РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2017 р. Справа № 906/1180/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Олексюк Г.Є. ,

судді Василишин А.Р.

при секретарі Дроздюк О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Сачок А.В.

відповідача 1 - ОСОБА_2

відповідача 2 - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Приватної комерційної фірми "Інтерпродукт" на ухвалу господарського суду Житомирської області від "24" січня 2017 р. у справі № 906/1180/16

за позовом Приватної комерційної фірми "Інтерпродукт" (м. Житомир)

до: 1) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (м.Житомир)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Терцет" (м. Житомир)

про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 03.09.2003

Ухвалою господарського суду Житомирської області від "24" січня 2017 р. (суддя Прядко О.В.) зупинено провадження у справі №906/1180/16 до набрання законної сили рішення у справі №295/15139/16-ц.

Не погоджуючись із ухвалою господарського суду Житомирської області від "24" січня 2017 р. у справі №906/1180/16 Приватна комерційна фірма "Інтерпродукт" звернулась до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу господарського суду Житомирської області від "24" січня 2017 р. у справі №906/1180/16, а справу № 906/1180/16 направити до господарського суду Житомирської області до подальшого судового розгляду.

В апеляційній скарзі скаржник зазначає, що не погоджується з ухвалою господарського суду Житомирської області, вважає її прийнятою з недотриманням норм процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник у апеляційній скарзі посилається на те, що справа №295/15139/16-ц Богунського районного суду не може вплинути на розгляд та прийняття рішення господарським судом Житомирської області по справі №906/1180/16, оскільки у справах №295/15139/16-ц та №906/1180/16 предметом розгляду є різні правочини, а договори укладені з різними, не пов'язаними між собою суб'єктами особами.

Відтак, позивач вважає, що вирішення спору у справі №295/15139/16-ц не є перешкодою для встановлення господарськими судами, відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, істотних обставин в справі №906/1180/16 при її розгляді, а отже обставини, наведені місцевим господарським судом в ухвалі про зупинення провадження у справі, з огляду на положення частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, не є підставами для зупинення провадження в цій справі.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.03.2017р. апеляційну скаргу Приватної комерційної фірми "Інтерпродукт" прийнято до провадження.

28.03.2017 р. на адресу Рівненського апеляційного господарського суду від представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Приватної комерційної фірми "Інтерпродукт" на ухвалу господарського суду Житомирської області від 24.01.2017 р. в справі №906/1180/16.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник Приватної комерційної фірми "Інтерпродукт" - Сачок А.В. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що ухвала господарського суду Житомирської області від "24" січня 2017 р. у справі № 906/1180/16 є незаконною та такою, що прийнята з порушенням норм процесуального права, тому просить її скасувати і винести нове рішення.

Представник Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - ОСОБА_2 заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції з підстав викладених у письмовому відзиві. Вважає, що ухвала господарського суду Житомирської області від "24" січня 2017 р. у справі № 906/1180/16 є законною та обґрунтованою, тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Терцет" в судове засіданні не прибув, хоча був належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2016р. до господарського суду Житомирської області надійшла позовна заява Приватної комерційної фірми "Інтерпродукт" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Терцет" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 03.09.2003р.

ПКФ «Інтерпродукт» обгрунтовує заявлений позов наявним у нього правом власності на нерухоме майно- нежитлове приміщення площею 140,8 кв.м, розташоване в АДРЕСА_1, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.1999 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Терцет» та Приватною комерційною фірмою "Інтерпродукт".

В подальшому 22.10.1999 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слюсарем В.В. було накладено заборону на вищевказане майно, яка існує та є дійсною до цього часу. Дані обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (копія додана до матеріалів справи).

08.11.2016 року ПКФ «Інтерпродукт» при підготовці здійснення нотаріальної дії стосовно вищевказаного майна отримало інформацію, що вказане майно на підставі договору купівлі-продажу від 03.09.2003 року, посвідченого Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Фещенко A.C., реєстровий номер 3271, було продано Товариством з обмеженою відповідальністю «Терцет» Приватному підприємцю ОСОБА_3 за ціною 48000 грн.

28.07.2010 року зазначене майно було зареєстровано КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» за ФОП ОСОБА_3 Таким чином, позивач доводить, що TOB "Терцет" на момент вчинення спірної угоди не було власником майна - предмета оспорюваної угоди.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 30.11.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі №906/1180/16 з призначенням її до розгляду.

26.12.2016 до суду від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №906/1180/16 до набрання законної сили судовим рішенням у цівільній справі № 295/15139/16-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ПКФ "Інтерпродукт", приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Слюсара В.В., третя особа: перша житомирська державна нотаріальна контора про визнання договорів недійсними та скасування обтяження.

В обґрунтування поданого клопотання позивач зазначив про взаємну пов'язаність обох позовів, оскільки рішення в цивільній справі №295/15139/16-ц про задоволення позову напряму вплине на розгляд господарської справи №906/1180/16 та позбавить позивача можливості посилатись в обґрунтування позову на єдину підставу для його задоволення - чинність договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 01.10.1999, на підставі якого позивач вважає себе власником спірного майна.

Ухвалою від "24" січня 2017 р. господарський суд Житомирської області зупинив провадження у справі №906/1180/16 до набрання законної сили рішенням у справі №295/15139/16-ц.

В обґрунтування вище зазначеної ухвали господарський суд Житомирської області зазначив, що вимоги у справі №295/15139/16-ц про визнання договору купівлі-продажу приміщення від 01.10.1999 недійсним є первинними по відношенню до вимоги у справі №906/1180/16 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 03.09.2003. Тобто, вище вказані справи є пов'язаними, в тому числі черговістю розгляду вимог, оскільки рішення у справі № 295/15139/16-ц впливає на збирання та оцінку доказів у справі № 906/1180/16, а відповідно, і на результат вирішення спору.

Апеляційний господарський суд не погоджується з висновком місцевого господарського суду про зупинення провадження у господарській справі, виходячи з наступного.

Богунським районним судом м. Житомира ухвалою від 05.12.2016 порушено провадження у цивільній справі №295/15139/16-ц за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ПКФ "Інтерпродукт", приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Слюсара В.В., за участю третьої особа - першої житомирської державної нотаріальної контори, про визнання договорів недійсними та скасування обтяження.

Зокрема, позивачами заявлено вимогу про визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 140,8 кв.м, укладеного 01.10.1999 між ТОВ "Терцет" та ПКФ "Інтерпродукт", та скасування реєстраційного посвідчення № 141 від 20.10.1999.

Водночас, в провадженні господарського суду перебуває справа №906/1180/16 про визнання договору купівлі-продажу від 03.09.2003 р. недійсним. Як зазначалось, в обґрунтування підстав недійсності договору позивач посилається на відсутність у відповідача на час укладення договору права власності на об'єкт нерухомого майна, оскільки позивач набув право власності на спірне майно шляхом укладення договору купівлі-продажу приміщення від 01.10.1999.

Зупиняючи провадження у господарській справі, суд першої інстанції, вбачаючи пов'язаність справ, прийшов до висновку про неможливість розгляду справі до розгляду іншої, пов'язаної з нею справи, яка розглядається іншим судом, з огляду на послідовність вчинення правочинів у часі. Договір, обставини укладення якого є предметом дослідження у цивільній справі, вчинено раніше, ніж договір, недійсність якого є предметом дослідження у господарській справі.

Колегія суддів прийшла до іншого висновку, враховуючи таке.

Статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі. Ці обставини мають бути такими, що мають значення для даної справи.

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК України, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України, згідно з ст. 3 та ч. 2 ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Згідно частин 1-3 пункту 3.16 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Відповідно до частини 1 статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

При цьому, пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 2-4 статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Враховуючи вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Мотивуючи пов'язаність справ, місцевий суд зазначив, що рішення іншого суду, який розглядає справу, може встановити обставини, що впливають на збирання і оцінку доказів, у цій справі, зокрема факти, які мають преюдиціальне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиціальність, за визначенням, це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Апеляційним судом критично оцінюються наведені мотиви, враховуючи, з встановленого, суб'єктний склад у цивільній та господарській справі, та інше коло обставин, яке досліджується судами. Позивачами у цивільній справі є фізичні особи, якими заявлено позов для захисту порушеного цивільного права, а обставини укладення угоди 01.10.1999 між ТОВ "Терцет" та ПКФ "Інтерпродукт" безпосередньо не пов'язані з обставинами укладення угоди 03.09.2003 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Терцет» і Приватним підприємцем ОСОБА_3 Суд апеляційної інстанції приймає також до уваги, що коло обставин, яке підлягає доказуванню у господарській справі, стосується відповідності вимогам закону угоди, укладеної 03.09.2003 час її укладення.

Судом першої інстанції чітко не визначено, з'ясування яких-саме обставин у ході розгляду справи №295/15139/16-ц унеможливлює розгляд заявлених позовних вимог у даній справі, та яким чином встановлені в іншій справі обставини впливають на оцінку доказів, котрими сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи із предмету, підстав позову та з урахуванням презумпції правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

При цьому колегія суддів бере до уваги і те, що з копії позовної заяви та копії ухвали Богунського районного суду у справі №295/15139/16-ц, вбачається, що суб'єктний склад у цивільній справі та господарській справі, а також оскаржувані правочини є різними.

З огляду на наведене, розгляд Богунським районним судом м. Житомир справи №295/15139/16-ц не може бути перешкодою для встановлення і з'ясування відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України істотних обставин у справі №906/1180/16, в якій предметом спору є визнання недійсним договору купівлі-продажу від 03.09.2003 р., оскільки у випадку набрання законної сили судовим рішенням у справі №295/15139/16-ц про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 20.10.1999 р., визнання недійсним договір застави приміщення від 22.10.1999 р. та скасування обтяження, сторони мають право на звернення до господарського суду з відповідною заявою про перегляд повністю або у відповідній частині прийнятого рішення за нововиявленими обставинами в порядку ст. 112 ГПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи з положень ст. 4-7, 43 ГПК України, мав самостійно оцінити наявні в матеріалах справи докази, а саме договір купівлі-продажу від 03.09.2003 р., який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Терцет» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3.

Разом з тим, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997р., передбачено право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, в якій вона є стороною. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

У роз'ясненні Верховного Суду України № 1-5/45 від 25.01.2006р. зазначено, що у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статі 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Апеляційний господарський суд враховує, що спір по суті заявлених вимог судом першої інстанції не вирішений, а зупинення провадження у даній справі без достатніх правових підстав призводить до затягування строків розгляду справи і перебування в стані невизначеності учасників судового процесу.

З огляду на вищевикладене, ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі є необґрунтованою, та такою що прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню.

Згідно частини 7 статті 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду, справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Приватної комерційної фірми "Інтерпродукт" слід задоволити, ухвалу господарського суду Житомирської області від "24" січня 2017 р. у справі № 906/1180/16 - скасувати, а справу передати господарському суду Житомирської області для подальшого її розгляду.

Згідно підпункту 4.8 пункту 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21 лютого 2013 року із подальшими змінами і доповненнями, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

Керуючись ст.ст.49,79,99,101,103,105,106,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватної комерційної фірми "Інтерпродукт"- задовольнити, ухвалу господарського суду Житомирської області від 24.01.2017 р. про зупинення провадження у справі №906/1180/16 - скасувати.

Справу №906/1180/16 передати на розгляд до господарського суду Житомирської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Василишин А.Р.