ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" квітня 2017 р.Справа № 924/456/15

Господарський суд Хмельницької області у складі колегії суддів: Заярнюка І.В. (головуючий), ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи

за позовом Сільськогосподарського кооперативу "Губинський", с. Губин Старокостянтинівського району Хмельницької області

до 1. Ладигівської сільської ради, с. Ладиги Старокостянтинівського району Хмельницької області

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "РесурсЕкоЕнерго", м. Київ

про визнання незаконним та скасування рішення №3 від 16.03.2012р. Ладигівської сільської ради про передачу в оренду майнового комплексу; визнання недійсним договору оренди нерухомого майна від 11.05.2012р.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідачів 1 та 2: ОСОБА_3 - за довіреностями від 30.12.2015р. та від 01.01.2017р.

У судовому засіданні 10.04.2017р., відповідно до ст. 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення №2 від 16.03.2012р. Ладигівської сільської ради; визнання недійсним договору оренди нерухомого майна від 11.05.2012р., укладеного між Ладигівською сільською радою Старокостянтинівського району та Товариством з обмеженою відповідальністю "РесурсЕкоЕнерго", посвідченого державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 1-699. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Господарського суду Хмельницької області по справі №924/1319/14 від 05.12.2014р. (залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.02.2015р.) визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Ладигівської сільської ради №4 від 13.05.2010р. про оформлення права власності на земляну дамбу з водоскидом і водозабором для гідроелектростанції, яка знаходиться на балансі Ладигівської сільської ради в с. Губин, вул. Центральна, 1/2 Старокостянтинівського району Хмельницької області. Зазначає, що оскільки вказане рішення відповідача 1 про оформлення права власності визнано судом незаконним і є таким з моменту його прийняття, воно не могло породжувати будь-яких правових наслідків. На підставі наведеного вважає, що оспорюваний договір оренди є недійсним, оскільки Ладигівська сільська рада як орендодавець не є власником майна, що було передано нею в оренду відповідачеві 2. Відтак, відсутні повноваження у відповідача 1 як у власника, що необхідні для реалізації правомочності розпорядження майном (майно може бути передано в оренду лише власником цього майна). Позивач наголошує на тому, що договір оренди укладено на підставі рішення №2 від 16.03.2012р. 17-ої сесії Ладигівської сільської ради VI скликання "Про передачу в оренду майнового комплексу", яким вирішено передати в оренду ТОВ "РесурсЕкоЕнерго" майновий комплекс, що складається із земляної дамби, водозабору та водоскиду для гідроелектростанції, що знаходиться на р. Случ в с. Губин. З урахуванням вищенаведеного вважає, що зазначене рішення підлягає скасуванню, оскільки у Ладигівської сільської ради відсутні правомочності щодо розпорядження переданим в користування майном. Вважає, що оспорюваними рішенням та договором порушуються права позивача як власника майна.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні 15.04.2015р. подав клопотання про зупинення провадження у справі №924/456/15. В обґрунтування поданого клопотання наголосив на тому, що на розгляді Вищого господарського суду України перебуває справа №924/1319/14 щодо оскарження рішення господарського суду Хмельницької області від 05.12.2014р. та постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 10.02.2015р., якими визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Ладигівської сільської ради № 4 від 13.05.2010р. про оформлення права власності на земляну дамбу з водоскидом і водозабором для гідроелектростанції, яка знаходиться на балансі Ладигівської сільської ради в с. Губин, вул. Центральна, 1/2 Старокостянтинівського району Хмельницької області. Враховуючи те, що основним аргументом та доказом в підтвердження позовним вимог у справі №924/456/15 є рішення суду по справі №924/1319/14, просив суд зупинити провадження у справі до перегляду справи №924/1319/14 Вищим господарським судом України.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 04.08.2015р. провадження у справі №924/456/15 зупинено до вирішення пов'язаної з нею справи №924/1319/14.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2017р. у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю головуючої судді Кочергіної В.О. справу передано на розгляд суддям Заярнюку І.В. (головуючий), ОСОБА_4, ОСОБА_1, провадження у справі поновлено та справу призначено до розгляду, зобовязано сторони подати в судове засідання письмову позицію з приводу поданого позову з урахуванням рішення Господарського суду Хмельницької області по справі №924/1319/14 від 14.06.2016р.

16.02.2017р. у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Гладюка Ю.В., згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.02.2017р., колегіальний склад суддів у справі №924/456/15 змінено та призначено інший: головуючий суддя Заярнюк І.В., судді Муха М.Є., Олійник Ю.П.

Представник відповідачів 1 та 2 у відзивах на позов від 14.02.2017р. та 16.02.2017р. просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Вказує, що рішенням Ладигівської сільської ради №3 від 16.03.2012р. було передано в оренду ТОВ "РесурсЕкоЕнерго" майновий комплекс, що складається з земляної дамби, водоскиду та водозабору для гідроелектростанції, що знаходиться на р. Случ в с. Губин Старокостянтинівського району Хмельницької області строком на 35 років для відновлення та використання за цільовим призначенням. Право власності територіальної громади сіл Ладигівської сільської ради на нерухоме майно, а саме земляну дамбу з водоскидом і водозабором для гідроелектростанції підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САС №799065 від 25.06.2010р. Право власності Ладигівської сільської ради на вищевказаний об'єкт нерухомого майна було зареєстровано та оформлено на підставі рішення виконавчого комітету сільської ради с. Ладиги №4 від 13.05.2010р. 11.05.2012р. між Ладигівською сільською радою та ТОВ "РесурсЕкоЕнерго" було укладено оскаржуваний договір оренди земляної дамби з водоскидом і водозабором для гідроелектростанції за адресою: Хмельницька обл., Старокостянтинівський р-н, с. Губин, вул. Центральна, буд. 1/2. Вимогу про визнання вищевказаного договору недійним позивач обґрунтовує відсутністю у Ладигівської сільської ради права на передачу вищевказаного майна в оренду, відсутність цього права підтверджує рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі №924/1319/14 від 05.12.2014р., залишеного без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.02.2015р., якими позовні вимоги СГ "Губинський" до Ладигівської сільської ради, ТОВ "РесурсЕкоЕнерго" було задоволено, визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Ладигівської сільської ради №4 від 13.05.2010р. про оформлення права власності на земельну дамбу з водоскидом та водозабором для гідроелектростанції, яка розташована по вул. Центральній, 1/2 у с. Губин Старокостянтинівського району Хмельницької області. Однак, постановою Вищого господарського суду від 27.05.2015р. вищевказане рішення та постанову скасовано, справу №924/1319/14 передано на новий розгляд. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 14.06.2016р. по справі №924/1319/14, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.08.2016р., постановою Вищого господарського суду України від 30.11.2016р. відмовлено у задоволенні позовних вимог СГ "Губинський" до Ладигівської сільської ради, ТОВ "РесурсЕкоЕнерго" про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Ладигівської сільської ради №4 від 13.05.2010р. про оформлення права власності. Таким чином, рішення, на яке посилався позивач як на підставу своїх позовних вимог, не є належним доказом, оскільки воно скасовано.

В судове засідання 10.04.2017р. позивач явку уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, витребуваних попередніми ухвалами документів не подав, хоча 22.03.2017р. належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується поштовим повідомленням від 16.03.2017р.

Представник відповідачів 1 та 2 в судове засідання 10.04.2017р. з'явився, проти позову заперечив.

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, положення ст. 69 ГПК України, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено:

Рішенням виконавчого комітету Ладигівської сільської ради №4 від 13.05.2010р. "Про оформлення права власності" вирішено оформити право власності на земляну дамбу з водоскидом і водозабором для гідроелектростанції, яка знаходиться на балансі Ладигівської сільської ради в с. Губин, вул. Центральна, 1/2 Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС №799065 від 25.06.2010р. власником земляної дамби з водоскидом і водозабором для гідроелектростанції за адресою: Хмельницька обл., Старокостянтинівський р-н, с. Губин, вул. Центральна, 1/2 є територіальна громада сіл Ладигівської сільської ради в особі Ладигівської сільської ради.

Рішенням 17-ої сесії Ладигівської сільської ради від 16.03.2012р. №3 "Про передачу в оренду майнового комплексу" вирішено передати в оренду ТОВ "РесурсЕкоЕнерго" майновий комплекс, що складається з земляної дамби, водозабору та водоскиду для гідроелектростанції, що знаходиться на р. Случ в с. Губин Старокостянтинівького району Хмельницької області, строком на 35 років для відновлення та використання за цільовим призначенням.

11.05.2012р. між Ладигівською сільською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РесурсЕкоЕнерго" (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, згідно п. 1.1 якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - земляну дамбу з водоскидом і водозабором для гідроелектростанції, розташованої за адресою: Хмельницька область, Старокостянтинівський район, село Губин, вулиця Центральна, 1/2.

Згідно п. 2.1 договору майно передається в оренду з метою виробництва та постачання (передачі) елетроенергії.

Відповідно до п. 4.2 договору строк оренди складає 35 років з моменту підписання та продовжується на наступний такий же строк в разі, якщо за 60 календарних днів до закінчення строку оренди жодна сторона не направить іншій письмового повідомлення про припинення договору.

Договір є чинним для будь-яки правонаступників сторін (п. 4.4 договору).

Місячна орендна плата є договірною і встановлюється сторонами на момент підписання договору в сумі 2 341,89 грн. (п. 5.3 договору).

Пунктами 7.1-8.2 визначено права та обов'язки сторін.

Згідно п. 9.1 договору після закінчення строку оренди або від дати припинення, дострокового розірвання цього договору за взаємною згодою сторін орендар зобов'язаний у 30 денний термін повернути майно орендодавцеві за актом приймання-передачі.

Цей договір розірванню в односторонньому порядку не підлягає, за винятком випадків, передбачених чинним законодавством, а також коли одна із сторін систематично порушує умови договору і свої зобов'язання (п. 12.2 договору).

Відповідно до п. 12.3 договору орендар має переважне право на укладення договору оренди майна на новий строк на тих самих умовах.

Рішенням господарського суду від 05.12.2014р. у справі №924/1319/14 відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Украгросоюз", м. Хмельницький до Ладигівської сільської ради, с. Ладиги, Старокостянтинівського району до ТОВ "РесурсЕкоЕнерго", м. Київ про визнання незаконним та скасування рішення №4 від 13.05.2010р. про оформлення права власності, про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна від 11.05.2012 року. Позов третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Сільськогосподарського кооперативу "Губинський", с. Губин, Старокостянтинівського району до Ладигівської сільської ради, с. Ладиги Старокостянтинівського району до ТзОВ "РесурсЕкоЕнерго", м. Київ про визнання незаконним та скасування рішення №4 від 13.05.2010р. про оформлення права власності задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення виконкому Ладигівської сільської ради №4 від 13.05.2010р. про оформлення права власності на земляну дамбу з водоскидом і водозабором для гідроелектростанції, яка розташована по вул. Центральній, 1/2 у с. Губин, Старокостянтинівського району.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.02.2015р. апеляційну скаргу ТзОВ "РесурсЕкоІнвест" на рішення господарського суду Хмельницької області від 05.12.2014р. у справі №924/1319/14 залишено без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.05.2015р. касаційну скаргу ТОВ "РесурсЕкоІнвест" задоволено частково, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 10.02.2015р. та рішення Господарського суду Хмельницької області від 05.12.2014р. у справі №924/1319/14 в частині позову третьої особи Сільськогосподарського кооперативу "Губинський" про визнання незаконним та скасування рішення №4 від 13.05.2010р. про оформлення права власності скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до господарського суду Хмельницької області. В решті частини постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 10.02.2015р. та рішення господарського суду Хмельницької області від 05.12.2014р. у справі №924/1319/14 залишено без змін.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 14.06.2016р. по справі №924/1319/14 відмовлено у задоволенні позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Сільськогосподарського кооперативу "Губинський" до 1. Ладигівської сільської ради, 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "РесурсЕкоЕнерго" про визнання незаконним та скасування рішення №4 від 13.05.2010р. "Про оформлення права власності". Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.08.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 30.11.2016р. рішення Господарського суду Хмельницької області від 14.06.2016р. по справі №924/1319/14 залишено без змін.

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання незаконним та скасування рішення №2 від 16.03.2012р. Ладигівської сільської ради про передачу в оренду майнового комплексу; визнання недійсним договору оренди нерухомого майна від 11.05.2012р.

Досліджуючи надані докази та оцінюючи їх у сукупності, до уваги приймається наступне:

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно із ч. 5 ст. 60 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч. 10 ст. 59 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч. 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Статтею 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно.

Положення ст. 15 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" визначають, що державна реєстрація прав та їх обтяжень підтверджується внесенням записів до Державного реєстру прав, видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно та наданням витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно ст. 18 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" визначає, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси (ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України).

Позивач, звертаючись із позовом, просить визнати незаконним рішення сільської ради про передачу в оренду нерухомого майна. Свою вимогу обґрунтовує тим, що сільська рада не мала права розпоряджатися вказаним майном, оскільки рішення про оформлення права власності на це майно скасоване в судовому порядку.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (статей 626, 627 ЦК України).

Позивач зазначає про недійсність оспорюваного договору оренди з огляду на відсутність прав в орендодавця на передачу майна за цим правочином, оскільки, як вказує позивач, рішення про оформлення права власності на майно, що є об'єктом оренди, скасоване в судовому порядку. Тому, на думку позивача, відповідач 1 не мав права розпоряджатися майновим комплексом та передавати його в оренду.

Підставою недійсності правочину згідно вимог ч. 1 ст. 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаним судом недійним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у ст. 203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 204 ЦК України встановлює презумпцію правомірності правочину.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 14.06.2016р. у справі №924/1319/14, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 10.08.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 30.11.2016р., у позові про визнання незаконним та скасування рішення №4 від 13.05.2010р. Ладигівської сільської ради "Про оформлення права власності" відмовлено, підтверджено законність вказаного рішення сільської ради.

Згідно ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що у позові необхідно відмовити, оскільки оскаржуване рішення сільської ради та договір оренди вчинені сторонами в межах їх повноважень та із додержанням вимог, які є необхідними для чинності правочину у відповідності до закону.

Згідно з ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати по справі (судовий збір) підлягають покладенню на позивача у звязку із відмовою в позові.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 32, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Головуючий суддя І.В. Заярнюк

Суддя М.Є. Муха

Суддя Ю.П.Олійник

Повний текст рішення складено 13.04.2017р.

Віддруковано 2 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу (31183, Хмельницька обл., Старокостянтинівський р-н, с. Губин).