ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2017 року Справа № 15/5005/2551/2012

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Березкіна О.В. ( доповідач)

суддів: Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.

при секретарі: Логвіненко І.Г.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року за скаргою публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"

на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області

по справі № 15/5005/2551/2012

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг

про стягнення 60 033,36 грн.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року скарга № 52-70/8907 від 26 жовтня 2016 року Публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у справі № 15/5005/2551/2012 задоволена частково.

Суд визнав неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області № 15/5005/2551/2012 від 12.04.2012 року.

В решті скарги - відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач по справі - відкрите акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні скарги і прийняти в цій частині нове рішення про задоволення скарги на бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги скаржник посилається на те, що ухвала господарського суду Дніпропетровської області є незаконною та необґрунтованою в зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник посилається на те, що доказів того, що постанова про арешт коштів боржника в ПАТ «А-Банк» доставлена до фінансової установи безпосередньо державним виконавцем чи відправлена рекомендованим або цінним листом матеріали зведеного виконавчого провадження не містять, а зупинення операції з коштами на рахунку в ПАТ «A-Банк» відкритого на ім'я боржника в межах суми, яка підлягає стягненню, можливе лише за умови отримання останнім процесуального документу (постанови про арешт коштів) виданого державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області.

Скаржник посилається на те, що постанови про арешт коштів в рамках зведеного виконавчого провадження №14682118, зокрема ті на які міститься посилання в ухвалі господарського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017року по справі №15/5005/2551/2012 винесені із зазначенням конкретних номерів рахунків та взагалі не містить в собі норму а також заборону, відповідно до якої арешт на кошти буде поширюватися на рахунки які будуть відкриті в майбутньому після винесення постанови про накладення арешту.

Отже висновок суду першої інстанції, відносно поширення арешту, накладеного іншими постановами державного виконавця, на всі кошти, в тому числі ті, які розміщені на рахунках в ПАТ «A-Банк», а також те, що вказаний арешт буде розповсюджуватися на нові відкриті рахунки, є помилковим та хибним.

Також скаржник посилається на те, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що навіть в процесі розгляду скарги на бездіяльність органу державної виконавчої служби боржник в порушення ч.6 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження» продовжує безкарновідкривати рахунки. Це можна прослідкувати з відповідей Державної фіскальної служби № від 15.09.2016 та № від 30.12.2016 про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, відповідно до яких в період з по 30.12.2016 боржником додатково відкрито в ПАТ «A-Банк» рахунки№4214, 4625, 0668 та в ПАТ «Ідея Банк»№3595.

Слід також додатково зазначити, що з 30.12.2016 (моменту виявлення вказаних рахунків) до теперішнього часу арешт на рахунки боржника відкриті в ПАТ «А-Банк» №4214, 4625, 0668 до цих пір не накладено.

При розгляді справи суд першої інстанції неповно і не об'єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності, відносно обставин незбереження, розпорядження, знищення боржником арештованого та описаного майна, в зв'язку з чим суд дійшов помилкового висновку, що в діях органу державної виконавчої служби відсутні ознаки неправомірної бездіяльності, що полягає у не складанні акту і не зверненні з повідомленням до органів досудового розслідування для вирішення питання про притягнення керівника боржника до відповідальності, передбаченої статтею 388 Кримінального кодексу України.

Скаржник звертає увагу, що матеріали справи та матеріали виконавчих проваджень не містять доказів щодо місцезнаходження технологічних транспортних засобів, що є підставою для оголошення розшуку.

Оскільки рішення господарського суду Дніпропетровської області не виконується боржником протягом значного часу, можна дійти до висновку, що боржник навмисно відкриває нові рахунки у банках, ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням господарського суду Дніпропетровської області №15/5005/2551/2012, що є основною підставою для звернення до суду з поданням за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника за кордон до виконання зобов'язань за рішенням №15/5005/2551/2012, що в свою чергу було залишено поза увагою господарським судом Дніпропетровської області.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20 березня 2017 року апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства « Південний гірничо-збагачувальний комбінат» було прийнято до розгляду колегією суддів у складі : головуючого судді Березкіна О.В. ( доповідача); суддів:, Широбокова Л.П., Орєшкіна Е.В.

Представник відповідача - комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» у відзиві на апеляційну скаргу просить ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року по справі № 15/5005/2551/2012 залишити без змін, а апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства « Південний гірничо-збагачувальний комбінат» без задоволення. Розглянути справу без участі представника підприємства.

Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відзив на апеляційну скаргу не надав. Своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином( а.с. 191 рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення).

Представник скаржника - публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином ( а.с. 192 рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення).

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представника скаржника, оскільки про час та місце розгляду справи він повідомлений в належний спосіб, та з урахуванням п'ятнадцятиденного строку розгляду скарги на ухвалу суду і відсутності можливості за власною ініціативою продовжити цей строк ( стаття 102 ГПК України), у справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2012 року у справі № 15/5005/2551/2012 позов задоволено у повному обсязі, суд стягнув з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" ( відповідач) на користь Відкритого акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (позивач, скаржник) заборгованість за надані послуги в розмірі 54 792 грн., пеню в розмірі 3 966,94 грн., інфляційні витрати в розмірі 328,75грн., 3% річних в розмірі 945,67 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 609,50 грн.( а.с.35-39, т.1).

28 квітня 2012року на виконання вищезазначеного рішення судом видано наказ ( а.с.42, т.1).

11 травня 2016року позивач звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з клопотанням №52-70/3862 про вчинення виконавчих дій з примусового виконання, у тому числі й наказу господарського суду №15/5005/2551/2012 (а.с.67-70, т.1).

13 жовтня 2016року ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження по примусовому виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області №15/5005/2551/2012, позивач з'ясував, що зазначене рішення державним виконавцем не виконано, клопотання про вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу господарського суду №15/5005/2551/2012 від 28 квітня 2012року не розглянуто, відповідь не надана.

Звертаючись до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця ( з урахуванням уточнень ( а.с.45-60, т.1; а.с. 72-79, т.2), яка полягає у несвоєчасній перевірці майнового стану боржника, несвоєчасному накладенні арешту на рахунки боржника відкриті в ПАТ "А-Банк", не направленні матеріалів до правоохоронних органів про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за відкриття нових рахунків, не складенні акту та не направленні подання до правоохоронних органів про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за незбереження арештованого та описаного майна, не оголошенні у розшук з подальшим затриманням належних боржнику 63 одиниць технологічних транспортних засобів, не направленні до суду подання для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника до виконання зобов'язань за рішенням неправомірною та з вимогою про зобов'язання відділу примусового виконання рішень надіслати до правоохоронних органів матеріали, скласти акт та надіслати до органів Національної Поліції подання для притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за відкриття нових розрахункових рахунків в банківських установах після накладення арешту на рахунки підприємства та ухилення від виконання рішення; за незбереження майна, на яке накладено арешт та описано та зобов'язання виконати зазначені дії, скаржник - Публічне акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" посилався на те, що означена бездіяльність державного виконавця є неправомірною та унеможливлює виконання рішення суду.

Задовольняючи частково скаргу публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», господарський суд першої інстанції виходив з того, що в процесі виконання рішення суду у даній справі, в межах зведеного виконавчого провадження № 14682118, виконавчою службою не вжито всіх необхідних, передбачених законом заходів примусового виконання рішення, що свідчить про наявність факту неправомірної бездіяльності державної виконавчої служби під час примусового виконання рішення, та як наслідок є підставою для часткового задоволення скарги ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

В той же час, в іншій частині скарги суд першої інстанції відмовив з огляду на те, що не вбачається підстав для задоволення скарги шляхом зобов'язання відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області здійснити перелічені у скарзі заходи виконавчого провадження, адже за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд може зобов'язати орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, тобто заходи примусового виконання рішення, до яких згідно ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" віднесено: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ч.1 ст. 2, ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" (далі Закон), примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 32 Закону, заходами примусового виконання рішень, зокрема, є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно, регулюється ст.52 Закону

Частина 1 - 6 статті 52 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Судом встановлено, що 05 грудня 2016 року в межах зведеного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на все майно та кошти боржника на загальну суму 114748331,75 грн.( а.с.11-31, т.2).

Колегія суддів звертає увагу, що згідно положень ч. 4 ст. 52 Закону, арешт, накладений на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках та інших фінансових установах, поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

З матеріалів зведеного виконавчого провадження № 14682118 вбачається, що виконавчою службою вживалися заходи на примусове виконання рішення суду.

Так, направлені запити до відповідних органів з метою виявлення належних боржнику рухомого майна (автомототранспорту, спецтехніки, обладнання), земельних ділянок. У ДФС України запитано відкриті номери рахунків боржника (т.1 а.с.73-80).

Разом з тим, колегія зазначає, що державним виконавцем не своєчасно та не в повній мірі вжито всіх необхідних, передбачених законом заходів примусового виконання рішення, що свідчить про наявність факту неправомірної бездіяльності державної виконавчої служби під час примусового виконання рішення.

Згідно відповіді № від 31 травня 2016 року на запит № 19261290 від 30.05.2016 державного виконавця до Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками - юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями у боржника - Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" станом на 31.05.2016 відкрито 30 розрахункових рахунків. А вже станом на 09.06.2016, відповідно до відповіді від 09.06.2016 на запит державного виконавця № 19464807 від 07.06.2016 відкрито 31 розрахунковий рахунок.

З аналізу вищезазначених відповідей Державної податкової служби слідує, що боржником в порушення ч. 4 ст. 52, ч. 6 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІV від 21.04.1999 в редакції закону чинній на момент зверненням з клопотанням вих. №52-70/3862 від 11.05.2016 про вчинення виконавчих дій (ч.4 ст. 48, ч. 4 ст. 52 в новій редакції закону) було відкрито розрахунковий рахунок в ПАТ «А-Банк» № 8341 код валюти рахунку 980 (гривня).

Відповідно до ч. 6 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо після накладення державним виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судове рішення і відкриває нові рахунки у банках чи інших фінансових установах, державний виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

При цьому, за наявністю підтвердженого матеріалами виконавчого провадження факту невиконання боржником вимог виконавчих документів, які об'єднані у зведеному виконавчому провадженні № 14682118, та підтвердження факту відкриття боржником нових рахунків у банківській установі ПАТ "А-Банк" після винесення постанови про накладення арешту, якою боржника повідомлено про заборону відкриття нових рахунків, державний виконавець належним чином не відреагував на відповідні порушення з боку боржника, та не звернувся з даного приводу до правоохоронних органів, як то передбачено ст. 65 Закону.

З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що скарга ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" в цій частині є частково обґрунтованою й такою, що підлягає задоволенню шляхом визнання неправомірною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області № 15/5005/2551/2012 .

Щодо неправомірної бездіяльності виконавчої служби, яка на думку скаржника полягає в несвоєчасному накладення арешту на рахунки боржника відкриті в ПАТ "А-Банк", слід зауважити, що законодавством не передбачено можливість накладення арешту на рахунки боржника, державним виконавцем може бути накладено арешт лише на грошові кошті, які обліковуються на відповідних рахунках.

З матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення виконання рішення та у зв'язку з непогашенням заборгованості в самостійному порядку, актом опису та арешту майна від 28.03.2013 державним виконавцем ВДВС було описано та арештоване нерухоме майно, належне боржнику, а саме:

- Будівля колишньої котельні станції Дзержинська літ. «А-1» загальною площею 110,4 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Городищенська, 205 (акт опису та арешту серії 1468211-1).

- Будівля котельні літ. А-1, розміром 24,0 м х 12,0 м, площею 288 кв.м. з прибудовою літ. А-2 розміром 6,5 м х 12,0 м, площею 78 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Благоєва, 46 (акт опису та арешту серії 1468211-2).

- Будівля котельної під котли ДКВР 10/13 та прибудови до котельні під котли ДКВР 20/13 літ. «А», площею основи 1 214,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул.Черкасова, 122 (акт опису та арешту серії 1468211-3).

Постановою державного виконавця від 12.06.2015 року чинність арешту нерухомого майна боржника припинено (скасовано) в зв'язку із встановленням значного ступеню зносу, внаслідок чого витрати, пов'язані із зверненням на таке майно перевищать суму, за яку воно може бути реалізовано.

Вказана постанова винесена на підставі звітів про оцінку майна, якими встановлена недоцільність реалізації, у тому числі, спірних будівель котельних у зв'язку із значним ступенем зносу, перевищенням витрат, пов'язаних із зверненням стягнення на це майно, грошової суми, за яку воно може бути реалізовано.

Зважаючи на те, що матеріали справи не містять доказів в підтвердження того, що погіршення технічного стану майна сталося саме внаслідок неправомірних дій боржника, а ні в результаті нормального зносу, який властивий речам даного виду, у суду відсутні підстави вважати, що в діях органу державної виконавчої служби наявні ознаки неправомірної бездіяльності, що полягає у не направленні матеріалів до правоохоронних органів про притягнення керівника боржника до кримінальної відповідальності за незбереження арештованого та описаного майна.

Що стосується не вчинення виконавчою службою дій з оголошення в розшук з подальшим затриманням належних боржнику 63 одиниць технологічних транспортних засобів то колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.36 Закону, розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Уразі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.

Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Місцезнаходження 63 одиниць спецтехніки, яка необхідна для здійснення господарської діяльності, відоме державному виконавцю, тому розшук не потрібен.

Крім того, все рухоме майно знаходиться під арештом та діє заборона на його відчуження.

Що стосується не направлення до суду подання для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника, суд зазначає наступне.

Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону (в редакції від 02.06.2016р), виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Зі змісту наведеного вбачається, що обмеження права громадянина на виїзд є правом державного виконавця, а не його обов'язком. І це право може бути застосоване лише у разі ухилення особи від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Згідно ч.2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, на відміну від обов'язку здійснити оцінку правомірності вжиття (невжиття) державним виконавцем заходів примусового виконання (ст. 32 Закону), суд позбавлений права визначення необхідності вчинення тих чи інших заходів виконавчого провадження, які наведені в ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", в зв'язку з чим, доводи в зазначеній частині скарги колегією суддів до уваги не приймаються.

З огляду на викладені вище обставини, не вбачається підстав для задоволення скарги в частині зобов'язання відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області здійснити перелічені у скарзі заходи виконавчого провадження, адже за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд може зобов'язати орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, тобто заходи примусового виконання рішення, до яких згідно ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" віднесено: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Крім того, колегія суддів зауважує, що 03 квітня 2017 року на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшов відзив від Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", в якому останній зазначає, що на момент розгляду справи заборгованість за виконавчим документом - наказом господарського суду по справі № 15/5005/2551/2012 погашена в повному обсязі, про що свідчить договір № 120 від 23 березня 2017 року та платіжне доручення № 58 від 23 березня 2017 року.

Згідно постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС від 03 квітня 2017 року, виконавче провадження з примусового виконання наказу № 15/5005/2551/2012 виданого 28.04.2012 року закінчено .

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що господарським судом дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому висновки господарського суду є обґрунтованими, відповідають нормам процесуального права, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, що у відповідності до ст.103 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99-106,121-2Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Кривий Ріг - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року у справі № 15/5005/2551/2012 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 10 квітня 2017 року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя Л.П.Широбокова

Суддя Е.В.Орєшкіна