РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2017Справа №909/961/16
За позовом Дочірнього підприємства "Калійний завод" Відкритого акціонерного товариства "Оріана"

до 1) Калуського міськрайонного відділу ДВС ГТУ юстиції в Івано-Франківській області

2) Головного управління юстиції в Івано-Франківській області

3) Калуського управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області

4) Державної казначейської служби України

про відшкодування 91 282,00 грн

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

під позивача: не з'явився;

від відповідача - 1: Табачук І. А. (за дов.);

від відповідача - 2: Табачук І. А. (за дов.);

від відповідача - 3: не з'явився;

від відповідача - 4: не з'явився.

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) в судовому засіданні 06.04.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 31.01.2017 № 909/961/16 матеріали справи № 909/961/16 за позовом Дочірнього підприємства "Калійний завод" Відкритого акціонерного товариства "Оріана" до Калуського міськрайонного відділення Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області; Головного управління юстиції в Івано-Франківській області; Калуського управління державної казначейської служби України в Івано-Франківській області; Державної казначейської служби України про стягнення з винної сторони на користь позивача шкоди завданої злочином в розмірі 91 282, 00 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 909/961/16 передано о розгляду судді Усатенко І.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 справу прийнято до провадження судді Усатенко І. В. та призначено на 16.03.2017.

Від відповідача - 3 через відділ канцелярії господарського суду 03.03.2017 надійшов відзив на позовну заяву (вих. № 03-14/173 від 27.02.2017).

Від позивача через відділ канцелярії господарського суду 07.03.2017 надійшло клопотання (вих. № 91/04-13 від 28.02.2017 на виконання ухвали суду, в якому позивач, зокрема, просив суд розглянути справу без участі його представника та підтримав свої позовні вимоги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2017 розгляд справи відкладено на 06.04.2017, зобов'язано позивача надати суду належним чином завірену копію постанови Калуського міськрайонного суду Івано - Франківської області по справі № 0908/5422/2012 від 15.04.2015 та привести позовну заяву у відповідність до вимог ст. 54 ГПК України, зокрема, вказати зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів окремо, із викладенням обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги щодо кожного з відповідачів.

Через відділ канцелярії господарського суду 21.03.2017 від відповідача - 1 надійшов відзив на позовну заяву ДП «Калійний завод ВАТ «Оріана» (вих. № 06-15/492 від 13.03.2017), в якому відповідач - 1, зокрема, просив суд слухати справу без участі його представника.

Від позивача 03.04.2017 через відділ канцелярії господарського суду надійшло клопотання (вих. № 91/04-19 від 30.03.2017) на виконання вимог ухвали суду від 16.03.2017, яким просив суд долучити до матеріалів справи завірену копію постанови Калуського міськрайонного суду Івано - Франківської області по справі № 0908/5422/2012 від 15.04.2015 та заяву про уточнення позовних вимог від 30.03.2017. Також вказаним клопотанням позивач просив суд розглянути справу без участі представника позивача.

В заяві про уточнення позовних вимог (вих. № 91/04-18 від 30.03.2017) позивач просить суд визнати належним відповідачем по даній справі Державну казначейську службу України та винести рішення, яким зобов'язати Державну казначейську службу України здійснити безспірне списання коштів з державного бюджету в сумі 91 282, 00 грн. для відшкодування шкоди заподіяної позивачу в результаті неналежного виконання своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано - Франківській області ОСОБА_2

04.04.2017 від відповідача - 3 через відділ канцелярії господарського суду надійшло клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем (вих. № 03-14/296 від 31.03.2017), в якому відповідач - 3 просив суд замінити первісного відповідача - Калуське управління Державної казначейської служби України Івано - Франківської області - по справі № 909/961/16 за позовом ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» про відшкодування 91 282, 00 грн належним відповідачем - Державна Казначейська Служба України, м. Київ.

В судове засідання 06.04.2017 представники позивача та відповідачів - 3, 4 не з'явилися. Позивач про свою відсутність суд повідомив, відповідачі - 3, 4 про свою відсутність суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

З'явився в судове засідання 06.04.2017 представник відповідачів - 1, 2 та надав суду усні пояснення по суті справи і письмовий відзив на позовну заяву ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» справа № 909/961/16 (вих. № 3784 від 05.04.2017).

Розглянувши в судовому засіданні заяву позивача про уточнення позовних вимог (вих. № 91/04-18 від 30.03.2017) суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Вказаною статтею ГПК України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові (п. 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 2612.2011 N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Звертаючись до суду із позовною заявою позивач просив суд про стягнення з винної сторони на користь позивача шкоди завданої злочином в розмірі 91 282, 00 грн.

В заяві про уточнення позовних вимог позивач просить суд зобов'язати Державну казначейську службу України (відповідача - 4) здійснити безспірне списання коштів з державного бюджету в сумі 91 282, 00 грн для відшкодування шкоди заподіяної позивачу в результаті неналежного виконання своїх службових обов'язків через несумлінне ставлення до них державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано - Франківській області ОСОБА_2

Отже, позивачем змінено вимоги, з якими позивач звернувся до відповідачів, відтак подана позивачем заява про уточнення позовних вимог (вих. № 91/04-18 від 30.03.2017) за своєю суттю є заявою про зміну предмету позову.

Крім того в заяві про уточнення позовних вимог позивач визначає також і нові підстави позову, посилаючись на положення Порядку виконання судових рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №845 від 03.08.2011, яке врегульовує безспірне списання коштів в державного бюджету тощо.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК (п. 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 2612.2011 N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Відповідно до положень ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог; якщо позов подано до кількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з них, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно з статтею 56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно з п. 2 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, передбачених п.п.2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, так і аналогічних приписів ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України. Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

Позивачем в заяві про уточнення позовних вимог (заяві про зміну предмету позову) не було визначено змісту позовних вимог до відповідачів - 1, 2, 3, не було зазначено про відмову позивача від позовних вимог до зазначених відповідачів та не вказано замість кого саме позивач просить суд визнати належним відповідачем - Державну казначейську службу України. Крім того, позивачем не було додано до заяви про уточнення позовних вимог (заяви про зміну предмету позову) жодних доказів направлення ним копії такої заяви відповідачам - 1, 2, 3, 4.

Таким чином, позивачем не було дотримано вимог ст.ст. 22, 54, 56, 57 ГПК України, що є підставою для повернення заяви про уточнення позовних вимог (заяви про зміну предмету позову) без розгляду, відповідно до п. 3, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, згідно яких суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога та якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За таких обставин, заява про уточнення позовних вимог (вих. № 91/04-18 від 30.03.2017) (заява про зміну предмету позову) не приймається судом для розгляду позов розглядається в межах первісно заявлених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновків про повернення заяви про уточнення позовних вимог (вих. № 91/04-18 від 30.03.2017) позивачу, про долучення до матеріалів справи копії вказаної заяви та про розгляд по суті в подальшому раніше заявлених позовних вимог.

Розглянувши в судовому засіданні клопотання відповідача - 3 про заміну первісного відповідача належним відповідачем (вих. № 03-14/296 від 31.03.2017) суд відмовив в його задоволенні, як необґрунтованому з нижчевикладених підстав.

Згідно положень ст. 24 ГПК України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

У своєму клопотанні відповідач - 3 просить суд замінити первісного відповідача - Калуське управління Державної казначейської служби України Івано - Франківської області - по справі № 909/961/16 за позовом ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» про відшкодування 91 282, 00 грн належним відповідачем - Державна Казначейська Служба України, м. Київ.

Задоволення заяви про заміну первісного відповідача належним відповідачем передбачає згоду позивача. Як вбачається із матеріалів справи, Державна казначейська служба України вже була залучена до участі справі в якості іншого відповідача - співвідповідача (відповідача - 4) ухвалою Господарського суду Івано - Франківської області від 27.12.2016 за клопотанням відповідача - 3 вих. № 03-14/1002 від 21.11.2016. Отже, подібне клопотання вже було розглянуте судом і частково задоволене. Відповідач -3 необгрунтував заявлене клопотання. За таких обставин заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

Позовні вимоги мотивовані завданням позивачу шкоди в розмірі 91 282, 00 грн. внаслідок незаконного виконання своїх службових обов'язків державним виконавцем Калуського відділу ДВС Головного територіального управління, що підтверджується постановою Калуського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 15.04.2015 по кримінальній справі № 0908/5422/2012 та рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.10.2016.

Відповідач - 1 проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що винним у скоєнні злочину заступника начальника відділу ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 не визнано і свою вину він не визнав, обвинувальний вирок по справі відносно ОСОБА_2 не постановлявся. А також з тих підстав, що доводи позивача, що вузли та агрегати екскаватора ЕКГ 5АУ, такі як: ківш, рукоять, стріла з головними блоками, корпус противаги, редуктор шевронної передачі, станина кріплення барабана підйомної лебідки, барабан із зубчатим колесом і валом, двонога стійка, проміжні вал - шестерня з підшипником та муфтою, кабіна машиніста, площадки обслуговування, обшивка екскаватора, редуктор ходового механізму не реалізовувалися через аукціон і були передані покупцю є неаргументованими, доказово (документально) матеріалами справи не підтверджені та є надуманими. Описане і арештоване державним виконавцем майно, в тому числі і екскаватора ЕКГ 5АУ (інв. № 717050) до дня його реалізації і передання покупцю, перебувало на території боржника (ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана»), і його вилучення і передача торгівельній організації для реалізації в порядку приписів, встановлених у ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» Калуським ВДВС не проводились.

Відповідач - 3 проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що він не є належним відповідачем за заявленими позовними вимогами.

Відповідач - 2, 4 не скористалися своїм правом, забезпеченим ст. 59 ГПК України, відзивів суду не надали.

Відповідно до положень ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються позивач об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Калуського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 15.04.2015 по справі № 0908/5422/2012 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 367 КК України із закінченням строків давності, а провадження у справі - закрито.

При цьому, у вказаній постанові зазначено, що підсудний обвинувачується у вчиненні злочину з таких обставин. Заступник начальника МВ ДВС Калуського МРУЮ ОСОБА_2, будучи службовою особою, внаслідок безвідповідального ставлення до виконання своїх службових обов'язків та неналежно виконуючи свої службові обов'язки, через несумлінне ставлення до них, вчинив порушення, передбачені ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та Посадовою інструкцією, ст. 6 «Гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні», Закону України «Про виконавче провадження». Окрім вузлів та агрегатів оцінка по яких проводилась та які: були предметом аукціону незаконно передав 02.04.2012 згідно акту прийому-передачі у користь ОСОБА_3 вузли та агрегати екскаватора «ЕКГ 5АУ», а саме ковш, рукоять, стрілу з головними блоками, корпус противаги, редуктор шевронної передачі, станину кріплення генераторної групи, станину кріплення барабана підйомної лебідки, барабан із зубчатим колесом і валом, двоногу стійку, проміжні вал-шестерню з підшипником та муфтою, кабіну машиніста, площадку обслуговування, обшивку екскаватора, редуктор ходового механізму по яких оцінка не проводилась та які не реалізовувались через аукціон. Тобто, майно, яким в силу своїх службових повноважень розпоряджався ОСОБА_2Внаслідок злочинних дій заступника начальника МВ ДВС Калуського МРУЮ ОСОБА_2 ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана», завдано істотної шкоди на загальну суму 91 282, 00 грн. Свою вину підсудний ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 20.10.2016 у справі № 345/2212/15-ц за позовом Дочірнього підприємства "Калійний завод" Відкритого акціонерного товариства "Оріана" до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої злочином, у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Оскільки у справах про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, відповідачами можуть бути відповідні відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державного казначейства України. При цьому, провадження у справі № 345/2212/15-ц в частині позовних вимог до співвідповідачів - Калуського міськрайонного відділу ДВС ГТУ юстиції в Івано-Франківській області, Калуського управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області було закрите, а Дочірньому підприємству "Калійний завод" Відкритого акціонерного товариства "Оріана" роз'яснено його право звернутися із даним позовними вимогами у порядку господарського судочинства.

При розгляді справи № 345/2212/15-ц Калуським міськрайонним судом Івано - Франківської області було встановлено таке.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області по справі №0908/5422/2012 від 15.04.2015, обвинуваченого ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 367 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, а провадження у справі закрито. Так, після проведених аукціонних торгів 12.03.2012, вузли та агрегати екскаватора ЕКГ 5АУ інв. 717050, які продавались на аукціоні, заступник начальника міського відділу ДВС Калуського МРУЮ ОСОБА_2, окрім куплених вузлів та агрегатів, незаконно передав у користь ОСОБА_3 вузли та агрегати екскаватора ЕКГ 5 АУ, а саме: ковш, рукоять, стріла з головними блоками, корпус противаги, редуктор шевронної передачі, станина кріплення барабана підйомної лебідки, барабан із зубчатим колесом і валом, двонога стійка, проміжні вал шестерня з підшипником та муфтою, кабіна машиніста, площадки обслуговування, обшивка екскаватора, редуктор ходового механізму, по яких оцінка не проводилась, та які не реалізовувались через аукціон, що підтверджується також актом приймання-передачі підписаним заступником начальника МВ ДВС Калуського МРУЮ, начальником відділу збереження та охорони майна ДП «Калійний завод» та покупцем ОСОБА_3, про передачу вузлів та агрегатів екскаватора ЕКГ-5АУ, інв. № 717050. Тобто, майно, яким в силу своїх службових повноважень розпоряджався ОСОБА_2

Відповідно до довідки про вагу вузлів та агрегатів екскаватора ЕКГ 5А №91/04-27 від 20.03.2012 ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» вага наявних вузлів та агрегатів екскаватора ЕКГ 5А становить 93,141 т. Згідно довідки ДП «Калійний завод» про вартість металобрухту вартість 1 кг металобрухту станом на березень 2012 року становила 2 грн. Тобто, вартість переданих переможцю торгів ОСОБА_3 вузлів та агрегатів екскаватора ЕКГ 5А (інв. № 715050), як металобрухту становила 186 282 грн.

На підтвердження обставин викладених в позовній заяві позивачем надані в матеріали справи копії рішення Калуського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 20.10.2016 та постанови Калуського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 15.04.2015 по кримінальній справі № 0908/5422/2012.

Згідно викладеного в позовній заяві в результаті неналежного виконання своїх службових обов'язків державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано - Франківській області ОСОБА_2, через несумлінне ставлення до них, завдано істотної шкоди державним інтересам в особі Дочірнього підприємства "Калійний завод" Відкритого акціонерного товариства "Оріана" на загальну суму 91 282, 00 грн.

Предметом позову у справі є матеріально правові вимоги позивача заявлені до відповідачів - 1, 2, 3, 4 про стягнення з винної сторони на користь позивача шкоди завданої злочином в розмірі 91 282, 00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини 3 статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" передбачено, що шкода, заподіяна державним виконавцем юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

За приписами частини 2 статті 86 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на час подання позову у даній справі) збитки, заподіяні державним виконавцем юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди передбачено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У статті 56 Конституції України проголошується право кожного на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу (стаття 1173 Цивільного кодексу України).

Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення органу державної влади (у даному випадку органу державної виконавчої служби) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. При цьому неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної виконавчої служби та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача і збитками потерпілої сторони. Тобто слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до положень ч. 3, 4 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

В силу наведеної статті ГПК України обов'язковим для господарського суду є вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення. У кримінальній справі № 0908/5422/2012 вирок не виносився, була винесена постанова про звільнення ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 367 КК України, яка у відповідності до положень ст. 35 ГПК України не є обов'язковою для господарського суду. Відповідно обставини справи щодо вчинення саме заступником начальника міського відділу ДВС Калуського МРУЮ ОСОБА_2 незаконних дій при здійснені ним своїх повноважень підлягали доказуванню позивачем в даному випадку у загальному порядку.

В рішенні Калуського міськрайонного суду Івано - Франківської області від 20.10.2016 було встановлено, наступне:

заступник начальника міського відділу ДВС Калуського МРУЮ ОСОБА_2, окрім куплених вузлів та агрегатів, незаконно передав у користь ОСОБА_3 вузли та агрегати екскаватора ЕКГ 5 АУ, а саме: ковш, рукоять, стріла з головними блоками, корпус противаги, редуктор шевронної передачі, станина кріплення барабана підйомної лебідки, барабан із зубчатим колесом і валом, двонога стійка, проміжні вал шестерня з підшипником та муфтою, кабіна машиніста, площадки обслуговування, обшивка екскаватора, редуктор ходового механізму, по яких оцінка не проводилась, та які не реалізовувались через аукціон, що підтверджується також актом приймання-передачі підписаним заступником начальника МВ ДВС Калуського МРУЮ, начальником відділу збереження та охорони майна ДП «Калійний завод» та покупцем ОСОБА_3, про передачу вузлів та агрегатів екскаватора ЕКГ-5АУ, інв. № 717050. Тобто, майно, яким в силу своїх службових повноважень розпоряджався ОСОБА_2;

«Відповідно до довідки про вагу вузлів та агрегатів екскаватора ЕКГ 5А №91/04-27 від 20.03.2012 ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» вага наявних вузлів та агрегатів екскаватора ЕКГ 5А становить 93,141 т. Згідно довідки ДП «Калійний завод» про вартість металобрухту вартість 1 кг металобрухту станом на березень 2012 року становила 2 грн. Тобто, вартість переданих переможцю торгів ОСОБА_3 вузлів та агрегатів екскаватора ЕКГ 5А (інв. № 715050), як металобрухту становила 186 282 грн».

Отже, вказаним рішенням була встановлена незаконність дій ОСОБА_2, та вартість переданих переможцю торгів ОСОБА_3 вузлів та агрегатів екскаватора ЕКГ 5 А (інв. № 715050), як металобрухту. Проте, не було встановлено шкоди завданої ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» та її розміру. Інших доказів наявності шкоди та її розміру позивач суду не надав та необгрунтував розмір заподіяної шкоди.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, які б відповідали вимогам ст. 33. 34 ГПК України, на підтвердження обставин наявності шкоди заподіяної позивачу та її розміру, а отже відповідні обставини не доведені позивачем, відповідно не доведено останнім і наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача і збитками позивача.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували наявність шкоди у позивача та її розмір, суд дійшов висновку про недоведеність відповідних позовних вимог.

Позивач просить стягнути шкоду з винної сторони, ні в позові, ні під час розгляду справи позивач не визначив зміст позовних вимог до кожного з відповідачів, та не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Частиною 2 ст. 176 Цивільного кодексу України, відповідно до яких юридичні особи, створені державою, Автономною Республікою Крим, територіальними громадами, не відповідають за зобов'язаннями відповідно держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад.

Отже, з огляду на приписи вищезазначеної правової норми, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державного органу або його посадовою або службової особою, відшкодовується саме державою за рахунок коштів державного бюджету.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.10.2001 №12-рп/2001 у справі №1-36/2001 визначено, що не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади.

Отже, відшкодування шкоди може здійснюватись лише за рахунок державного бюджету, а не за рахунок коштів, виділених на утримання органів державної влади.

Зазначений висновок також був викладений у постанові Вищого господарського суду України від 12.04.2012 у справі № 18/2244/11.

Аналогічні висновки закріплені в ухвалі ВСУ у справі № 6-15129св09 від 07.07.2010, якою залишено в силі рішення, яким стягнуто з держави на користь позивачки відшкодування спричиненої шкоди шляхом списання коштів зі спеціально визначеного для цього рахунку Державного казначейства України для відшкодування шкоди, завданої органами державної влади чи їх службовими особами.

Таким чином, способом захисту порушеного права у спірних правовідносин може бути тільки стягнення спричиненої шкоди з держави Україна за рахунок коштів державного бюджету.

Позивач такого способу захисту в своєму позові не зазначає, а просить стягнути шкоду з винної сторони, при цьому позивач не обґрунтовує кого саме з відповідачів він вважає винною стороною, що порушила права та охоронювані законом інтереси позивача. Одночасно відповідачами у справі є державні органи, з одного з яких позивач і просить стягнути шкоду (з винної сторони), що прямо суперечить приписам ч.2 ст. 176 Цивільного кодексу України.

В цій частині суд зазначає, що звернення позовних вимог до Державного казначейства України, Калуського міськрайонного відділу ДВС ГТУ юстиції в Івано-Франківській області, Головного управління юстиції в Івано-Франківській області, Калуського управління Державної казначейської служби України Івано-Франківської області не є вимогою про стягнення коштів з державного бюджету.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 25 Бюджетного кодексу України Державне казначейство України здійснює безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, за рішенням, прийнятим державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування. Частиною 1 ст. 48 Кодексу встановлено, що в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка, зокрема, передбачає здійснення Державним казначейством України: операцій з коштами державного бюджету, розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів.

Таким чином, до компетенції Державного казначейства України входить управління наявними коштами Державного бюджету України, у тому числі в іноземній валюті, коштами державних позабюджетних фондів і позабюджетними коштами установ та організацій, що утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, фінансування його видатків.

З наведеного випливає, що компенсація спричиненої шкоди повинна стягуватися не з казначейства, а з державного бюджету України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 16 Цивільного комплексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Обраний позивачем спосіб захисту, який полягає у стягненні спричиненої шкоди з державних органів, суперечить закону.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд при прийнятті рішення має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

З матеріалів справи вбачається, що відповідного клопотання про вихід за межі позовних вимог та стягнення матеріальної шкоди з державного бюджету, а не з державних установ, позивачем заявлено не було.

Згідно зі статтею 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами статті 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд не знаходить підстав для задоволення даного позову.

Керуючись статтями 32-34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 07.04.2017.

Суддя І.В. Усатенко