РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2017Справа №910/1531/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Венето»

до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської

міської ради (Київської міської державної адміністрації)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві.

про стягнення 2 932 363,20 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Олексійчук Т.В., довіреність № б/н від 26.01.2017

від відповідача Бугайов М.О., довіреність № 063-1354 від 16.02.2017

від третьої особи Іосіфова В.В. довіреність № 5-08/12-37 від 03.01.2017

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Венето» про стягнення з Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 2 932 363,20 грн. боргу, який виник внаслідок неналежного останнім взятих на себе зобов'язань згідно договору про закупівлю товарів за державні кошти № 12/12 від 15.12.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2017 порушено провадження у справі № 910/1531/17, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, справу призначено до розгляду на 21.02.2017.

Відповідач у поданому 17.02.2017 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує. Відповідач підтверджує укладення між сторонами договору поставки та здійснення позивачем поставки товару лише у кількості 14 комплектів на загальну суму 427 636,30 грн., яка була сплачена позивачу. Позивачем не підтверджено виконання договору щодо поставки інших комплектів товару та здійснення його монтажу, як це передбачено умовами договору. Вказує на те, що у листі № 1.1-01/228 від 28.12.2016 позивач визнав, що договір виконано частково та запевняв, що здійснить остаточний монтаж баскетбольних щитів до кінця січня 2017 року. В листі № 1.6.-01/230 від 29.12.2016 позивач зазначив, що станом на 28.12.2016 лише в 7 загальноосвітніх школах вдалось змонтувати конструкції баскетбольні щити. За умовами договору приймання-передача товару підтверджується актами підписаними сторонами, які відсутні.

Відповідачем 21.02.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису.

В судовому засіданні 21.02.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 02.03.2017.

Відповідачем в судовому засіданні 02.03.2017 подано клопотання про огляд речових доказів, а саме баскетбольних щитів у місці їх знаходження (території шкіл) в порядку ст. 39 Господарського процесуального кодексу України.

Суд розглянувши дане клопотання відмовив в його задоволенні з огляду на наступне

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може провести огляд та дослідження письмових і речових доказів у місці їх знаходження в разі складності подання цих доказів.

Суд вважає, що відсутні підстави для проведення огляду й дослідження баскетбольних щитів, що перебувають на території шкіл, оскільки вони з урахуванням обставин справи не є належними і допустимими доказами.

Відповідачем в судовому засіданні 02.03.2017 подано клопотання про залучення до участі у справі третіми особами, які не заявляють позовних вимог на стороні позивача 48 загальноосвітніх навчальних закладів, яким постачався товар.

В судовому засіданні відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 14.03.2017.

Відповідач у поданих 10.03.2016 до відділу діловодства суду письмових поясненнях зазначає, що всі проекти актів-приймання передачі товару було помилково підписано лише посадовими особами шкіл (загальноосвітніх навчальних закладів), що не є сторонами договору та не мають права власності на товар за договором. Проект актів на які посилається позивач не є взагалі документом, зміст якого не відповідає дійсності та не свідчить про факт виконання умов договору. У кожному проекті актів зазначено, що замовник (Департамент) передав у власність, а отримувач (загальноосвітні навчальні заклад) прийняв у власність вказаний у акті товар. Відповідач зазначав, що замовник (Департамент) не може передати у власність те, що він у власність ніколи не отримував. Та зазначив, що сторонами цього договору є позивач та відповідач саме на користь замовника, а не на користь інших юридичних осіб (шкіл).

Третя особа у поданих 13.03.2017 до відділу діловодства суду письмових поясненнях зазначає, що органи Державної казначейської служби України не здійснюють фінансування розпорядників/одержувачів бюджетних коштів, а здійснюють їх розпорядкові-касове обслуговування. Функція щодо фінансування відносяться до завдань головних розпорядників бюджетних коштів, відповідно до Закону про Державний бюджет України та рішення про місцевий бюджет. У ГУ ДКСУ у м. Києві зареєстрований та взятий на облік договір від 15.12.2016 №12/12 та додаткова угода від 16.12.2015 №1, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Група Венето» та Департаментом освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на суму 3 359 999,50 грн. За вищевказаним договором, 29.12.2016 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Венето» було перераховано кошти в розмірі 427 636,30 грн. (платіжним дорученням від 28.12.2016 №1114). У даному випадку Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві не є учасником спірних відносин і згідно із своїми функціональними обов'язками не може надати суду будь-які фактичні дані по суті спору, на підставі яких суд може встановити наявність або відсутність обставин, що мають значення для вирішення даної справи.

В судовому засіданні 14.03.2017 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 23.03.2017.

Відповідач у поданих 21.03.2017 до відділу діловодства суду поясненнях зазначив, що згідно договору, тендерної документації на яку посилається п. 2.1. договору та пропозиції позивача (ТОВ «Група Венето»), позивач повинен був ввести в експлуатацію баскетбольні щити у школах в грудні 2016 року. Позивач не надав суду доказів введення в експлуатацію (актів введення в експлуатацію, фото інших доказів). Також відповідач пояснив, що позовні вимоги позивача ґрунтувалися на ціні договору, але ціна договору (вартість пропозиції ТОВ «Групи Венето») враховує витрати на доставку та введення в експлуатацію товару. Відокремити від ціни договору окремо ціну поставки товару та окрему ціну введення в експлуатацію не є можливим, отже ані в тендері документації, ані пропозиції позивача на ціну поставки товару та ціну введення товару не відокремлено. У конкурсній пропозиції позивача вказано лише те, що вартість пропозиції ТОВ «Група Венето» враховує витрати на поставку та введення в експлуатацію виробів спортивних. Тобто у позовних вимогах позивач хоче отримати гроші у розмірі, що враховує витрати на доставку та введення в експлуатацію товар, але при тому представники позивача чітко зазначили, що введення товару в експлуатацію здійснено не було. Відповідач зазначив, що позовні вимоги позивача є незаконними, а й елементарно нелогічними.

Відповідачем 22.03.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про залучення до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 48 загальноосвітніх навчальних закладів, яким постачався товар.

Громадською організацією «Рада батьків міста Києва» 22.03.2017 до відділу діловодства суду подано заяву про залучення її третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача.

Відповідачем 22.03.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Громадську організацію «Рада батьків міста Києва».

Суд розглянувши всі подані клопотання про залучення третіх осіб відмовив в їх задоволенні з огляду на наступне

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому (ч. 5 п. 1.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Отже, третя особа без самостійних вимог, має знаходитися з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

Суд дійшов висновку, що прийняття рішення з даного господарського спору, не може вплинути на права або обов'язки 48 шкіл щодо позивача та Громадської організації «Рада батьків міста Києва» щодо відповідача, тому відсутні підстави для залучення їх до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Позивач в судовому засіданні 23.03.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 23.03.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував.

В судовому засіданні 23.03.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.11.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Група Венето» було оголошено переможцем аукціону процедури закупівлі (відкриті торги на закупівлю ДК 016:2010 код 32.30.1 Вироби спортивні (ДК 021:2015 код 3745210-6 Баскетбольні щити з кільцем) на поставку в грудні 2016 року 330 баскетбольних щитів в 55 загальноосвітніх шкіл м. Києва), який проводився 28.11.2016 Департаментом освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Як вбачається з додатку 4 Тендерної документації щодо закупівлі ДК 016:2010 код 32.30.1 Вироби спортивні (ДК 021:2015 код 37452210-6 Баскетбольні щити з кільцем) «Технічні вимоги» (зі змінами до Тендерної документації, що затверджені рішенням тендерного комітету від 18.11.2016) вироби спортивні повинні вводитися учасником в експлуатацію у загальноосвітніх навчальних закладах комунальної власності територіальної громади міста Києва в строки, зазначені в цій документації, а саме у грудні 2016 року (п. 4.4 розділу І Тендерної документації «Загальні положення»); вартість пропозиції учасника повинна врахувати витрати на доставку та введення в експлуатацію виробів спортивних.

В поданій позивачем, як учасником процедури закупівлі, у складі конкурсної пропозиції технічній специфікації ДК 016:2010 код 32.30.1 Вироби спортивні (ДК 021:2015 код 37452210-6 Баскетбольні щити з кільцем) № 1.6-01/197-3 від 18.11.2016 зазначено, що

- вироби спортивні будуть вводитися ТОВ «Група Венето» в експлуатацію у загальноосвітніх навчальних закладах комунальної власності територіальної громади міста Києва в грудні 2016 року;

- вартість пропозиції ТОВ «Група Венето» враховує витрати на доставку та введення в експлуатацію виробів спортивних.

Закон України «Про публічні закупівлі» визначає, що договір про закупівлю це - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем торгів протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та пропозиції учасника-переможця (ст. 32 Закону України «Про публічні закупівлі»).

15.12.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Група Венето» (далі - виконавець, позивач) і Департаментом освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - замовник, відповідач) за результатом проведеного аукціону був укладений договір про закупівлю товарів за державні кошти № 12/12 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору виконавець зобов'язується у грудні 2016 року поставити замовнику вироби спортивні ДК 016:2010 код 32.30.1 (ДК 021:2015 код 37452210-6 Баскетбольні щити із кільцем) (далі - товар), а замовник зобов'язується прийняти і сплатити за товар в розмірі та в термін, передбаченим цим договором.

Позивач зазначив, що відповідно до додатку 4 Тендерної документації, здійснив у строк до 28.12.2016 поставку товару у кількості передбаченою договором, та на підтвердження факту поставки товару надав 55 актів прийому-передачі товару.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідачем проведено лише частковий розрахунок за поставлений товар у сумі 427 636,30 грн., та заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар відповідно до договору про закупівлю товарів за державні кошти № 12/12 від 15.12.2016 складає 2 932 363,20 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 2 статтею 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1.2. договору найменування, номенклатура, асортимент, ціна та кількість товару визначається згідно додатку 1 (специфікація товару), що є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 3.1. договору та з урахуванням укладеної додаткової угоди № 1 від 16.12.2016 до договору, ціна договору була зменшена до 3 359 999,50 грн., в т.ч. ПДВ 559 999,92 грн.

Відповідно до додатку 1 до договору № 12/12 від 15.12.2016 (специфікація товару) передбачено, що постачальник повинен здійснити поставку замовнику 110 комплектів товару на загальну суму 3 359 999,50 грн., в т.ч. ПДВ 559 999,92 грн., а саме:

- 55 комплектів (в комплекті - 2 шт.) щитів баскетбольних з кільцем, сіткою та металевою фермою - на загальну суму 1 504 030,00 грн. з ПДВ (по ціні 27 346,00 грн. з ПДВ за комплект);

- 55 комплектів ( в комплексі - 4 шт.) щитів баскетбольних бокових (тренувальний) з кільцем, сіткою та металевою фермою - на загальну суму 1 855 9 69,50 грн. з ПДВ (по ціні 33 744,90 грн. з ПДВ за комплект).

Пунктом 3.8. договору передбачено, що поставка товару виконавцем здійснюється виключно після надходження коштів до спеціального фонду місцевого бюджету м. Києва.

Відповідач листом № 063-11677 від 20.12.2016 повідомив позивача про надходження коштів до спеціального фонду місцевого бюджету м. Києва та просив здійснити поставку товару.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4.1. договору поставка товару здійснюється до 28.12.2016.

Згідно з п. 4.2 договору поставка товару здійснюється поетапно та супроводжується відповідними актами приймання-передачі або видатковими накладеними, оформленими у встановленому порядку.

Відповідно до п. 4.3. договору місце поставки та отримувачі товару - загальноосвітні навчальні заклади комунальної власності територіальної громади міста Києва відповідно до додатку 4 (55 шкіл).

Згідно п. 4.5. договору прийом товару від імені замовника здійснюється уповноваженими представниками місцями поставки товару.

Пунктом 4.6 договору визначено, що за наслідками завершення поставки товару до навчальних закладів міста Києва виконавець надає уповноваженим представникам для підписання акт приймання-передачі товару та всі необхідні супроводжувальні документи до товару.

В матеріалах справи наявний акт № 2/1 від 28.12.2016 приймання-передачі товару згідно договору № 12/12 від 15.12.2016, що підписаний та скріплений печатками обох сторін, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв 14 комплектів товару (щити баскетбольні) на загальну суму 427 636,30 грн.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 3.9. договору, замовник сплачує кошти за поставлений товар не пізніше 5 (п'яти) банківських днів після підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі товару, інших супровідних документів, необхідних для здійснення його поставки постачальником.

Як свідчать матеріали справи відповідач згідно платіжного доручення № 1114 від 28.12.2016 здійснив оплату товару у сумі 427 636,30 грн. (призначення платежу: оплата за вироби спортивні, баскетбольні щити із кілець, договору № 12/12 від 15.12.2016. Акт приймання-передачі товару № 2/1 від 28.12.2016, в т.ч. ПДВ - 71272,72).

Позивач у листі до відповідача № 1.1-01/228 від 28.12.2016 визнав, що ним проведено монтаж (змонтовано) лише частини баскетбольних щитів, а решту щитів не змонтовано. Позивач у вказаному листі взяв на себе зобов'язання «здійснити остаточний монтаж баскетбольних щитів до кінця січня 2017 року та усунути недоліки (в т.ч. зняти елементи реклами на баскетбольних щитах, здійснити штукатурно-малярні та інші відповідні роботи після проведення монтажних робіт).

У листі № 1.6.-01/230 від 29.12.2016 позивач підтвердив, що станом на 28.12.2016 лише в 7 загальноосвітніх школах м. Київ вдалось вмонтувати конструкції баскетбольні щити. Також, в цьому листі позивач пропонував розірвати договір № 12/12 про закупівлю товарів за державні кошти від 15.12.2016 з 29.12.2016 за згодою сторін. Баскетбольні щити з фермами та іншими складовими зобов'язувався вивести із 48 загальноосвітніх шкіл м. Києва протягом 10 робочих днів з моменту підписання відповідної додаткової угоди.

Акти на які посилається позивач, що додані до позовної заяви, не є документами, які свідчать про факт виконання умов договору, а лише про поставку на користь третіх осіб товару на суму 2 932 363,20 грн.

Згідно з п. 2.1. договору виконавець повинен поставити замовнику товар, якість якого відповідає технічній частині конкурсних торгів та умовам, встановленим Державними стандартами та чинним законодавством.

Відповідно до п. 2.2. договору технічні, якісні та кількісні характеристики товару, що поставляється виконавцем визначається згідно додатку 2 (технічні, якісні та кількісні характеристики товару), що є невід'ємною частиною цього договору.

У додатку 2 до договору зазначено, що товар (щит, рама та ферма) передбачає доставку та виконання монтажних робіт.

Умови Тендерної документації та договору передбачають введення позивачем товару в експлуатацію у загальноосвітніх навчальних закладах в строк до 28.12.2016.

Наявні в матеріалах справи, видані позивачем, паспорт ОП-120.07.01 на щит баскетбольний з кільцем, сіткою та металевою фермою та паспорт ОП-120-07.02 на щит баскетбольний боковий (тренувальний) з кільцем, сіткою та металевою фермою містять (що поставлені позивачем) містять розділ «Заходи безпеки» в якому зазначено, що перед початком використання виробу слід перевірити всі кріпильні з'єднання і надійність встановлення виробу. Експлуатація виробу при несправних або ослаблених елементах кріплення не допускається.

Отже, згідно договору та Тендерної документації належним виконанням зобов'язань з боку позивача є не лише поставка товару, а й введення цього товару в експлуатацію (монтаж) у загальноосвітніх навчальних закладах в строк до 28.12.2016.

Відповідно до ст. 510 Цивільного кодексу України якщо кожна із сторін у зобов'язані має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь іншої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Матеріалами справи не підтверджується введення позивачем в експлуатацію (монтаж) поставленого до загальноосвітніх навчальних закладів товару.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач не виконав прийнятих на себе зобов'язань у повному обсязі, зокрема в частині монтажу товару.

Оскільки, монтаж товару позивачем не здійснено, витрати за який включено до вартості товару, у відповідача не настав строк виконання грошового зобов'язання по сплаті цього товару.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем належними засобами доказування не доведено порушення прав позивача з боку відповідача щодо несплати отриманого товару на суму 2 932 363,20 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся з позовними вимогами.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Венето» є необґрунтованими нормативно та документально не підтвердженими, а отже такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 31.03.2017.

Суддя В.В.Сівакова