РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2017Справа №910/2262/17

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС"
доПриватного акціонерного товариства "Київський страховий дім"
простягнення 25 252, 69 грн.

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача: Січкаренко Р.Г. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

13.02.2017 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (далі - позивач, ПрАТ "СГ "ТАС") з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (далі - ПрАТ "Київський страховий дім") про стягнення 25 252, 69 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ "СГ "ТАС" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № ПК/21 від 20.11.2015 р., страхового акту № 18041Р/52/16 від 16.11.2016 р. внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 16.10.2016 р. за участю застрахованого транспортного засобу "МАЗДА", д/н НОМЕР_1, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 25 252, 69 грн., а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Оскільки цивільно-правова відповідальність водія "ШКОДА", д/н НОМЕР_2, була застрахована у відповідача на підставі Полісу № АЕ/7798557 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2017 порушено провадження у справі № 910/2262/17 та призначено її до розгляду на 07.04.2017.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву про відкладення розгляду справи, у зв'язку з перебуванням свого представника в інших судових засіданнях.

Представник позивача наполягав на позові, надавав усні пояснення по справі.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 07.04.2017 відповідно до ст. 85 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2015 року між ПрАТ "СГ "ТАС" та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № ПК/21 (далі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом "МАЗДА", д/н НОМЕР_1.

Відповідно до п. 9 Договору страхування на умовах цього Договору підлягають страхові ризики, які зазначаються в загальних умовах страхування, а саме:

- страховий ризик "ДТП" - подія, що сталася під час руху ЗТЗ або іншого транспортного засобу, внаслідок якої завдані матеріальні збитки страхувальникові;

- страховий ризик "Незаконне заволодіння" - незаконне заволодіння ЗТЗ та пошкодження або знищення ЗТЗ внаслідок ДТП при незаконному заволодінні;

- страховий ризик "Протиправні дії третіх осіб" ("ПДТО") - протиправні дії третіх осіб, що спрямовані на пошкодження, знищення ЗТЗ та/або ЗДО та/або на пошкодження, знищення або крадіжку (таємне викрадення) частин деталей, вузлів, агрегатів, приладів ЗТЗ та/або ЗДО;

- страховий ризик "Стихійне лихо" - землетрус, зсув, обвал, провалля, буря, ураган, шквал, смерч, сильний дощ, тривалі дощі, сильна злива, град, паводок, підтоплення, затоплення, падіння дерев та інших предметів з будь-яких причин, напад тварин;

- страховий ризик "Пожежа" - раптове виникнення вогню, що здатний самостійно поширюватися поза межі місць, спеціально призначених для його розведення і підтримки, у тому числі викликаного коротким замиканням в електрообладнанні застрахованого ТЗ, крім випадків підпалу, у тому числі задимлення в результаті пожежі, виділення сажі і корозійного газу, а також вплив на застрахований ТЗ продуктів згоряння (диму, сажі, кіптяви), незалежно від місця виникнення пожежі, а також збитки, завдані внаслідок заходів, спрямованих на порятунок ТЗ, гасіння пожежі чи запобігання поширення пожежі, в тому числі збитки, завдані засобами пожежогасіння.

Договір страхування укладено на термін з 00:00 год. 21.11.2015 року по 23:59 год. 20.11.2016 року (п. 5.1 Договору).

У п. 1 Договору, наведено застрахований позивачем транспортний засіб - "МАЗДА", д/н НОМЕР_1.

16.10.2016 р. в с. Гора, Бориспільського району, сталася дорожньо-транспортна пригода: водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем ШКОДА, д/н НОМЕР_2, допустив зіткнення з автомобілем МАЗДА, д/н НОМЕР_1, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2016 р. по справі № 359/8998/16-п ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до рахунку ТОВ "Ніко Техно Мегаполіс" № 00468 від 18.10.2016 року, вартість відновлювального ремонту "МАЗДА", д/н НОМЕР_1, за вирахуванням фарбування заднього бампера на суму 1 296, 00 грн. та витратних матеріалів на суму 1 488, 01 грн., становить 25 252, 69 грн.

Відтак, позивач на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № ПК/21 від 20.11.2015 р., страхового акту № 18041Р/52/16 від 16.11.2016 р., постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2016 р. по справі № 359/8998/16-п, внаслідок завданої шкоди застрахованому транспортному засобу під час спірної ДТП здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 25 252, 69 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного дорученням № 111158 від 21.11.2016 р.

Відповідно до ст. 993 ЦК України виплата страхового відшкодування страхувальнику є юридичним фактом, з яким закон пов'язує виникнення у страховика у межах фактичних витрат права вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні норми містить стаття 27 Закону України "Про страхування", за приписами якої до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таке право позивач може реалізувати, звернувшись за виплатою і до страхової компанії (відповідача), яка застрахувала цивільну відповідальність особи, яка завдала шкоди, на підставі Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", адже за змістом статті 3 цього Закону одним із принципів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є гарантоване забезпечення відшкодування шкоди потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи, на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, була застрахована ПрАТ "Київський страховий дім" на підставі Полісу № АЕ/7798557 зі строком дії з 17.04.2016 р. по 16.04.2017 р., цим полісом встановлено франшизу в розмірі 0, 00 грн.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно із статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, які не відшкодовуються страховиком за договором страхування.

Отже, в даному випадку саме відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності автомобіля марки ШКОДА, д/н НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, тобто особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги, яке ця особа має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відтак, розмір шкоди (як оціненої так і фактично завданої) та коефіцієнт фізичного зносу застрахованого автомобіля підлягають доведенню перед судом сторонами спору належними засобами доказування відповідно до статей 32, 34 ГПК України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Водночас, суд враховує, що Закони України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачають зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, на що також вказує Верховний Суд України у постанові від 15.04.2015 р. у справі № 3-50гс15, проте, відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при здійсненні відшкодування обов'язковим є врахування зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Стаття 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" надає визначення поняття "шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого". Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана:

- з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху;

- з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого;

- з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди;

- з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу;

- з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відтак, оскільки страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, на умовах спеціального нормативно-правого акта, а саме Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", то в даному випадку застосовуються норми цього Закону, а саме статті 29.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395) значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Застрахований ПрАТ "СК "АХА Страхування" транспортний засіб "МАЗДА", д/н НОМЕР_1, - 2015 року випуску. Тобто, станом на дату ДТП автомобілю був 1 рік.

Так як строк експлуатації транспортного засобу менший ніж 5 років, тоді значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

01.12.2016 р. позивачем на адресу відповідача направлялась заява на виплату страхового відшкодування № Г.04.0.1/390 на суму 25 252, 69 грн., яка отримана відповідачем 05.12.2016 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (копія в матеріалах справи).

Проте відповідач не виплатив страхове відшкодування.

Водночас, позивач, у свої позовній заяві вказує на те що, вартість матеріального збитку вищевказаного автомобіля "МАЗДА", згідно калькуляції (Аудатекс) № 08205/52/2 від 26.10.2016, з врахуванням коефіцієнту зносу та з зазначенням вартості проведення ремонтних робіт пошкодженого транспортного засобу складає 22 743, 38 грн. У судовому засіданні представник позивача проти даного факту не заперечував.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода, цивільно-правову відповідальність за яку несе власник цього транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-який наземний транспортний засіб, який експлуатується особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на законних підставах;

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності, відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну внаслідок експлуатації автомобіля ШКОДА, д/н НОМЕР_2 була застрахована у ПрАТ "Київський страховий дім" за полісом № АЕ/7798557.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Частиною 2 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За таких обставин, у зв'язку із настанням страхового випадку - пошкодженням ОСОБА_3 автомобіля МАЗДА, д/н НОМЕР_1, у відповідача виник обов'язок відшкодувати останньому витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тож, враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що позивач виплатив страхове відшкодування застрахованого автомобіля МАЗДА, д/н НОМЕР_1 у нього виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду, тобто, у даному випадку - до ПрАТ "Київський страховий дім".

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вказані норми права та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, виплаченої позивачем страхувальникові за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, відповідно до ремонтної калькуляції (Аудатекс) № 08205/52/2 від 26.10.2016, підлягає задоволенню в розмірі 22 743, 38 грн., тобто частково.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" (04053, місто Київ, вулиця Артема, будинок 37-41, код ЄДРПОУ - 25201716) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (03062, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 65; ) 22 743, 38 грн. страхового відшкодування та 1 441, 01 грн. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 12.04.2017 р.

Суддя Ю.О. Підченко