номер провадження справи 24/45/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017 Справа № 908/333/17

за позовом: Державного промислового підприємства Кривбаспромводопостачання (50069, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Миру, 15-а; )

до відповідача: Публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, б. 20; фактичне місцезнаходження: 53860, Дніпропетровська область, м. Зеленодольськ, Апостолівського району, пл. Енергетиків,1; )

про стягнення 7 011 грн. 24 коп.

Суддя Азізбекян Т.А.

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № 11 від 04.01.2017р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Державне промислове підприємство Кривбаспромводопостачання звернулось до господарського суду Запорізької області із позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства ДТЕК Дніпроенерго 1 297 грн. 18 коп. 3% річних та 5 714 грн. 06 коп. пені за прострочення оплати за надані позивачем відповідачу послуги з постачання технічної води за договором від 29.01.2013 р.

Ухвалою від 17.02.2017 р. судом порушено провадження у справі № 908/333/17, присвоєно провадженню номер 24/45/17. Справу призначено до розгляду на 06.03.2017р.

В судовому засіданні 06.03.2017 р. представник позивача підтримав позов у повному обсязі, з підстав, викладених у позовній заяві. В обґрунтування своїх доводів позивач посилався на несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором на послуги з постачання технічної води № 15/1тн/К70 від 29.01.2013 р. щодо здійснення оплати за надані послуги з постачання технічної води у липні, серпні, вересні, жовтні, грудні 2013 року. На підставі ст. 625 ЦК України та п 6.1, 6.4 договору, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 1 297 грн. 18 коп. та 5 714 грн. 06 коп. пені.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. У відзиві відповідач посилається на незначне прострочення оплати та вказує на пропущення позивачем строку звернення до суду із позовними вимогами. Просить застосувати строк позовної давності та відмовити у позовних вимогах повністю.

Розгляд справи відкладався на 03.04.2017 р.

В судове засідання 03.04.2017 р. представник позивача не зявився. Клопотанням від 03.04.2017 р. № 16-04-1143, яке надійшло до суду електронною поштою, позивач просив суд розглянути справу без участі представника позивача, за наявними матеріалами справи. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.04.2017 р. заперечив проти позову. Заявив про застосування загальної та спеціальної позовної давності. Просив суд у позові відмовити з підстав спливу строків позовної давності.

Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

По закінченні судового засідання оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

29.01.2013 р. між Державним промисловим підприємством Кривбаспромводопостачання (виконавцем) та Публічним акціонерним товариством ДТЕК Дніпроенерго (замовником) було укладено договір № 15/1тн/К70 на послуги з постачання технічної води (далі договір).

Згідно п. 1.1 договору, виконавець зобовязується надавати замовнику вчасно та відповідної якості послуги з постачання технічної води з каналу Дніпро-Кривий Ріг до межі розподілу балансової належності мереж сторін, а замовник зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.

На виконання договору, позивачем було подано відповідачу у липні, серпні, вересні, жовтні, грудні 2013р. 12214129 м3 технічної води на суму 6 717 770,95 грн., що підтверджується актами постачання технічної води між сторонами, виставленими на підставі даних актів рахунків, а саме:

- Акт № 63 від 26.07.2013р. та рахунок № 0001284 від 26.07.2013 р.

- Акт № б/н від 29.08.2013р. та рахунок № 0001563 від 29.08.2013 р.

- Акт № 63 від 26.09.2013р. та рахунок № 0001838 від 26.09.2013 р..

- Акт № 63 від 29.10.2013р. та рахунок № 0002118 від 29.10.2013 р.

- Акт № б/н від 23.12.2013р. та рахунок № 0002391 від 23.12.2013 р.

Отримання вказаних рахунків відповідачем підтверджується копіями повідомлень про вручення поштового відправлення.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що розрахунки за послуги постачання технічної води проводяться замовником на протязі поточного місяця, в повному обсязі, але не пізніше 06 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Відповідачем отримані за вказаний період послуги з постачання технічної води сплачені у повному обсязі але не своєчасно, що підтверджується банківськими виписками.

Відповідно до п.6.1 договору при несвоєчасній оплаті за отримані послуги замовник зобов'язаний сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 6.4 договору при порушені зобов'язань щодо терміну проведення розрахунків замовник сплачує заборгованість з урахуванням штрафних санкцій, інфляційних та 3 % річних за користування чужими грошовими коштами.

Враховуючи прострочення оплати відповідачем позивачу грошових коштів за послуги з постачання технічної води, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Стягнення з відповідача на користь позивача 1 297 грн. 18 коп. 3% річних та 5 714 грн. 06 коп. пені., було предметом судового розгляду у цій справі.

Суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з урахуванням наступного:

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. (Аналогічна норма міститься і у ст. 526 Цивільного кодексу України.). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, між сторонами укладений договір № 15/1тн/К70 від 29.01.2013 р. на послуги з постачання технічної води. З посиланням на вказаний договір, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, згідно договору позивач подав відповідачу у липні, серпні, вересні, жовтні, грудні 2013р. 12214129 м3 технічної води на суму 6 717 770,95 грн., що підтверджується актами постачання технічної води між сторонами. На оплату послуг виставлені рахунки.

Відповідачем отримана від позивача технічна вода оплачена у повному обсязі, однак із порушенням строків, визначених п. 4.3 договору.

Так, згідно акту №63 від 26.07.2013 року оплата за послуги з постачання технічної води повинна бути здійснена 06.08.2013 року включно. Фактично ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» здійснило оплату за вказаним актом 09.08.2013 року. Кількість днів прострочки склала 2 дні.

Так, згідно акту №б/н від 29.08.2013 року оплата за послуги з постачання технічної води повинна бути здійснена 06.09.2013 року включно. Фактично ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» здійснило оплату за вказаним актом 10.09.2013 року. Кількість днів прострочки склала 3 дні.

Так, згідно акту №63 від 26.09.2013 року оплата за послуги з постачання технічної води повинна бути здійснена 06.10.2013 року включно. Фактично ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» здійснило оплату за вказаним актом 10.10.2013 року. Кількість днів прострочки склала 3 дні.

Так, згідно акту №63 від 29.10.2013 року оплата за послуги з постачання технічної води повинна бути здійснена 06.11.2013 року включно. Фактично ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» здійснило оплату за вказаним актом 08.11.2013 року. Кількість днів прострочки склала 1 день.

Так, згідно акту №б/н від 23.12.2013 року оплата за послуги з постачання технічної води повинна бути здійснена 06.01.2014 року включно. Фактично ПАТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» здійснило оплату за вказаним актом 08.01.2014 року. Кількість днів прострочки склала 1 день.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України від 22.11.1996 р. N 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Розділом 6 Договору визначено відповідальність сторін, а саме при несвоєчасній оплаті за отримані послуги замовник зобов'язаний сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня (п.6.1 договору). Сторони передбачили, що термін позовної давності щодо нарахування пені встановлено відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України. Нарахування пені здійснюється відповідно до ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України(п. 6.2 договору).

Позивачем нараховано загальний розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача у розмірі 5 714,06 грн.

Судом перевірено розрахунок суми пені та визнано розрахунок вірним.

Отже, з рахуванням вищевикладеного, позивачем обґрунтовано нараховано 5 714,06 грн. пені.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.4 договору сторони погодили, що при порушенні зобов'язань щодо терміну проведення розрахунків замовник сплачує заборгованість з урахуванням штрафних санкцій, інфляційних та 3% річних за користування чужими грошима.

Так, позивачем пред'явлено до стягнення з відповідача 3% річних за користування чужими грошима, що згідно здійсненого розрахунку складає 1 297 грн. 18 коп. Розрахунок судом перевірено та визнано вірним.

Отже, позивачем обґрунтовано нараховано 1 297 грн. 18 коп. 3% річних.

Однак, суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення пені та 3% річних, з урахуванням наступного:

Згідно чинного законодавства, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення сум процентів, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, застосовується загальна позовна давність.

Статтею 258 Цивільного кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено судом, вимоги позивача щодо стягнення пені та 3% річних заявлені поза межами строків спеціальної та загальної позовної давності. Клопотання про поновлення строків позовної давності щодо стягнення спірних сум позивачем не заявлялось.

Пунктом 2.1 постанови пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» № 10 від 29.05.2013 року визначено, що статті 267 Цивільного кодексу України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Законом не встановлено вимог щодо форми заяви сторони про сплив позовної давності. Відтак її може бути викладено у відзиві на позов або у вигляді окремого клопотання, письмового чи усного.

Враховуючи вищевикладені обставини щодо встановленого судом факту порушення відповідачем прав позивача щодо отримання своєчасної оплати за послуги з постачання технічної води, і у звязку із цим нарахування пені та 3% річних, однак, беручи до уваги, що позивач пропустив, передбачений законом строк для звернення до суду із цими позовними вимогами і відповідачем заявлено про застосування загальної та спеціальної позовної давності, а позивачем не заявлялось клопотання про поновлення строків позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у позові з підстав спливу строку спеціальної та загальної позовної давності для звернення до суду із цим позовом.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за позовом у повному обсязі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено і підписано « 05» квітня 2017 року.

Суддя Т.А. Азізбекян