РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2017 р. Справа № 918/1279/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Розізнана І.В.

судді Василишин А.Р. ,

судді Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання Берун О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 районного центру зайнятості на рішення господарського суду Рівненської області від 22.12.16р. у справі №918/1279/16 (суддя Політика Н.А.)

за позовом ОСОБА_1 районного центру зайнятості (м. Радивилів, Рівненська обл.)

до Прокуратури Рівненської області (м. Рівне)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - фізичної особи ОСОБА_2 (Рівненська обл., Радивилівський р-н., с. Лев'ятин)

про стягнення 35 873, 45 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3, представник за довіреністю №04-188 від 21.02.2017р.; ОСОБА_4, представник за довіреністю № 04-186 від 21.02.2017р.; ОСОБА_5, представник за довіреністю № 04-187 від 21.02.2017р.;

відповідача - ОСОБА_6, представник за довіреністю № 05/2-135 вих.-17 від 28.02.2017р.

третьої особи - не з'явився;

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 районний центр зайнятості звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з Прокуратури Рівненської області коштів в сумі 35 873, 45 грн.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 22.12.2016 р. у справі № 918/1279/16 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 районний центр зайнятості звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що звільнення ОСОБА_2 відповідачем, згідно наказу від 14.12.2015р. №1512 є правомірним, тому відповідач на виконання ухвали Вищого адміністративного суду України від 13.12.2016р. у справі №817/3472/15 мав би видати відповідний наказ про скасування наказу "Про поновлення на роботі ОСОБА_2Л." від 25.08.2016 №873, а також внести зміни до Даних про особу державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування. Як вказує скаржник, відповідачем нараховувалась заробітна плата гр. ОСОБА_2 з грудня 2015р. по жовтень 2016р., а також в період з 21.12.2015р. по 29.08.2016р. виплачувалася допомога по безробіттю, тому на думку скаржника наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 35 873, 45 грн. відшкодування коштів, сплачених гр. ОСОБА_2, як допомоги по безробіттю.

Прокуратура Рівненської області надіслала до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №5431/17 від 28.02.2017р.) в якому відповідач доводи апеляційної скарги заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 15.02.2017р. апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 28.02.2017р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - фізичну особу ОСОБА_2, розгляд справи відкладено.

Розпорядженням керівника апарату суду від 13.03.2017р. відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №918/1279/16 у зв'язку із перебуванням у відрядженні судді Мельника О.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.03.2017р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Василишин А.Р., суддя Грязнов В.В.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.03.2017р. розгляд справи відкладено.

Представники позивача в судовому засіданні 04.04.2017р. підтримали доводи апеляційної скарги, просять її задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким задоволити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні 04.04.2017р. заперечив доводи апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа - ОСОБА_2 в судове засідання 04.04.2017р. не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином; надіслав до суду заяву (вх. №9004/17 від 30.03.2017р.) в якій просить справу розглядати без його участі.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, наказом прокурора Рівненської області від 14.12.2015р. №1512 "Про звільнення ОСОБА_2Л.", молодшого радника юстиції ОСОБА_2 звільнено з посади прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України) з виплатою вихідною допомоги у розмірі середнього місячного заробітку (ст. 44 КЗпП України).

21.12.2015р. ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 районного центру зайнятості із заявами про надання йому статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю.

На підставі заяв та відповідно до ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", позивачем було надано ОСОБА_2 статус безробітного з 21.12.2015р., згідно наказу №НТ15223 від 23.12.2015р., призначено допомогу по безробіттю та прийнято рішення про відкладення вказаної допомоги у зв'язку із отриманням компенсаційних виплат при звільненні, що підтверджується наказом №НТ151228 від 28.12.2015р.

15.01.2016р. розпочато виплату ОСОБА_2 допомоги по безробіттю (наказ від 15.01.2016р. №НТ160115).

ОСОБА_2 звернувся до адміністративного суду з позовом до Прокуратури Рівненської області, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ прокурора Рівненської області від 14.12.2015р. №1512 "Про звільнення ОСОБА_2Л." в частині звільнення; поновити на посаді прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області; зобов'язати прокурора Рівненської області (Рівненського регіонального прокурора) видати наказ про призначення ОСОБА_2 на посаду прокурора Дубенської місцевої прокуратури, як особу, яка має першочергове право; стягнути з Прокуратури Рівненської області заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 15.12.2015р. по день постановлення судового рішення у розмірі з розрахунку середньоденної заробітної плати в сумі 349, 26 грн.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 29.02.2016р. у справі №817/3472/15 визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Рівненської області від 14.12.2015р. №1512, яким звільнено ОСОБА_2 у зв'язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури (пункт 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру", пункт 1 частини першої статті 40 КЗпП України) з виплатою вихідною допомоги у розмірі середнього місячного заробітку (стаття 44 КЗпП України) в частині формулювання причин звільнення, виключивши з даного наказу слова "ліквідацією чи"; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016р. скасовано постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29.02.2016р. у справі №817/3472/15, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Рівненської області від 14.12.2015р. №1512 та поновлено ОСОБА_2 на посаді прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області з 15.12.2015р.; стягнуто з Прокуратури Рівненської області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15.12.2015р. по 08.06.2016р. у розмірі 41911, 20 грн.; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В подальшому, на підставі заяви ОСОБА_2 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016р., наказом прокурора Рівненської області від 25.08.2016р. №873 "Про поновлення на роботі ОСОБА_2Л." скасовано наказ від 14.12.2015р. №1512 про звільнення ОСОБА_2, крім виплати компенсації за невикористані відпустки; поновлено ОСОБА_2 на посаді прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області з 15.12.2015р. із збереженням всіх встановлених надбавок та доплат до посадового окладу.

Як вказує позивач у позовній заяві, ОСОБА_2 повідомив позивача про те, що відповідач поновив його на роботі, що стало підставою для припинення виплати йому допомоги по безробіттю та припинення його реєстрації як безробітного в центрі зайнятості.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.12.2016р. постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016р. у справі №817/3472/15 скасовано, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29.02.2016р. залишено в силі.

23.09.2016р. ОСОБА_1 районний центр зайнятості звернувся з повідомленням до відповідача з вимогою щодо відшкодування сплаченої ОСОБА_2 допомоги по безробіттю в розмірі 35873 грн. за період з 21.12.2015р. по 29.08.2016р., проте вимоги позивача були залишені відповідачем без реагування, кошти позивачу не сплачені.

Наказом прокурора Рівненської області від 20.10.2016 року №1045 "Про звільнення ОСОБА_2Л." молодшого радника юстиції ОСОБА_2 звільнено з посади прокурора Дубенської міжрайонної прокуратури Рівненської області з 25.10.2016р. у зв'язку реорганізацією органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури (п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України "Про прокуратуру", п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України) з виплатою вихідною допомоги у розмірі середнього місячного заробітку (ст. 44 КЗпП України).

Позивач, у зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку суми виплаченого забезпечення у вигляді отриманої ОСОБА_2 допомоги по безробіттю в розмірі 35873 грн. з період з 21.12.2015р. по 29.08.2016р. не сплатив, звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову виходив з того, що оскільки постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2016 року у справі №817/3472/15, на виконання якої був виданий наказ від 25.08.2016р. №873 "Про поновлення на роботі ОСОБА_2Л." скасовано, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступні мотиви.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

За приписами ч. 1 ст. 6 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття (далі - забезпечення) та соціальні послуги мають застраховані особи.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" застрахована особа це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок.

Згідно п. 8 ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.

У абзаці 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено такий вид забезпечення, як допомога по безробіттю.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про зайнятість населення" безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Безробітними визнаються також інваліди, які не досягли пенсійного віку, не працюють та зареєстровані як такі, що шукають роботу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Відповідно до ст. 34 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботі.

Відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі: 1) поновлення його на роботі за рішенням суду; 2) незаконно виплачена безробітному сума забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; 3) незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_2 звільнено з обійманої посади відповідачем (роботодавцем) на підставі наказу від 14.12.2015р. №1512 "Про звільнення ОСОБА_2Л.".

Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.12.2016р. у справі №817/3472/15 залишено без змін постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 29.02.2016р., якою було визнано протиправним та скасовано наказ від 14.12.2015р. №1512 "Про звільнення ОСОБА_2Л." в частині формулювання причин звільнення, виключивши з даного наказу слова "ліквідацією чи". При цьому, суд виходив з відповідності оспорюваного наказу про звільнення вимогам законодавства та його правомірності, визнавши його частково протиправним в частині формулювання причин звільнення, оскільки він містить подвійну підставу для звільнення, кожна з яких є окремою, самостійною та достатньою для звільнення.

Аналізуючи ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", суд апеляційної інстанції вказує, що позивачу надається право утримати із роботодавця суму виплаченого органами соціального страхування забезпечення безробітному лише у разі поновлення його на роботі, що має бути підтверджено рішенням суду. Вказане утримання є мірою відповідальності роботодавця, покладенням на нього тягаря грошової компенсації, яку в законному порядку від органів соціального страхування отримала особа, яка була незаконно звільнена, оскільки право на отримання оплати праці є невід'ємним правом особи, що гарантовано Конституцією України.

Однак, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем правомірно видано наказ від 14.12.2015р. №1512 про звільнення з обійманої посади ОСОБА_2, що підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили. Позивачем не надано судового рішення, яке набрало законної сили щодо поновлення на роботі ОСОБА_2, тому судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов про стягнення з відповідача отриманої ОСОБА_2 допомоги по безробіттю в розмірі 35873 грн. з період з 21.12.2015р. по 29.08.2016р. не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія апеляційного суду приходить до висновку, що позов безпідставний та необґрунтований, тому в його задоволенні правомірно відмовлено судом першої інстанції.

Колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, а тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 районного центру зайнятості на рішення господарського суду Рівненської області від 22.12.16 р. у справі № 918/1279/16 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Грязнов В.В.