ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2017 р. Справа № 911/560/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхування компанія «Альфа страхування», м.Київ

до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд», с.Старі Петрівці

про стягнення 50000,00 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: не зявився

Від відповідача: не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» (далі позивач) до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» (далі відповідач) про стягнення 50000,00 грн.

Провадження у справі №911/560/17 порушено відповідно до ухвали суду від 28.02.2017 року та призначено справу до розгляду на 14.03.2017 року.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 14.03.2017 року не зявився та надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 14.3.2017 року без поважних причин не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Розгляд справи відкладався до 04.04.2017 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 04.04.2017 року без поважних причин не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

За таких обставин, суд розглядає справу у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, 15.06.2016 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 046.0961853.352 (далі - Договір страхування), за яким ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було застраховано майнові інтереси Страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу марки «Subaru Inpreza», державний номер НОМЕР_1.

Згідно Постанови від 13.10.2016 року Шевченківського районного суду м. Києва, 31.08.2016 року на пр. Перемоги, 4 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю автомобіля марки «Subaru Outback», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, автомобіля марки «Subaru Inpreza», державний номер НОМЕР_1 під керуванням Страхувальника та автомобіля марки «Маzda», державний номер НОМЕР_3. В результаті наведеної ДТП автомобілю Страхувальника завдано пошкоджень.

Відповідно до Постанови від 13.10.2016 року Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП.

Страхувальником було подано до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Згідно Рахунку від 12.09.2016 року вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП власнику автомобіля марки «Subaru Inpreza», державний номер НОМЕР_1 склала 92 002 грн.

З метою визначення розміру вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, яка мала місце 31.08.2016 року, ПрАТ «СК «Альфа Страхування» було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Відповідно до Звіту від 15.09.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Subaru Inpreza», державний номер НОМЕР_1 складає 62 188, 16 грн.

Відповідно до Угоди про виплату страхового відшкодування №0969.206.16.01 від 26.09.2016 року, укладеної між Страхувальником та ПрАТ «СК «Альфа Страхування», страховою було здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 61 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 28.09.2016 року.

Позивач зазначає, що відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, позивач стверджує, що ОСОБА_2 зобов'язаний відшкодувати в порядку регресу витрати ПрАТ «СК «Альфа-Страхування» на виплату страхового відшкодування заподіяної Страхувальнику шкоди у сумі 61 000 грн.

В той же час, оскільки у ОСОБА_2 застрахована обов'язкова цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів в ПАТ «СК «Скайд», що підтверджується Полісом № АЕ/7013105 (далі - Поліс), про що позивачу стало відомо з відомостей Моторного (транспортного) страхового бюро України, згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик (відповідач) відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З відомостей Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається, що згідно Полісу № АЕ/7013105, дійсного станом на 31.08.2016 року (дату ДТП), ліміт відповідальності відповідача за шкоду, заподіяну майну, складає 50 000 грн., франшиза 0 грн.

Таким чином, позивач має право звернутись до ПАТ «СК «Скайд» за відшкодуванням його витрат на страхове відшкодування шкоди, яка була завдана в результаті ДТП, що мала місце 31.08.2016 року у розмірі ліміту відповідальності 50 000 грн.

Також, позивач повідомив суду, що з метою врегулювання даного питання в досудовому порядку, позивачем було надіслано на адресу ПАТ «СК «Скайд» Заяву на виплату страхового відшкодування в порядку регресу, з проханням сплатити позивачу страхове відшкодування. Однак, відповідна вимога була залишена без відповіді та задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено обов'язковий ліміт відповідальності страховика, в межах якого страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

У відповідності до ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 993 Цивільного кодексу України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи викладене, до позивача перейшло право вимагати від відповідача відшкодування в порядку регресу понесених збитків в межах ліміту за Полісом.

У звязку з тим, що в строк передбачений ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для прийняття рішення та здійснення виплати, відповідачем страхове відшкодування не виплачено, у позивача виникла необхідність звертатись до суду для захисту своїх прав.

У відповідності до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у листі від 19.07.2011 року щодо судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди та визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України щодо судової практики розгляду господарських справ, справа № 910/7163/14 від 15.04.2015 року.

Зокрема, в постанові від 15.04.2015 року у справі № 910/7163/14 Верховний Суд України зазначив, що Законами України «Про страхування» та «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Виплативши страхове відшкодування відповідно до умов Договору добровільного страхування, у страхової виникає право зворотної вимоги до відповідальної за винну особу страхової в порядку цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у сумі страхового відшкодування у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-28 ГПК Україн висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Постановою судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 28.08.2012 року (у справі № 23/279) встановлено, що ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов.

Зазначена норма передбачає наявність у страховика права на пред'явлення регресного позову, а не вимоги до особи, відповідальної за завданий збиток.

Відповідно до вимог пункту 36.4 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», наявність страхового акту, платіжного доручення про оплату вартості відновлювального ремонту, є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Таким чином, згідно з ч. 1 ст. 111-28 ГПК України враховуючи правову позицію постанові Верховного Суду України у справі № 910/7163/14 від 15.04.2015 року, у суду наявні всі правові підстави для задоволення позову.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат на оплату судового збору покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» (07353, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Старі Петрівці, вул. Дніпровська, 4а, оф. 3, код 16295210) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Альфа Страхування» (02160, м. Київ, п-т Соборності, 19, код 30968986) 50 000 грн. страхового відшкодування в порядку регресу та 1600 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 14.04.2017 року