ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" квітня 2017 р.Справа № 49/157-06

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Жельне С.Ч.

судді: Савченко А.А. , Чистякова І.О.

розглянувши скаргу (вх.№28 від 14.02.2017) АК "Харківобленерго" на дії ОСОБА_2 відділу ДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №29081094 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2016р. по справі

за позовом АК "Харківобленерго" м. Харків
до 1.ПП ОСОБА_3, м.Харків, 2.ПП "Чемпіонер", м.Харків
про за участю представників: стягнення 30220,20 грн.
стягувача: ОСОБА_4 за дов. №01-16юр/3223 від 25.04.16 року.

решта представників сторін не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.09.2007 р. по справі № 49/157-06 стягнуто з Приватного підприємця ОСОБА_3 на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" 11371,02 грн. заборгованості за отриману електричну енергію, 2274,19 грн. ПДВ на електричну енергію, 1284,50 грн. пені, 544,13 грн. трьох відсотків річних, 1381,60 грн. інфляційних витрат, 168,55 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

09.10.2007 р. рішення господарського суду Харківської області від 25.09.2007 р. по справі № 49/157-06 набрало законної чинності та на його виконання був виданий відповідний наказ.

14.02.2017 р. за вх.№28 до канцелярії суду від АК "Харківобленерго" надійшла скарга на дії ОСОБА_2 відділу ДВС м.Харків ГТУЮ у Харківській області у виконавчому провадженні №29081094 щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 30.06.2016р.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2017р. визначений склад колегії суддів: головуючий суддя Жельне С.Ч., суддя Савченко А.А., суддя Чистякова І.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.02.2017р. скаргу АК "Харківобленерго" прийнято до розгляду у судовому засіданні на 07.03.2017р.

28.02.2017р. через канцелярію господарського суду Харківської області від стягувача надійшли додаткові поясненя до скарги разом з документами (вх.№7043), які після їх дослідження були залучені судом до матеріалів справи.

Від представника ВДВС надійшло клопотання (вх. №548 від 06.03.17) про відкладення розгляду скарги у зв'язку із неможливістю його явки в судове засідання та необхідністю додаткового часу на підготувку письмового заперечення на скаргу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.03.2017р. за клопотанням представника ВДВС розгляд скарги було відкладено на 05.04.2017р.

В призначене судове засідання 05.04.2017р. з'явився представник стягувача, який наполягав на задоволенні скарги.

Боржники та представник ВДВС в судове засідання не з'явились, будь-яких пояснень з приводу поданої скарги не надіслали, хоча про час та місце проведення судового засідання були сповіщені у встановленому законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи ч. 2 ст. 121-2 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути скаргу стягувача без участі боржників та представника Державної виконавчої служби.

Так, дослідивши матеріали справи, скаргу стягувача та додані до скарги докази у їх сукупності, судова колегія вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Рішенням господарського суду Харківської області від 25.09.2007р. по справі № 49/157-06 стягнуто з Приватного підприємця ОСОБА_3 на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" 11371,02 грн. заборгованості за отриману електричну енергію, 2274,19 грн. ПДВ на електричну енергію, 1284,50 грн. пені, 544,13 грн. трьох відсотків річних, 1381,60 грн. інфляційних витрат, 168,55 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. 09.10.2007р.

09.10.2007р. рішення господарського суду Харківської області від 25.09.2007р. по справі № 49/157-06 набрало законної чинності та на його виконання був виданий відповідний наказ.

05.10.2011р. ОСОБА_2 відділом ДВС ХМУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 29081094 з примусового виконання вказаного рішення суду.

За даними Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, у виконавчому провадженні № 29081094 02.12.2011 було звернуте стягнення на майно боржника, шляхом накладення арешту на 1/6 частину АДРЕСА_1 та на 1/6 частину АДРЕСА_2.

30.12.2011р. було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження за п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України № 606 Про виконавче провадження, а саме за підставою смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

29.01.2015р. АК Харківобленерго отримала лист ОСОБА_2 відділу ДВС ХМУЮ від 29.01.2015р. № 1845 яким від АК Харківобленерго вимагалося надання згоди на авансування витрат ОСОБА_2 відділу ДВС ХМУЮ на підготовку арештованого майна боржника до реалізації.

На цей лист АК Харківобленерго листом від 02.02.2015р. № 01-42юр/789 повідомила ОСОБА_2 відділ ДВС ХМУЮ про надання попередньої згоди на авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій за вказаним виконавчим провадженням, вказувала, що сума коштів, які необхідно внести на відповідний рахунок органу ДВС буде визначена після надання ОСОБА_2 відділом ДВС ХМУЮ переліку необхідних витрат, що потребують фінансування, та розрахунку певної суми необхідних витрат, просила визначити час, у який можливо здійснити таке погодження необхідних витрат.

30.06.2016р. ОСОБА_2 відділом ДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 29081094 по справі № 49/157-06 на підставі п.З ч.1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження у зв'язку зі смертю боржника, якщо виконання його обов'язку у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Таким чином ОСОБА_2 відділом ДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області фактично був зроблений висновок про те, що виконання обов'язку боржника по сплаті його заборгованості за рішенням суду по справі № 49/157-06 неможливо в порядку правонаступництва. Суд не може погодитись з таким висновком державного виконавця, керуючись наступним.

За ч. 1 ст. 58 Конституції України дія нормативно-правового акта в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Саме таке тлумачення надав Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 N 1-рп/99 у справі № 1-7/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Як вбачається з дати винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 29081094 30.06.2016, на той час був чинним Закон України № 606 Про виконавче провадження, вказана постанова була винесена за його нормами, тому підлягають застосуванню приписи саме цього Закону.

За ст.1 Закону України № 606 Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Таким чином дії, спрямовані на примусове виконання рішення суду провадяться державним виконавцем також на підставі відповідних норм ЦК України та ГК України, через що вони є обов'язковими для врахування та застосування державним виконавцем.

Як вбачається з рішення господарського суду Харківської області по справі № 49/157-06, боржник по справі мав статус суб'єкта господарювання, був зареєстрований приватним підприємцем, здійснював підприємницьку діяльність, його заборгованість у справі виникла внаслідок неналежного виконання ним умов договору про користування електричною енергією під час здійснення ним саме підприємницької діяльності.

За ст. 52 ЦК України та за ч. 1 та 2 ст. 128 ГК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке неможливо звернути стягнення.

У той самий час боржник по справі був фізичною особою, на яку розповсюджуються норми книги шостій ЦК України Спадкове право. За ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до спадкоємців переходять майнові права і обов'язки спадкодавця за винятком тих, які нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, котрі він не міг би нікому передати і за життя (ст. 1219 ЦК України).

Отже, за загальним правилом смерть кредитора чи боржника не припиняє зобов'язання у зв'язку з тим, що майнові права та обов'язки померлого суб'єкта входять до складу спадщини і переходять до його спадкоємців, зумовлюючі лише зміну сторін у зобов'язанні, яке продовжує існувати.

Але є й такі майнові права та обов'язки кредитора чи боржника, що становлять зміст зобов'язання, які не входять до складу спадщини, правонаступництво за якими є неможливим, що зумовлює незмінність суб'єктного складу в таких зобов'язаннях. Саме такі зобов'язання припиняються згідно зі ст. 608 ЦК України смертю кредитора чи боржника через їх нерозривну пов'язаність із зазначеними особами.

До таких невіддільних від особистості спадкодавця прав та обов'язків, зокрема, належать: особисті немайнові права фізичної особи (книга друга ЦК України); право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами (гл. 7 ЦК України); право на відшкодування шкоди у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (ст. 1195 та 1208 ЦК України); право на аліменти, на пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Права на такі виплати мають особистий характер, оскільки вони покликані забезпечити наявність засобів існування для конкретних осіб. Тому зі смертю уповноваженої особи припиняється і право на отримання відповідної виплати; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, що передбачені ст. 608 ЦК України.

Щодо посилання вказаних норм ЦК України та ГК України на майно, на яке неможливо звернути стягнення, то види такого майна визначені у Переліку видів майна громадян, на яке не може бути звернене стягнення за виконавчими документами, який є Додатком до Закону України № 606 Про виконавче провадження. Відповідно до цього Переліку, заарештоване майно боржника не входило до нього та були відсутні заборони звертати на нього стягнення.

Таким чином, з врахуванням того, що боржником за цією справою є фізична особа, на яку розповсюджуються норми спадкового права, в разі її смерті, за даними правовідносинами, з урахуванням прокоментованих норм чинного законодавства було можливим правонаступництво, а тому, виконавче провадження № 29081094 відносно боржника не могло бути закінченим за п. З ч.1 ст. 49 Закону України № 606 Про виконавче провадження.

Закінчуючи виконавче провадження № 29081094, ОСОБА_2 відділ ДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області також не взяв до уваги ухвалу господарського суду Харківської області від 20.07.2011р. по справі № 49/157-06.

Вказаною ухвалою були визнані неправомірними дії державного виконавця ДВС Ленінського району м. Харкова щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження по справі № 49/157-06 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України № 606 Про виконавче провадження та була визнана недійсною постанова ОСОБА_2 відділу ДВС ХМУЮ від 07.06.2011р. по справі № 49/157-06 про закінчення виконавчого провадження № 23892240 з тих самих підстав закінчення, як ї оскаржена постанова від 30.06.2016р. про закінчення виконавчого провадження № 29081094.

Обидві постанови про закінчення виконавчого провадження були винесені за п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України № 606 Про виконавче провадження, тобто за фактом смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Ухвала господарського суду Харківської області від 20.07.2011р. набрала законної сили, тому ОСОБА_2 відділ ДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області був зобов'язаний керуватися нею в ході примусового виконання зазначеного судового рішення.

Виходячи з цього, закінчення виконавчого провадження № 29081094 за п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України № 606 Про виконавче провадження є незаконним.

В ході проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 29081094 ОСОБА_2 відділ ДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області допустив також порушення наступних норм Закону України № 606 Про виконавче провадження, що також доводять незаконність закінчення вказаного виконавчого провадження.

За ст. 11 Закону України № 606 Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії, а за ст. 6 цього ж Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України № 606 Про виконавче провадження виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених пп. 1 і 2 частини першої ст. 37 цього Закону, - до визначення правонаступників боржника або призначення опікуна недієздатному боржникові.

Зупинення 30.12.2011р виконавчого провадження № 29081094 за п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України № 606 Про виконавче провадження доводить те, що ОСОБА_2 відділ ДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області на той час обґрунтовано визнав, що правовідносини за справою № 49/157-06 допускають правонаступництво, а, виконавче провадження № 29081094 було зупинено 30.12.2011р. саме з метою визначення правонаступників боржника, а не для його завершення, зазначена постанова не була ні визнана незаконною, ні скасована.

ОСОБА_2 відділу ДВС ХМУЮ від 29.01.2015р. № 1845 про надання АК Харківобленерго згоди на авансування витрат ОСОБА_2 відділу ДВС ХМУЮ на підготовку арештованого майна боржника до реалізації доводить, що він не збирався закінчувати виконавче провадження № 29081094 за підставами відсутності правонаступництва, а збирався провадити виконавчі дії з реалізації арештованого майна боржника. Тобто виконавче провадження № 29081094 повинно було бути зупиненим на строк до визначення правонаступників боржника.

За ч. 5 ст. 8 Закону України № 606 Про виконавче провадження у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження державний виконавець з власної ініціативи мав право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником у вказаному виконавчому провадженні.

В ухвалі господарського суду Харківської області від 20.07.2011р. по справі № 49/157-06 було встановлено, що саме це АК Харківобленерго просила зробити ОСОБА_2 відділ ДВС ХМУЮ. За ч. 1 ст. 6 цього ж Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів стягувача, він мав усі права та можливості отримати інформацію від органів нотаріату про наявність спадкоємців боржника, через що саме ОСОБА_2 відділ ДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області повинен був звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником, але цього знов зроблено не було.

За ч.5 ст. 39 Закону України № 606 Про виконавче провадження після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача, копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

ОСОБА_5 відділ ДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області не звертався до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником, відсутнє судове рішення про заміну вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником, зупинення виконавчого провадження не було визнано незаконним та не було скасовано.

Таким чином, у виконавчому провадженні № 29081094 не були усунені обставини, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, через що підстави для його поновлення також були відсутні. Але в порушення цієї норми, виконавче провадження № 29081094 після його зупинення 30.12.2011р., було незаконно закінчено 30.06.2016р.

З часу відкриття виконавчого провадження № 29081094 АК Харківобленерго постійно зверталася до органів державної виконавчої служби з листами про надання інформації щодо стану здійснення виконавчих дій за цим виконавчим провадженням. Це такі листи, як: від 20.02.2012 (отриманий 20.02.2012), від 18.07.2013 (отриманий 22.07.2013), від 18.10.2013 (отриманий 23.10.2013), від 13.02.2014 (отриманий 10.04.2014), від 22.10.2014 (отриманий 22.10.2014), від 26.11.2015 (отриманий 26.11.2015), 31.03.2016 (отриманий 04.04.2016), від 14.09.2016 (отриманий 20.09.2016), від 03.01.2017 (отриманий 04.01.2016), але жодних відповідей на них АК Харківобленерго не отримала.

Постанова від 30.06.2016р. про закінчення виконавчого провадження № 29081094 по справі № 49/157-06 була доведена ОСОБА_5 відділом ДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області до відома АК Харківобленерго тільки 08.02.2017р., а примірник постанови, яку представник АК Харківобленерго отримав 08.02.2017р., був виготовлений ОСОБА_5 відділом ДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області тільки 06.02.2017р., що є порушенням ч.3 ст. 49 Закону України № 606 Про виконавче провадження.

Конституційний Суд України в п. 2.1 рішення від 26.06.2013 по справі № 5-рп/2013 (1-7/2013) вказав, що обовязковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (ч. 4 ст.13, ч. 1 ст. 55, ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України). Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012), невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі Шмалько проти України від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43). Таким чином, обовязкове виконання судового рішення є складовою права на справедливий судовий захист.

Ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує особі невідємне право на мирне володіння своїм майном, а саме: Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.За прецендентною практикою Європейського суду з прав людини суми, присуджені заявникам національними судами, становлять майно в сенсі ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а невиконання рішень, винесених на користь заявників, може вважатись втручанням у право заявників на мирне володіння їх майном, гарантоване першим реченням ч. 1 ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Наявність постанови від 30.06.2016р. про закінчення виконавчого провадження № 29081094 є обставиною, яка за ст. 50 Закону України № 606 Про виконавче провадження унеможливлює відкриття виконавчого провадження з примусового виконання невиконаного рішення суду по справі № 49/157-06, так як завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, поки не буде скасована вказана постанова. Зазначена обставина позбавляє АК Харківобленерго права на отримання виконання рішення суду по справі № 49/157-06, що є втручанням у право АК Харківобленерго на мирне володіння своїм майном.

Таким чином ОСОБА_5 відділом ДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області були порушені ст. 6; 11; 32; 39; 49 Закону України № 606 Про виконавче провадження, так як за наявності нерухомого майна, на яке накладений арешт, можливості правонаступництва у виконавчому провадженні № 29081094, воно було незаконно закінчено.

ОСОБА_5 відділом ДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області були порушені принципи неупередженості, своєчасності та повноти проведення виконавчих дій, не застосовані усі заходи примусового виконання рішень, передбачені Законом України № 606 Про виконавче провадження, що призвело до порушення прав АК Харківобленерго на мирне володіння її майном, на виконання судового рішення, на отримання присуджених судовим рішенням коштів, та на справедливий судовий захист.

За п. 9.13 постанови Пленуми Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Виходячи з викладеного, судова колегія вважає доводи АК Харківобленерго правомірними, та приходить до висновку про задоволення скарги.

На підставі вищезазначеного, керуючись 86, ст. 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу (вх.№28 від 14.02.2017) АК Харківобленерго задовольнити.

Визнати недійсною постанову ОСОБА_5 відділу ДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 30.06.2016р. про закінчення виконавчого провадження № 29081094 по справі № 49/157-06.

Головуючий суддя Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_7