явку такого, повідомляв, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 05.04.2017р. забезпечив, проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, наведених у поданому відзиві.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, відповідно до ст.75 ГПК України по наявних матеріалах справи, яких достатньо для прийняття рішення по суті спору.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази та заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив:

30.04.2013 між ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» (далі - Замовник) та ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» (далі - Виконавець) був укладений договір №30/04, відповідно до якого Замовник зобовязався передати (поставити) виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги Виконавця, повязані із збагаченням вугілля та прийняти концентрат. Виконавець зобов'язався прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення концентрат Замовнику, в строки та на умовах, обумовлених дійсним договором.

30.04.2016р. між ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» та ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» укладено додаткову угоду до договору №30/04 від 30.04.2016р. відповідно до якої продовжено строк дії договору до 30.04.2018р.

ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» відповідно до Технічних умов завантажило 01.06.2016 по накладній №48582431 вугілля камяне марки Г 0-100 у вагон №61653838 в кількості 70000 кг та передало вказаний вантаж для перевезення Залізниці. Згідно з накладною навантаження на рівні бортів, поверхня вантажу маркована однією борозною катка ущільнювача.

Згідно з п. 2.1 Правил оформлення перевізних документів, накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з накладною №48582431 Залізниця прийняла у ПАТ «ДТЕК Добропільська ЦЗФ» на станції Добропілля Донецької залізниці зазначене вугілля для перевезення і зобовязалась доставити його на станцію Добротвір Львівської залізниці ДТЕК Добротвірська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго». Відокремлений підрозділ «Добротвірська ТЕС» є структурною одиницею публічного акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» без права юридичної особи, що підтверджується доданою копією довідки з ЄДРПОУ.

На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці 03.06.2016 був складений комерційний акт НА №001413/240.

Відповідно до комерційного акту НА №001413/240 при контрольному переважуванні вагону №61653838 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 87000 кг, тара - 23500 кг, нетто - 63500 кг, що менше вантажного документу на 6500 кг. Над 6-7 люками за рухом поїзду мається поглиблення вантажу довжиною 3,0 м, по ширині вагону, глибиною 0,7 м. Маркування в місці поглиблення відсутнє. В технічному відношенні вагон справний. Торцеві двері та розвантажувальні люки з обох боків зачинені. Течі вантажу немає. У розділі Є зроблена відмітка станції призначення Добротвір Львівської залізниці, згідно з якою, під час перевірки, різниці проти цього акту не виявлено.

Згідно ст.133 Статуту залізниць України відповідно до переуступного напису, зробленого на накладній №48582431 за підписами генерального директора та головного бухгалтера ПАТ ДТЕК Західенерго, право на предявлення позову передано ПАТ ДТЕК Добропільська ЦЗФ.

Позивач зазначає, що з врахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка згідно п.27 Правил видачі вантажів для мінерального палива складає 1%, недостача вантажу становить (6500-700) 5800 кг. або 5,8 т.

Згідно довідки відправника ПАТ ДТЕК Добропільська ЦЗФ вартість 1 тони відвантаженого вугілля у вагоні №61653838 по накладній № 48582431 становить 1661,23 грн. разом з ПДВ.

Вартість недостачі виявленої у вагоні №48653838, з врахуванням норми природної втрати, за розрахунками позивача, складає 9635,13 грн. із розрахунку: 5,80 т. (нестача з врахуванням норми природної втрати 1%) х 1661,23 грн. (вартість 1 т вугілля з ПДВ).

Посилаючись на ст.ст.12, 23 Закону України Про залізничний транспорт, ст.ст.110,113, ч.2 ст.114, ст.ст. 115, 129,133 Статуту залізниць України ст.920 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача вартість недостачі вантажу (вугілля) в сумі 9635,13 грн.

У відзиві відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 114 Статуту встановлено, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення, а відповідно до ч. 2 п. 27 Правил видачі вантажів при видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів завантажених у вологому стані.

Тобто розрахунок позивача (на думку відповідача) мав бути таким:

70 000 кг х 2% - 1 400 кг. - норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

70 000 кг - 1 400 кг - 63050 кг = 5 550 кг - недостача вантажу.

Відповідач також стверджує , що відшкодування збитків може бути покладено на нього лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст.623 ЦК України. Обовязковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного звязку між діями особи та збитками, які складають обєктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Разом з тим, стверджує відповідач, жодних доказів на підтвердження сплати вартості вугілля, яке було прийнято залізницею до перевезення, та є предметом договору від 30.04.2013 № 30/04, позивачем суду не надано та матеріали справи № 910/22325/16 таких доказів не містять. Позивачем проведення компенсації в розмірі 9 635,13 грн. належними доказами не доведено.

Згідно з п.п. 3.20, 3.21 розяснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601, за змістом ст.31 Статуту та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення.

Станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці 03.06.2016 за результатами комісійного зважування складено комерційний акт НА № 001413/240 згідно з яким було встановлено, що маса вантажу менша на 6 500 кг. В технічному відношенні вагон справний.

Згідно з даними комерційного акта від 03.06.2016 НА № 001413/240/8 не виявлено пошкодження захисних пломб (ЗПП), вагон у технічному відношенні - справний. У комерційному акті немає відомостей щодо опису обставин про не збережене перевезення, стверджує відповідач.

Ст.111 Статуту залізниць України передбачені випадки звільнення від відповідальності Залізниці, зокрема у випадку коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без них, коли таке перевезення дозволено Правилами перевезення вантажів.

Таким чином, стверджує відповідач, наявність зазначених залізницею у відзиві на позовну заяву позивача обставин справи, передбачають відсутність причинного звязку між дією перевізника і втратою або ушкодженням вантажу, а отже, і відсутність його вини. У цих випадках перевізник не повинен доводити свою невинуватість, тому що така вже передбачається (ст.924 ЦК України, ст.314 ГК України). Крім того, ст.314 ГК України, яка кореспондується із ст.110 Статуту, встановлено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Окрім того, відповідач у відзиві покликається на положення ст.13 Закону України Про залізничний транспорт, ст.1 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, на розпорядження Кабінету Міністрів України Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення від 07.11.2014 №1085-р (в редакції чинній, на час виникнення спірних відносин) та пояснює, що на шляху слідування вантажу знаходяться контролюючі органи (прикордонна служба, фіскальна служба штабу АТО по станції Кривий Торець, Костянтинівка); через даний стиковий пункт здійснюється ввезення сировини та вивезення готової продукції; пропускної здатності не вистачає; внаслідок бойових дій пропуск поїздів через пропускний пункт може не здійснюватись взагалі.

За технологією руху місцевого та транзитного вантажу вагони зі станцій Красноармійського вузла, до якого входять станції Родинська, Курахівка, Добропілля направляються у вивізних поїздах на сортувальну станцію Красноармійська. Станція Красноармійська з вагонопотоків Красноармійського вузла формує поїзди дальніх призначень. Згідно з планом формування поїздів вагони призначенням Енергодар включаються в поїзди призначенням Чаплине.

Затримка вагонів по даних станціях сталася через тривале знаходження вагонів під накопиченням внаслідок зменшення обсягів перевезення та зменшення обсягів роботи підприємств на території Донецької області. На спад вагонопотоку зі здачею по стику Чаплине також впливає закриття ділянки Ясинувата, Авдіївка, яка була пошкоджена через бойові дії. Дільниці шляху по теперішній час робітниками дороги повністю не обстежені та не відремонтовані, внаслідок бойових дій.

Крім того, згідно з даними накладної №48582431 станція приймання вантажу до перевезення Донецької залізниці, зазначає відповідач.

ДП Донецька залізниця розташоване у зоні проведення антитерористичної операції, процедуру реорганізації цього підприємства і передачу всіх прав та обовязків ПАТ Українська залізниця призупинено до завершення проведення антитерористичної операції (що передбачено спеціальними підзаконними нормативно-правовими актами), з урахуванням відсутності даних про складання та затвердження передавальних актів для передачі зобовязань від ДП Донецька залізниця до ПАТ Українська залізниця необхідно дійти обґрунтованого висновку про відмову у позові до ПАТ Українська залізниця, оскільки останнє не стало правонаступником у частині зобовязань ДП Донецька залізниця, вважає відповідач.

Виходячи із заперечень, наведених у відзиві, відповідач вважає, що матеріалами справи спростовано та позивачем , всупереч вимогам ст..ст.33,34 ГПК України та ст..ст.111,130,133 Статуту не доведено вини Залізниці у неналежному виконанні договірних зобовязань по договору перевезення.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Частиною другою ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовується відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених цим Кодексом, що передбачено приписами другого абзацу пункту першого ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За змістом ст. 307 ГК України, ст. 909 ЦК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

ПАТ ДТЕК Добропільська ЦЗФ відповідно до Технічних умов завантажило 01.06.2016 по накладній №48582431 вугілля кам"яне марки Г 0-100 у вагон №61653838 в кількості 70000 кг та передало вказаний вантаж для перевезення залізниці. Згідно накладної навантаження на рівні бортів, поверхня вантажу маркована однією борозною катка ущільнювача.

Відповідно до вищевказаної накладної залізниця прийнята у позивача на станції Добропілля Донецької залізниці зазначене вугілля для перевезення і зобов"язалось доставити його на станцію Добротвір Львівської залізниці ДТЕК Добротвірська ТЕС ПАТ ДТЕК Західенерго, яка є структурною одиницею ПАТ ДТЕК Західенерго.

У разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст. 920 ЦК України).

Статтею 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст.12 Закону України Про залізничний транспорт залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Частиною 2 ст.23 Законом України Про залізничний транспорт, а також статтею 113 Статуту залізниць України регламентуються аналогічні норми, відповідно до яких за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно зі ст.110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці 03.06.2016 був складений комерційний акт НА №001413/240, відповідно до якого при контрольному переважуванні вагону №61653838 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось брутто - 87000 кг, тара - 23500 кг, нетто - 63500 кг, що менше вказаного у вантажному документі на 6500 кг. Над 6-7 люками за рухом поїзду мається поглиблення вантажу довжиною 3,0 м, по ширині вагону, глибиною 0,7 м Маркування в місці поглиблення відсутнє. В технічному відношенні вагон справний. Торцеві двері та розвантажувальні люки з обох боків зачинені. Течі вантажу немає. У розділі Є зроблена відмітка станції призначення Добротвір Львівської залізниці, згідно з якою, під час перевірки, різниці проти цього акту не виявлено.

Згідно ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Згідно ст.133 Статуту залізниць України на залізничній накладній №48582431 міститься переуступний напис за підписами генерального директора та головного бухгалтера ПАТ ДТЕК Західенерго, скріплений печаткою вантажоодержувача, який свідчить про передачу права на пред"явлення позову ПАТ ДТЕК Добропільська ЦЗФ, тобто від вантажоодержувача до вантажовідправника.

Згідно з ч.1 ст.31 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст.24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

На станції відправлення вантаж був прийнятий до перевезення без зауважень, іншого відповідачем не доведено.

Крім того, залізницею не було зроблено будь-яких зауважень до стану вагонів та вантажу і на проміжних станціях. Комерційний акт НА №001413/240 від 03.06.2016р. не містить відомостей про те, що вагон №61653838 має технічні несправності, які могли призвести до втрати вантажу.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено, що нестача вантажу виникла з незалежних від перевізника причин.

Втрата, нестача або пошкодження вантажу під час перевезення є наслідком його незбереження, що свідчить про неналежне виконання зобов"язань за договором перевезення та є підставою для настання господарсько-правової відповідальності для залізниці.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що нестача вантажу виникла внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 ГК України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, зокрема у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

У графі 20 залізничної накладної №48582431 Найменування вантажу зазначено, що спірний вантаж (вугілля кам"яне, марки г-газовий, марка Г0-100) навантажено рівні борта з вологістю -7%.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів, що здаються до перевезення у вологому стані, становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах (п. 27 Правил видачі вантажів).

Перевіривши розрахунок вартості недостачі, здійснений позивачем, суд визнає його невірним, оскільки позивачем застосовано невірну величину недостачі спірного вантажу з урахуванням норми природної втрати вантажу.

Таким чином, при розрахунку суми збитків від втрати частини вантажу судом застосовано підп.3 п.27 Правил видачі вантажів, відповідно до якого норма природної втрати мінерального палива, до якого відноситься вугілля камяне, складає 2%, оскільки останнє було відвантажено у стані 7% вологості.

Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 04.08.2016 у справі №905/1021/16.

Згідно довідки про вартість вугільної продукції, підписаної генеральним директором та начальником економіки та фінансів ПАТ ДТЕК Добропільська ЦЗФ, ціна 1 т вугільної продукції по накладній №48582431 і вагоні №61653838 складає 1384,36 грн., без врахування ПДВ, 1661,23 грн. з ПДВ.

За даними комерційного акту НА№001413/240 від 03.06.2016р. недостача вантажу у вагоні №61653838 становить 6500 кг.

За проведеними судом розрахунками з урахуванням норм природної втрати 2% для мінерального палива під час перевезення, недостача вантажу за залізничною накладною №48582431 становить 8472,27 грн., зокрема:

70000 кг х 2%= 1 400 кг;

6500 кг 1400 кг = 5100,00 кг;

5100 кг:1000 = 5,1 т;

5,1 т х 1661,23 грн. = 8472,27 грн.

В розрахунку 70000,00 кг - маса нетто у вагоні; 6500 кг маса недостачі за комерційним актом; 1400 кг норма природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто; 5100 кг недостача вантажу в кілограмах; 5,1 т недостача вантажу в тонах; 1661,23 грн. вартість однієї тони вугільної продукції.

Викладені відповідачем у відзиві заперечення не спростовують позовних вимог, оскільки відповідальність перевізника при перевезенні вантажу, в даному випадку залізниці, передбачена положеннями ст.110 Статуту залізниць України, ч.2 ст.23 Законом України Про залізничний транспорт, ст.924 ЦК України, ст.314 ГК України.

Як вже було вище наведено, згідно ст.130 Статуту залізниць України, право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

В даному випадку вантажоодержувач ПАТ ДТЕК Західенерго на підставі ст.133 Статуту залізниць України передав право на пред"явлення позову про стягнення суми недостачі вантажу, позивачу, на підставі переуступного підпису на накладній №48582431.

Відтак, позивач на підставі ст.ст.130,133 Статуту залізниць України правомірно подав вказаний позов. Отже, посилання відповідача на те, що позивач не є власником вантажу та не подав доказів понесення ним збитків є безпідставним та необгрнутованим.

З огляду на наведене, з урахуванням змісту комерційного акту, суд дійшов висновку, що саме відповідач своїх зобов"язань за договором перевезення належним чином не виконав - збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив. Факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи. Приймаючи до уваги, що позивач припустився помилки при здійсненні розрахунку вартості недостачі вантажу, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню на суму 8472,27 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як розяснено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми; а обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

Сплата позивачем судового збору підтверджується платіжним дорученням № від 27.10.2016р. на суму 1378,00 грн., який відповідно до ст.49 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 2,4-3,12, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85,116 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути Публічного акціонерного товариства Українська залізниця 03680, м.Київ, вул.Тверська,5, в особі Регіональної філії Львівська залізниця (79000, м.Львів, вул.Гоголя,1, ) на користь Публічного акціонерного товариства ДТЕК Добропільська ЦЗФ (85003, Донецька область, м.Добропілля, вул.Київська,1, ) 8472,27 грн. вартості недостачі вантажу та судовий збір в сумі 1211,69 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати, в порядку ст.116 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено 06.04.2017р.

Суддя Кітаєва С.Б.