Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" квітня 2017 р. Справа № 906/92/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Гансецького В.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Цісар О.В., дов. від 09.02.17р.

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прес Корпорейшн Лімітед" (м.Вінниця)

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (м.Бердичів Житомирської області)

про стягнення 13447,55 грн.

Позивач звернувся з позовом про стягнення на свою користь з відповідача 13447,55 грн., з яких 9421,21 грн. основного боргу згідно договору № 35 про виробництво поліграфічної продукції від 02.01.15р., 2254,48 грн. пені, 1408,86 грн. інфляційних нарахувань та 363,00 грн. 3% річних.

Заявою від 21.03.17р. представник позивача уточнив розрахунки заявлених до стягнення сум пені, інфляційних нарахувань та 3% річних, якими позовні вимоги залишив фактично без змін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві та з урахуванням заяви від 21.03.17р. (а.с.44-46).

Відповідач відзиву на позов не подала, в судове засідання не з'явилась, свого представника в судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила, хоча про час і місце засідання суду повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчить копія реєстру поштових відправлень суду (а.с.65) та засвідчений судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", який містять інформацію про повторне повідомлення 04.04.17р. відповідача про надходження на її адресу поштового відправлення (а.с.63,64).

Відповідно до пункту 2.6.15 "Інструкції з діловодства в господарських судах України", затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.13р. № 28, на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Факт неодержання процесуальних документів адресатом засвідчується поштовим повідомленням встановленого зразка, яке разом з неотриманими документами та конвертом оперативно передається відповідному судді для ознайомлення та приєднання до справи (п.2.6.18 Інструкції з діловодства в господарських судах України).

Відповідно до пп.3.9.1 та 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК... За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом... У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відповідач у справі була належним чином повідомлена судом за адресою, вказаною у позовній заяві, про час та місце судового розгляду справи, а тому нез'явлення її або її представника не перешкоджає вирішенню спору.

У зв'язку з цим, господарський суд відповідно до ст.75 ГПК України розглянув справу та прийняв рішення на підставі наявних у справі документів.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

02.01.15р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Прес Корпорейшн Лімітед" (далі-позивач/виконавець) та ТОВ "Добра справа АРС" в особі видавця ОСОБА_2, яка діє на підставі свідоцтва (далі-відповідач/замовник) укладено договір № 35 про виробництво поліграфічної продукції.

Згідно договору замовник доручив, а виконавець взяв на себе обов'язки по виконанню друку поліграфічної продукції офсетним способом. У комплекс послуг входить: приймання файлів оригінал-макету видання на носію замовника, з допомогою мережі Інтернет, по електронній пошті, кольороподіл, виготовлення друкарських форм, виготовлення тиражу видання, пакування в пачки згідно заявки (не більше 8 кг)(а.с.9-15).

Відповідно до пп.3.1 договору, загальна вартість виготовлення газети є договірною по кожному окремому тиражу газети і визначається виконавцем відповідно до фактичного тиражу, об'єму видання, необхідної кольоровості і терміновості виготовлення.

Згідно пп.3.2 договору сторони погодили, що сформована договірна вартість поліграфічних послуг виставляється замовнику у вигляді рахунку. Оплата вказаного рахунку або підписання видаткової накладної підтверджує згоду замовника з вартістю послуг.

Відповідно до пп.3.3 договору, друк поліграфічної продукції замовника виконується виконавцем після отримання передоплати відповідно до виставленого рахунку.

Згідно пп.3.4 договору, у разі несвоєчасної оплати друк продукції може не виконуватися і виконавець не несе відповідальності за невипуск газети. У будь-якому випадку оплата повинна бути проведена замовником не пізніше за п'ять банківських днів після отримання продукції.

Відповідно до пп.4.3 договору, після закінчення виготовлення газети виконавець надає замовнику видаткову накладну на відпуск продукції.

У пп.4.4. договору сторони передбачили, що замовник протягом 7 календарних днів з дня отримання видаткової накладної на відпуск продукції зобов'язаний направити виконавцю підписану видаткову накладну. У разі відмови від підписання накладної замовником без обґрунтованої мотивації (пред'явлення претензії) послуги вважаються наданими в повному обсязі. У разі мотивованої відмови замовника (пред'явлення претензій) сторонами складається двосторонній акт з термінами виправлення допущених недоліків.

Згідно пп.5.2 договору, у разі порушення замовником термінів розрахунків, він зобов'язується сплатити виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до пп.6.5 договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.15р.

Згідно даних позивача, на виконання договору № 35 про виробництво поліграфічної продукції від 02.01.15р. ним було виготовлено та передано відповідачу поліграфічну продукцію згідно видаткових накладних: № СФ-0003741 від 13.10.15р. на суму 2024,64 грн. та № РН-0003921 від 21.10.15р. на суму 8385,12 грн., всього на загальну суму 10409,76 грн. (а.с.3,16,17).

Позивач зазначив, що вказані видаткові накладні були підписані ним та передані уповноваженому представнику відповідача, але не були ним підписані та повернуті. При цьому позивач вважає, що послуги з друку поліграфічної продукції були надані ним у повному обсязі та прийняті відповідачем в порядку пп.4.4 договору.

Позивач, обґрунтовуючи заявлений позов, вважає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань по оплаті вартості поліграфічних послуг, станом на день подання позову (24.01.17р.) утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 9421,21 грн. (а.с.3,4).

У зв'язку з цим, позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 2254,48 грн. на підставі пп.5.2 договору, а також 1408,86 грн. інфляційних нарахувань та 363,00 грн. 3% річних на підставі ст.625 ЦК України (а.с.3,4,44-46).

Господарський суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір № 35 про виробництво поліграфічної продукції від 02.01.15р. є договором підряду.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог не подано будь-яких доказів, які б підтвержували виготовлення та передання ним відповідачу продукції відповідно до договору № 35 про виробництво поліграфічної продукції від 02.01.15р.

Крім того, позивачем не було подано рахунку, який відповідно до умов пп.3.2 договору позивач повинен був виставити відповідачу.

Надані позивачем в обґрунтування заявленого позову видаткові накладні: № СФ-0003741 від 13.10.15р. на суму 2024,64 грн. та № РН-0003921 від 21.10.15р. на суму 8385,12 грн., господарський суд вважає неналежними доказами наявності заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки вони не підписані відповідачем та у них відсутнє посилання на укладений між сторонами договір № 35 про виробництво поліграфічної продукції від 02.01.15р. (а.с.3,16,17).

Суд також вважає, що навіть при наявності доказів виготовлення та передання відповідачу продукції відповідно до договору № 35 від 02.01.15р., позивач мав виконувати ці роботи лише у разі виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо попередньої оплати відповідно до виставленого позивачем рахунку згідно умов пп.3.3 договору.

Крім того, як вже вище зазначалось, відповідно до пп.6.5 договору, цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.12.15р. В тексті договору відсутні посилання на те, що він діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Тобто, дія договору, як і зобов'язання сторін припинились 31.12.15р.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст.34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Позивачем в обґрунтування заявленого позову, не подано належних доказів, які б підтверджували наявність заборгованості відповідача перед позивачем та порушення відповідачем умов договору № 35 про виробництво поліграфічної продукції від 02.01.15р.

У зв'язку з цим, господарський суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог, а тому в їх задоволенні відмовляє.

При відмові в позові судовий збір, згідно ст.49 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.04.17

Суддя Гансецький В.П.

Друк.: 2 прим.:

1 - у справу,

2 - відповідачу (рек. з повід. про вруч.).