РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

12 квітня 2017 року Справа № 918/1108/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Маціщук А.В.

судді Грязнов В.В. ,

судді Петухов М.Г.

за участю представників сторін:

позивача за первісним позовом - пред-ка ОСОБА_1 (пост.дов. № 02-13/29 від 13.02.2017 р.)

відповідача за первісним позовом - пред-ка ОСОБА_2 (пост.дов. б/№ від 23.11.2016 р.)

третьої особи ОСОБА_3 відділення фонду державного майна України по Рівненській області - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача за первісним позовом державного підприємства "Укрриба"

на рішення господарського суду Рівненської області від 03.01.2017 р.

у справі № 918/1108/16

за позовом державного підприємства "Укрриба"

до приватного акціонерного товариства "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська"

про стягнення заборгованості в сумі 16553,05 грн.

за зустрічним позовом приватного акціонерного товариства "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська"

до державного підприємства "Укрриба"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 відділення фонду державного майна України по Рівненській області

про визнання договору недійсним

в с т а н о в и в :

Відповідно до рішення Господарського суду Рівненської області від 03.01.2017 р. у справі № 918/1108/16 відмовлено у задоволенні первісного позову державного підприємства "Укрриба" до приватного акціонерного товариства "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська" про стягнення заборгованості в сумі 16553,05 грн. Також відмовлено у задоволенні зустрічного позову приватного акціонерного товариства "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська" до державного підприємства "Укрриба" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_3 відділення Фонду державного майна України по Рівненській області про визнання договору недійсним.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач за первісним позовом державне підприємство "Укрриба" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 03.01.2017 р. у справі № 918/1108/16 в частині відмови у задоволенні первісного позову та прийняти нове рішення, яким первісний позов задоволити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що рішення господарського суду прийнято з порушенням норма матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає, що оспорюваний договір є договором зберігання, а не договором оренди, оскільки даний договір укладений відповідно до глави 66 «Зберігання» Цивільного кодексу України. Також доводить, що державним підприємством "Укрриба" та приватним акціонерним товариством "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська" при укладанні договору зберігання дотримані всі вимоги законодавства, що встановленні для укладання такого договору, за змістом оспорюваного договору визначені істотні умови договору зберігання.

Зазначає, що на момент укладання договору зберігання, законодавством України було заборонено передавати в оренду гідротехнічні споруди, балансоутримувачем яких є державне підприємство "Укрриба", як майно, що не підлягає приватизації. Скаржник посилаючись на ст. 944 ЦК України та лист Державного агентства рибного господарства України № 2-4-5/4273 від 29.08.2011 р. зазначає, що користування майном можливе при укладанні договору зберігання, оскільки законодавством України зберігачу не заборонено користуватись майном у випадку згоди поклажодавця. Наявність вказаної умови не змінює правової природи договору зберігання.

Вважає, що підстав для відмови у стягненні коштів у суду не було, оскільки і у випадку визнання правочину недійсним припиняється його дія лише на майбутнє.

Відповідач за первісним позовом приватне акціонерне товариство "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська" подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів апеляційної скарги у повному обсязі та зазначає, що 13.02.2012 р. укладено додаткову угоду, відповідно до якої державне підприємство "Укрриба" надав приватному акціонерному товариству "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська" дозвіл на користування майном на платній основі, а саме - у відповідності до п.1.3. додаткової угоди плата становить 872,10 грн. Доводить, що по своїй правовій природі право- чин є договором оренди.

Зазначає, що судом першої інстанції правомірно застосовано ст.ст. 203, 215, 235 Цивільного кодексу України, оскільки встановлено, що в оренду передано гідротехнічні споруди без відповідної згоди регіонального відділення Фонду державного майна України та без оцінки державного майна.

Не погоджуючись з твердженнями скаржника щодо правомірності проведення оплати за користування майном у порядку передбаченому ч. 1 ст. 944 ЦК України, зазначає, що договір зберігання є договором надання послуг, метою якого є зберігання, забезпечення схоронності предмета зберігання, запобігання шкідливих факторів та усунення загрози присвоєння іншою особою.

Враховуючи вищевикладене, відповідач за первісним позовом приватне акціонерне товариство "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська" просить рішення Господарського суду Рівненської області від 03.01.2017 р. у справі № 918/1108/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 відділення фонду державного майна України по Рівненській області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що Господарським судом Рівненської області встановлено той факт, що державне підприємство "Укрриба" та приватне акціонерне товариство "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська" від початку мали намір укласти договір оренди державного майна, а не договір зберігання, оскільки користування річчю, переданою на зберігання, не охоплюється конструкцією договору зберігання.

Зазначає, що основною ознакою спірного договору є користування майном за плату, і плата за користування майном є неспіврозмірною з платою за послуги зберігання за даним договором.

Відповідно до п. 3 спільного наказу Міністерства Аграрної політики України та Фонду державного майна України від 06.05.2003 р. № 126/752 "Про передачу гідротехнічних споруд" з дозволу Фонду державного майна України (регіональних відділень) орендодавцем майна, переданого з цим наказом виступає державне підприємство «Укрриба». Однак, договір зберігання державного майна № 15/12 від 01.02.2012 р. укладений без згоди регіональне відділення фонду державного майна України по Рівненській області, як орендодавця державного майна. Також, договір зберігання державного майна №15/12 від 01.02.2012 р. укладений без проведення оцінки майна, що є предметом договору.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 відділення фонду державного майна України по Рівненській області просить прийняти законне та обґрунтоване рішення.

В судовому засіданні 05.04.2017 р. оголошувалась перерва до 12.04.2017 р. о 14:30 год.

Склад колегії суддів Рівненського апеляційного господарського суду був змінений у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Гулової А.Г. за наказом керівника апарату шляхом автоматичної зміни складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду. Згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.04.2017 р. у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Маціщук А.В., суддя Грязнов В.В., суддя Петухов М.Г. Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.04.2017 р. апеляційну скаргу позивача за первісним позовом державного підприємства "Укрриба" на рішення господарського суду Рівненської області від 03.01.2017 р. у справі № 918/1108/16 прийняти до провадження у складі колегії: головуючий суддя - Маціщук А.В., суддя Грязнов В.В, суддя Петухов М.Г.

Третя особа ОСОБА_4 відділення фонду державного майна України по Рівненській області після перерви не забезпечив участь свого представника у судовому засіданні.

Представник державного підприємства "Укрриба" в судовому засіданні пояснила, що для організації ефективного використання гідротехнічних споруд був розроблений договір зберігання державного майна № 15/12 від 01.02.2012 р. з правом користування майном, оскільки на час передачі цього майна у господарське відання державному підприємству "Укрриба" оренда була заборонена Законом України «Про оренду державного та комунального майна» до 2013 року. Послалась на лист Державного агентства рибного господарства України № 2-4-5/4273 від 29.08.2011 р., адресований Генеральній прокуратурі України, щодо правомірності користування майном при укладанні договору зберігання.

Представник приватного акціонерного товариства "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська" в судовому засіданні пояснив, приватне акціонерне товариство "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська" утримувало передане йому майно шляхом здійснення ремонтів, підтриманням майна у належному стані. Зазначив, що державне підприємство "Укрриба" не є власником спірного майна, а лише балансоутримувачем, тому немає прав щодо розпорядження цим майном. Пояснив, що ознакою спірного договору є користування майном за плату, а плата за користування майном є неспіврозмірною з платою за послуги зберігання за договором № 15/12 від 01.02.2012 р., тому вважає даний договір удаваним.

Зважаючи, що в судовому засіданні оголошувалась перерва, про що сторони належним чином повідомленні безпосередньо в судовому засіданні (зокрема, про це свідчить підпис представника третьої особи ОСОБА_3 відділення фонду державного майна України по Рівненській області на розписці про оголошення перерви в судовому засіданні), явка представників в судове засідання обовязковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість завершення розгляду апеляційної скарги без участі представника третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги чи позицією іншої сторони і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено слідуюче.

Відповідно до спільного наказу Фонду державного майна України та Міністерства аграрної політики України "Про передачу гідротехнічних споруд" № 126/752 від 06.05.2003 р. гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди та пов'язані з ними робочі машини і обладнання, інше майно, що не увійшло на момент приватизації до статутних капіталів господарських товариств, передані із сфери управління Фонду державного майна України до сфери управління Міністерства аграрної політики України. Згідно з п. 3 наказу "Про передачу гідротехнічних споруд" № 126/752 від 06.05.2003 р. з дозволу Фонду державного майна України (ОСОБА_3 відділень) орендодавцем майна, переданого згідно з цим наказом, виступає державне підприємство «Укрриба». Орендна плата спрямовується до Державного бюджету України у розмірі, визначеному чинним законодавством. Зазначений пункт скасований згідно з наказом Фонду державного майна України та Міністерства аграрної політики України від 20.06.2006 р. № 962/317.

29.07.2003 р. наказом Державного департаменту рибного господарства Міністерства аграрної політики України № 202 затверджений акт прийому-передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду відкритого акціонерного товариства "РМС Олександрійська", на баланс державного підприємства «Укррриба» та закріплено за ним на праві повного господарського відання /а.с. 5/.

Відповідно до акту приймання-передачі, підписаного та затвердженого головою Державного департаменту рибного господарства, комісією на баланс державного підприємства "Укрриба" передані гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди та пов`язані зними робочі машини і обладнання, інше майно, що не увійшло до статутного фонду господарського товариства ВАТ "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська", перелік якого наведено у додатку № 1, що є невід`ємною частиною акту /а.с. 6-7/.

01.02.2012 р. державним підприємством «Укрриба»/поклажодавець та приватним акціонерним товариством "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська"/зберігач укладений договір зберігання державного майна № 15/12 /а.с. 10-12/, за умовами якого поклажодавець передав, а зберігач прийняв на відповідальне зберігання згідно з актом приймання-передачі нерухоме державне майно - гідротехнічні споруди рибницьких ставів, які обліковуються на балансі поклажодавця і передані йому на підставі спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України від 06.05.2003 № 126/752 (п. 1.1).

Згідно з п.п. 1.2., 1.3. об'єктом зберігання є гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди, греблі, дамби, будівлі, насосні станції, пов'язані з ними робочі машини і обладнання. інше майно, що перебуває в державній власності відповідно до п.1.1. договору. Зазначене майно розташоване за адресою: Рівненська область, Гощанський район, с.Русивель.

Відповідно до п. 2.1. зберігач в 3-денний строк з моменту укладення договору приймає від поклажодавця майно згідно з актом приймання-передачі.

У відповідності до п.2.2. зберігач вживає всі заходи для збереження майна, його цілісності, комплектності протягом всього строку дії договору відповідно до вимог глави 66 Цивільного кодексу України.

Згідно з п. 2.4. у випадку, коли для збереження якісних властивостей майна необхідне його використання, зберігач звертається до поклажодавця за дозволом стосовно використання майна, переданого на зберігання, у порядку ст. 944 ЦК України.

Відповідно до п. 4.1. за відповідальне зберігання майна щомісячний розмір плати складає 10 грн., у тому числі ПДВ, з врахуванням щомісячного індексу інфляції. Плата за відповідальне зберігання майна перераховується на рахунок зберігача один раз на рік по закінченню календарного року до 15 січня наступного року.

Згідно з п. 6.1. договір набуває чинності з дня його підписання і діє протягом 10 років з 01.02.2012 р. по 01.02.2022 р.

Договір зберігання підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

01.02.2012 р. державним підприємством «Укрриба»/поклажодавець та приватним акціонерним товариством "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська"/зберігач складений акт приймання-передачі державного нерухомого майна, відповідно до якого поклажодавець передав, а зберігач прийняв 27 об'єктів загальною вартістю 785220,00 грн. /а.с. 13-14/.

Акт приймання-передачі підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

13.02.2012 р. державним підприємством «Укрриба»/поклажодавець та приватним акціонерним товариством "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська"/зберігач укладена додаткова угода до договору зберігання державного майна № 15/12 від 01.02.2012 р. /а.с. 16-17/, за умовами п.1.1 якої відповідно до ст. 944 ЦК України поклажодавець надає згоду зберігачеві на користування майном, переданим зберігачу на зберігання в порядку цього договору, а зберігач засвідчує свою обізнаність з усіма властивостями майна та його цільовим призначенням. Використання майна здійснювати відповідно до правил технічної експлуатації гідротехнічних споруд рибоводних господарств, затверджених наказом Державного департаменту рибного господарства України від 13.01.2004 р. № 6.

Відповідно до п.1.2. зберігач зобов'язався не пізніше 15 липня кожного календарного року надавати поклажодавцеві звітність за формою № 1-рг «Звіт про рибництво» (за півріччя) та не пізніше 15 січня календарного року , наступного за звітним - за формою № 2-рг «Звіт про вирощування та вилов риби» (за рік), що затверджені Мінагрополітики України від 15.07.2004 р. № 255.

У відповідності до п.1.3., п.1.4. зберігач зобов'язується здійснювати оплату за користування державним майном, зазначеним в акті приймання-передачі. Ціна за користування майном становить 872,10 грн. з ПДВ, яку зберігач вносить до 14 числа місяця, наступного за звітним. Розмір щомісячної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. У разі затримки оплати за використання майна, переданого для зберігання, зберігач сплачує поклажодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Додаткова угода підписана представниками сторін та скріплена їх печатками.

Колегією суддів вставлено, що на виконання умов договору приватним акціонерним товариством «Рибоводно-меліоративна станція «Олександрійська» платежі частково виконувались, а саме: платіжним документом БВ УК-0000474 від 17.12.2015 р. сплачено 1040,85 грн. та платіжним документом БВ УК-0000482 від 28.12.2015 р. - 500,00 грн. із зазначенням підстави платежу договір зберігання державного майна, що підтверджено банківською випискою по рахунку № НОМЕР_1 «Укрриба» /а.с. 19-21/.

Приватним акціонерним товариством «Рибоводно-меліоративна станція «Олександрійська» на виконання умов додаткової угоди № 2 надавались державному підприємству "Укрриба" річні звіти форми № 1А-риба, затвердженої наказом Мінагрополітики України 21.03.2012 р. № 141, за 2013 2014 роки /а.с. 234-243/. В судовому засіданні представник державного підприємства "Укрриба" пояснила, що приватним акціонерним товариством «Рибоводно-меліоративна станція «Олександрійська» надано лише річні звіти форми № 1А-риба за 2013 2014 роки, проте місячні звіти та річні звіти за інші роки зберігачем не надавались /а.с.234-243/. Пояснила також, що відповідно до п. 4.1. за відповідальне зберігання майна щомісячний платіж у сумі 10 грн. підприємством «Укрриба» не сплачувався, оскільки приватним акціонерним товариством «Рибоводно-меліоративна станція «Олександрійська» не надавались рахунки.

Отже, на умовах договору зберігання державного майна № 15/12 від 01.02.2012 р. між сторонами відбулись правовідносини із зберігання, які регулюються нормами глави 66 ЦК України. Відповідно до ст.936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Згідно з ч.1 ст.938 Цивільного кодексу України зберігач зобов'язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Відповідно до ч.1 ст.946 Цивільного кодексу України плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Згідно зі ст.944 Цивільного кодексу України зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі.

Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, дійшов висновку, що договір зберігання державного майна, укладений державним підприємством «Укрриба» та приватним акціонерним товариством "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська" є удаваним право чином відповідно до ст.235 ЦК України, оскільки вчинений для приховання іншого правочину - договору оренди державного майна, який насправді вчинено сторонами, тому підлягає визнанню недійсним на майбутнє в силу ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України. Суд першої інстанції дійшов висновку, що зміст оспорюваного правочину не відповідає вимогам ст. 287 ГК України та ст.ст.4, 5, 11, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки правочин вчинений без згоди регіонального відділення ФДМ України як орендодавця державного майна, укладення договору відбулося без проведення оцінки майна, що є його предметом, а визначення розміру орендної плати та порядку її розподілу не відповідає п.17. постанови Кабінету Міністрів України "Про ОСОБА_2 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу" від 04.10.1995 р. № 786

З такими висновками колегія суддів погоджується частково, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу України удаваний правочин - це правочин, вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. При цьому, реальний (прихований) правочин може бути дійсним або недійсним. Якщо правочин, який сторони насправді вчинили, відповідає вимогам закону, відносини сторін регулюються правилами, що його стосуються. Якщо ж правочин, який сторони насправді вчинили, суперечить законодавству, суд має винести рішення про визнання недійсним цього правочину із застосуванням наслідків, передбачених для недійсності правочинів такого типу.

Удаваний правочин як неправомірний може бути визнаний недійсним на підставі ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, оскільки зовнішнє волевиявлення сторін не збігається з їх внутрішньою волею.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостої статті 203 цього Кодексу.

У відповідності з ч.ч. 1-3,5,6 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Колегія суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що державне підприємство «Укрриба» як поклажодавець та приватне акціонерне товариство "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська" як зберігач, укладаючи договір зберігання державного майна № 15/12 від 01.02.2012 р. мали на меті укладання саме договору зберігання. Умови договору відповідають вимогам чинного законодавства на час укладання, а саме - глави 66 Зберігання Цивільного кодексу України. Колегією суддів встановлено, що за змістом зазначених норм і відповідно до спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна України від 06.05.2003 № 126/752 згоди ОСОБА_3 відділення фонду державного майна України по Рівненській області на укладення договору зберігання державного майна не вимагалося.

Отже, відсутні правові підстави для визнання недійсним договору зберігання державного майна № 15/12 від 01.02.2012 р. і, відповідно для задоволення зустрічного позову в цій частині.

Разом з тим, дослідивши умови додаткової угоди до договору зберігання державного майна № 15/12, укладеної державним підприємством «Укрриба» та приватним акціонерним товариством "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська" 01.02.2012 р., колегія суддів дійшла висновку, що додаткова угода є удаваним правочином, оскільки вчинена для приховання іншого правочину - договору оренди.

Відповідно до ст.759 ЦК України, ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що умовами додаткової угоди до договору зберігання державного майна, укладеної сторонами 13.02.2012 р., передбачено право зберігача на користування майном за плату за цільовим призначенням для здійснення господарської діяльності відповідно до Правил технічної експлуатації гідротехнічних споруд рибоводних господарств. Відповідно до п.1.3. визначена сума оплати за користування державним майном - 872,10 грн., в т.ч. ПДВ, яку зберігач зобовязаний вносити до 14 числа місяця, наступного за звітним; розмір щомісячної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Таким чином, істотні умови додаткової угоди та обставини її виконання свідчать про вчинення сторонами удаваного правочину, спрямованого на встановлення правовідносин оренди державного майна, яке вже передане товариству "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська".

Судом встановлено, що при укладенні додаткової угоди до договору зберігання сторонами не додержано вимоги п. 1 ч. ст. 287 Господарського кодексу України та ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", якими встановлено, що єдиним орендодавцем державного майна майна цільових майнових комплексів, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, що є державною власністю, - є Фонд державного майна України, його регіональні відділення і представництва.

Відповідно до пп. 30 п.1 ст.6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань надають орендодавцям об'єктів державної власності згоду на оренду державного майна і пропозиції щодо умов договору оренди, які мають забезпечувати ефективне використання орендованого майна та здійснення на орендованих підприємствах технічної політики в контексті завдань галузі. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" оцінка об'єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об'єкта оренди передує укладенню договору оренди.

Пункт 3 спільного наказу Міністерства аграрної політики України та Фонду державного майна від 06.05.2003 р. №126/752 «Про передачу гідротехнічних споруд», де було визначено, що з дозволу ФДМ України (регіональних відділень) орендодавцем майна, переданого згідно з цим наказом, виступає ДП «Укрриба», - скасований на час укладання додаткової угоди згідно з наказом Фонду державного майна України, Міністерства аграрної політики України від 20.06.2006 р.

Тому правомочності щодо розпорядження об'єктами права державної власності, зокрема, передача їх в оренду юридичним особам належать органу, яким у спірних правовідносинах могло бути ОСОБА_4 відділення фонду державного майна України по Рівненській області.

Судом встановлено, що майно передане Державним підприємством «Укрриба» в довгострокове платне користування Приватному акціонерному товариству "Рибоводно-меліоративна станція "Олександрійська" без відома та без погодження ОСОБА_3 відділення фонду державного майна України по Рівненській області як орендодавця та без виконання оцінки майна у порядку, про який зазначено вище.

Крім того, умови п.1.3 додаткової угоди не відповідають нормам ОСОБА_2 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 із змінами від 14.09.2011 р. - станом на час укладення додаткової угоди.

Так, відповідно до ч. 1-2 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.17 ОСОБА_2 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу у разі коли орендодавцем майна є Фонд державного майна, його регіональне відділення чи представництво, орендна плата спрямовується, зокрема за майно, що не ввійшло до статутного фонду господарського товариства, створеного у процесі приватизації (корпоратизації), - до державного бюджету.

Крім того, На час укладання додаткової угоди 13.02.2012 р. внесені зміни до ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та визначено, що не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, гідротехнічні захисні споруди.

Згідно з п.2.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 р. №11 на підставі статті 215 ЦК України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, Указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

Відповідно до п.2.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» від 29.05.2013 р. № 11 за загальним правилом статті 217 ЦК України правочин не може бути визнаний недійсним, якщо законові не відповідають лише окремі його частини і обставини справи свідчать про те, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної його частини. У такому разі господарський суд може визнати недійсною частину правочину. Недійсними частини правочину визнаються за загальними правилами визнання правочинів недійсними із застосуванням передбачених законом наслідків такого визнання. Якщо недійсна частина правочину виконана будь-якою із сторін, господарський суд визначає наслідки такої недійсності залежно від підстави, з якої вона визнана недійсною.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що додаткову угоду від 13.02.2012 р. укладено сторонами з порушенням норм чинного законодавства, що є підставою для визнання її недійсною згідно зі ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та задоволення зустрічного позову в цій частині.

Відповідач за зустрічним позовом державне підприємство "Укрриба" подав суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності до вимоги про визнання договору недійсним /а.с. 98/.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підверджено, що додаткова угода до договору зберігання державного майна укладена сторонами 13.02.2012 р., тому перебіг позовної давності для визнання цього правочину закінчився 14.02.2015 р.

Як вбачається з матеріалів справи, зустрічна позовна заява від 23.11.2016 р. подана через канцелярію Господарського суду Рівненської області 24.11.2016 р., що підтверджується вхідним штампом суду на зустрічній позовній заяві /а.с. 54-57/. Тобто в даному випадку днем подання позову є 24.11.2016 р. і позивач при поданні позовної заяви пропустив трирічний строк, встановлений ч.1 ст.257 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з абз.2 п.2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позивач за зустрічною позовною заявою не доводив наявність поважних причин пропуску позовної давності.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду в частині відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви у зв`язку з пропуском строку позовної давності щодо визнання недійсною додаткової угоди до договору зберігання державного майна № 15/12 від 01.02.2012 р., укладеної сторонами 13.02.2012 р. Позовна давність не застосовується колегією суддів до вимоги про визнання недійсним договору зберігання державного майна № 15/12 від 01.02.2012 р., оскільки відмовлено у задоволенні цієї вимоги за її безпідставністю.

Відповідно до абз. 6 п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 р. № 7 не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

З урахуванням наведеної позиції колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення Господарського суду Рівненської області, враховуючи, що резолютивна частина рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову є правильною.

Також колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної заяви Державного підприємства «Укрриба» про стягнення заборгованості за користування державним майном, застосування відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та неустойки, яка ґрунтується на умовах додаткової угоди до договору зберігання державного майна № 15/12 від 01.02.2012 р., укладеної сторонами 13.02.2012 р.

Не підлягає задоволенню вимога про стягнення орендної плати на рахунок позивача Державного підприємства «Укрриба» в порядку і розмірах, що суперечать вищенаведеним нормам чинного законодавства, зокрема, ст.ст.4, 5, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", ОСОБА_2 розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786. Оскільки виконання такого грошового зобовязання є неправомірним, не підлягають також задоволенню позовні вимоги про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, відсотків річних та пені.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення без змін рішення Господарського суду Рівненської області від 03.01.2017 р. у справі № 918/1108/16.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно з ч.1 ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача за первісним позовом державного підприємства "Укрриба" залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Рівненської області від 03.01.2017 р. у справі № 918/1108/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 918/1108/16 повернути Господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Петухов М.Г.