ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2017 р. Справа № 925/316/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Кенкеч О.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом приватного підприємства «Елін-2007», Дніпропетровська область, м. Камянське, тупик Прохідний, буд. 2, офіс 9г

до публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод», Черкаська область, м. Сміла, вул. Коробейника, 1

про стягнення 81 234,21 грн. заборгованості та санкцій,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 директор за посадою;

ОСОБА_2 за довіреністю;

від відповідача: не зявився.

Приватне підприємство «Елін-2007» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» про стягнення заборгованості за поставлений товар згідно договору поставки №21/03-2013 від 21.03.2013р., в розмірі 81 234,21 грн., в тому числі:

34 954,82 грн. основного боргу,

31 217,97 грн. інфляційних збитків,

3 071,70 грн. 3% річних,

11 989,72 грн. пені,

та відшкодування судових витрат.

До початку судового засідання представники позивача подали до суду заяву від 03.04.2017р. №43/1 про зменшення позовних вимог у звязку зі сплатою відповідачем суми основного боргу в розмірі 34 954,82 грн., в якій просить суд стягнути з відповідача 46 279,39 грн.:

31 217,97 грн. інфляційних збитків,

3 071,70 грн. 3% річних,

11 989,72 грн. пені,

та відшкодування судових витрат.

Заява відповідає приписам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та прийнята судом до розгляду.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, відзив на позов не надав, представника у судове засідання не направив, витребувані документи не надав. Ухвалу суду від 22.03.2017р. про порушення провадження у справі вручено уповноваженому представнику відповідача 27.03.2017р., що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

До початку судового засідання представник відповідача подав до суду заяву від 28.03.2017р. №43-59/05 з додатками, в якій просить перенести судове засідання на інший час у звязку з виїздом представника відповідача у відрядження в місто Київ для участі в судовому засіданні у Вищому господарському суді України.

Представники позивача заперечили проти відкладення розгляду справи та наполягали на розгляді справи по суті в даному судовому засіданні, оскільки відповідач сплатив суму основного боргу і в товариства є інші представники, які могли б забезпечити явку відповідача в даному судовому засіданні.

Суд відхилив заяву представника відповідача про відкладення розгляду справи так як сторони - учасники судового процесу - не позбавлені права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 Господарського процесуального кодексу України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Неподання відповідачем відзиву на позовну заяву та незявлення представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними доказами відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Адреса відповідача в позовній заяві та місце проведення господарської діяльності відповідачем відповідає адресі, вказаній в реєстраційних документах відповідача та у витягу з ЄДР.

Інших доказів сторонами не подано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, судом встановлені та перевірені доказами такі взаємовідносини сторін та обставини.

21.03.2013р. між приватним підприємством «Елін-2007» (Постачальником Позивач по справі), в особі директора ОСОБА_1, що діє на підставі Статуту, та публічним акціонерним товариством «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» (Покупцем Відповідач по справі), в особі голови правління ОСОБА_3, що діє на підставі Статуту, було укладено договір поставки №21/03-2013 (далі Договір, а.с. 17-19), за умовами якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар в асортименті, в кількості та за ціною відповідно до специфікацій, які є невід'ємними частинами даного договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 8.1 Договору даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2014 р.

Відповідно до п. 2.1 Договору умови оплати: 100% оплата після отримання товару Покупцем протягом 45 календарних днів.

Відповідно до п. 2.2. Договору ціни на товар встановлюються сторонами шляхом підписання специфікацій, які є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору умови поставки (Инкотермс 2000) СРТ - м. Сміла.

02.04.2013р. сторони підписали Специфікацію №1 до договору (а.с. 20).

На виконання умов Договору і Специфікації №1 до нього, 12.03.2014p. Постачальник поставив Покупцю товар «Стрічка склобандажна ЛСБ-F т.0,2x20 мм» у кількості 504,48 кг на загальну суму 39954,82 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною №54 від 12.03.2014р. (а.с. 21).

В день поставки Покупцю було виставлено рахунок на оплату №70 від 12.03.2014р. на суму 39954,82 грн. (а.с. 23).

Товар прийнятий Покупцем без зауважень, що підтверджується довіреністю №183 від 13.03.2014р. (а.с. 22).

04.08.2014р. Покупець з порушенням строків оплати перерахував Постачальнику 5000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2490 від 04.08.2014р. (а.с. 24).

12.11.2014р. Постачальник на адресу Покупця направив лист вих. №12/10 з вимогою погасити заборгованість у розмірі 34954,82 грн. до 21.11.2014р. (а.с. 25).

Покупець листом за вих. №47/4.11-1299 від 17.11.2014р. запропонував Постачальнику в звязку зі складним фінансовим становищем графік погашення заборгованості, а саме: листопад 2014р. - 7954,82 грн.;

грудень 2014р. - 9000,00 грн.;

січень 2015р. - 9000,00 грн.;

лютий 2015р. - 9000,00 грн. (а.с. 26).

На момент звернення з позовом до суду Покупцем сума заборгованості не погашена. Постачальник неодноразово звертався до Покупця з вимогами про погашення заборгованості, але відповіді на них не отримав жодного разу (листи: №17/06 від 17.12.14p., №04/05 від 04.02.2015р.; №11/05 від 11.03.2015р.; №19/08 від 19.08.2015р.; №14/01 від 14.01.2016p.; №21/01 від 21.01.2017p.) (а.с. 27-32).

Таким чином, сума основної заборгованості за поставлений товар Покупцем складає 34954,82 грн.

Невиконання Покупцем взятих на себе зобовязань стало підставою для звернення Постачальника до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості та штрафних санкцій.

На момент розгляду справи відповідач сплатив повністю суму основного боргу в розмірі 34954,82 грн., що підтвердив позивач у судовому засіданні та подав письмову заяву про зменшення позовних вимог.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є субєктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки товару на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 Цивільного кодексу України.

За правовою природою договір поставки від 21.03.2013р. №21/03-2013 є договором поставки і відповідає вимогам статті 712 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка є різновидом відносин купівлі-продажу.

Згідно ч.1 ст. 173 Господарського кодексу України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір поставки від 21.03.2013р. №21/03-2013 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 Цивільного кодексу України).

Позивач 12.03.2014р. здійснив поставку, а Відповідач прийняв товар «Стрічка склобандажна ЛСБ-F т.0,2x20 мм» у кількості 504,48 кг на загальну суму 39954,82 грн., що підтверджується видатковою накладною, довіреністю на отримання товару та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, вартості, якості та асортименту отриманого товару не заявлено.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений п. п. 2.1. Договору умови оплати: 100% оплата після отримання товару Покупцем - протягом 45 календарних днів.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суд враховує відсутність претензій відповідача стосовно неналежної поставки товару, недопоставки товару чи іншого невиконання умов спірного договору.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобовязання в частині належної та повної оплати за вже отриманий товар належним чином не виконав на момент звернення з позовом і провів оплату в розмірі 39954,82 грн. за отриманий товар після звернення позивача з позовом до суду.

Оплата прийнята позивачем. Позивач у відповідності до приписів ст. 22 ГПК України подав заяву про зменшення позовних вимог. Заяву прийнято судом до розгляду.

Зменшення позивачем суми вимоги не потребує припинення провадження в справі в частині стягнення 39954,82 грн. основного боргу за відсутністю предмету спору на підставі ст. 80 п. 1-1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Штрафними санкціями у відповідності з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 6.5 договору за несвоєчасну оплату поставленої в зазначений строк партії товару Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми партії товару за кожен день прострочення.

На підставі наявного прострочення грошового зобовязання Позивачем нараховано Відповідачу 11 989,72 грн. пені за період з 01.03.2015р. по 31.08.2015р. з урахуванням п.6.5. Договору, які просить стягнути з Відповідача з урахуванням облікової ставки НБУ за спірний період.

Забезпечення виконання зобовязання у виді неустойки оформлено між сторонами письмовим договором відповідно до положень та вимог ст.ст. 546-549 ЦК України.

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон» за період з 01.03.2015р. по 31.08.2015р. Розрахунок виконано вірно. Стягненню підлягає 11 989,72 грн. пені на користь Позивача. Сторони не заявляли про застосування строків позовної давності до моменту прийнятті рішення судом.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі вказаних вимог Позивачем нараховано Відповідачу 31 217,97 грн. інфляційних за період з травня 2014р. по лютий 2017р. включно, та 3 071,70 грн. - 3% річних за період прострочення з 27.04.2014р. по 16.03.2017р. включно, які просить стягнути з відповідача.

Розрахунок перевірено судом за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу «Ліга-Закон. Розрахунок виконано вірно. Стягненню підлягає 31 217,97 грн. інфляційних збитків та 3 071,70 грн. - 3% річних на користь Позивача за спірний період.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів обєктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 1 600,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод», Черкаська область, м. Сміла, вул. Коробейника, 1, , номер рахунку в банку невідомий

на користь приватного підприємства «Елін-2007», Дніпропетровська область, м. Камянське, тупик Прохідний, буд. 2, офіс 9г, ідентифікаційний код 35577263, номер рахунку в банку невідомий

31 217,97 грн. інфляційних збитків, 3 071,70 грн. 3% річних, 11 989,72 грн. пені та 1 600,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня прийняття рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу до апеляційного суду на вказане рішення через Господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 05.04.2017р.

Суддя Г.М. Скиба