РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017Справа №910/740/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Систем пауер інжиніринг»

До відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Технолуч»

Про стягнення 1876636,65 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Бондар О.О. (за дов.)

від відповідача не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулася з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Систем пауер інжиніринг» до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Технолуч» про стягнення за договором про поворотну безвідсоткову фінансову допомогу № ТЛ-4/11Д-0,5 від 04.10.2,65 грн., з яких: 1000000,00 грн. боргу, 251013,70 грн. пені, 57622,95 грн. 3% річних, 568000,00 грн. інфляційних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач неналежним чином виконував зобов'язання щодо повернення позики.

Суд своєю ухвалою від 18.01.2016 порушив провадження у справі № 910/740/17, розгляд останньої призначив на 13.02.2016.

У зв'язку з тим, що суддя перебував на лікарняному суд призначив розгляд справи на 20.03.2017.

Відповідач відзиву на позов не надав, явку повноважного представники в судове засідання не забезпечив, про день та час проведення судового засідання повідомлений належним чином.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

04.10.2011 товариство з обмеженою відповідальністю «АКТИВ СОЛАР» (позикодавець) та товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Технолуч» (позичальник) уклали договір про поворотну безвідсоткову фінансову допомогу №ТЛ-4/11Д-0,5 (далі - Договір позики).

Відповідно до пункту 1.1 Договору позики позикодавець надає позичальникові поворотну безвідсоткову фінансову допомогу в сумі 500000,00 грн. строком до 31 травня 2012 року.

Згідно з п. 2.1, п. 3.1 Договору позики фінансова допомога надається в безготівковій формі шляхом банківського переказу на поточний рахунок позичальника, допускається надання фінансової допомоги частковими платежами; повернення фінансової допомоги здійснюється позичальником шляхом банківського переказу на поточний рахунок позикодавця грошових коштів в розмірі суми отриманої фінансової допомоги, позичальник має право повертати отримані грошові кошти частинами.

Позичальник зобов'язаний повернути всю суму отриманої фінансової допомоги в термін, зазначений в п. 1.1 цього договору. Допускається дострокове повернення фінансової допомоги (п. 3.2. Договору позики).

Згідно з п. 6.2. Договору позики, він набуває чинності з моменту надання позикодавцем фінансової допомоги (як в цілому, так і частково) і діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань. Закінчення строку дії договору не звільняє позичальника від відповідальності за його порушення.

Додатковими угодами сторони змінювали суми фінансової допомоги та строк її повернення.

На виконання умов Договору, платіжними дорученнями № 2026 від 04.10.2011, №47 від 14.02.2012, позикодавець перерахував позичальникові 1000000,00 грн..

Позичальник не повернув позику в строк до 31.12.2014

11.12.2015 товариство з обмеженою відповідальністю «АКТИВ СОЛАР» (первісний кредитор) та товариство з обмеженою відповідальністю «Систем пауер інжиніринг» (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги №АС-ТЛ 11/12/15 (далі - Договір відступлення), згідно з п. 1.1 якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги, яке належить первісному кредитору за договором про поворотну безпроцентну фінансову допомогу від 04.10.2011 № ТЛ-4/11Д-0,5 (з урахуванням всіх додаткових угод та додатків до нього), укладених між товариство з обмеженою відповідальністю «АКТИВ СОЛАР» та товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Технолуч» в сумі 1000000,00 грн.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в розмірі 1000000,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 251013,70 грн. пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою притриманням, завдатком. У свою чергу, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Законом передбачена обов'язкова письмова форма правочину щодо забезпечення виконання зобов'язань (ч. 1 ст. 547 ЦК України), наслідком недодержання якої є нікчемність правочину (ч. 2 ст. 547 ЦК України).

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Оскільки сторонами не додержані вимоги закону щодо письмової форми пені, підстави для її стягнення відсутні.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, з відповідача підлягає стягненню 568000,00 грн. інфляційних та 57622,95 грн. трьох процентів річних з 01.01.2015 по 02.12.2016.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи рішення суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині 1000000,00 боргу, 568000,00 грн. інфляційних, 57622,95 грн. трьох процентів річних, а загалом 1625622,95 грн.. У стягненні 251013,70 грн. пені суд відмовляє.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Технолуч» (вул. Боженко, 13, корпус 3-А, м. Київ, 03650, код 36202954) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Систем пауер інжиніринг» (вул. Генерала Алмазова, 18/7, кімната 606, м. Київ, 01133, код 37702,00 боргу, 568000,00 грн. інфляційних, 57622,95 грн. трьох процентів річних боргу, 24384,34 грн. судового збору.

В іншій частині відмовити.

Повний текст рішення складено 11.04.2017.

Суддя С. А. Ковтун