ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2017 справа № 908/2590/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_6 за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Елтіз» м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від02.02.2017р.
у справі№ 908/2590/16 (суддя Зінченко Н.Г.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури «Лідер Електрик» м. Запоріжжя
доПриватного підприємства «Елтіз» м. Запоріжжя
простягнення 184 800,00 грн

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури «Лідер Електрик» м. Запоріжжя звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного підприємства «Елтіз» м. Запоріжжя про стягнення 184 800,00грн.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.02.2017р. у справі №908/2590/16 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства «Елтіз» м. Запоріжжя на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури «Лідер Електрик» 92 400,00грн. неустойки та 1380,00грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 02.02.2017р. по справі №908/2590/16 скасувати в частині стягнення 92 400,00грн. та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити у повному обсязі.

Підставами для скасування рішення господарського суду скаржник вважає порушення норм матеріального права.

Скаржник посилається на те, що своєчасне виконання відповідачем своїх зобовязань по відвантаженню продукції залежить від дій позивача по наданню транспортних засобів, доказів чого останнім не надано, а тому, вимоги про застосування до відповідача відповідальності за порушення договірних зобовязань є неправомірними.

Крім того, апелянт зазначає про те, що перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, тому застосування судом п. 9.3. Договору, згідно якого застосування 10% штрафних санкції можливо тільки за спливом 30-денної прострочки, не змінює факту наявності порушення строку поставки у визначений день.

Представник позивача у судове засідання прибув, надав заперечення на апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судове засідання прибув, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Судове засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку розгляду апеляційної скарги встановленого ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2015р. Приватним підприємством «Елтіз» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури «Лідер Електрик» (Покупець) укладено Договір поставки № 906/ДПС-15, відповідно до п. 1.1 якого Постачальник зобовязується поставити, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити Продукцію в кількості, асортименті і за ціною, погодженою Сторонами у Специфікаціях (додатках) до цього Договору, підписаних Сторонами на кожну партію Продукції.

Найменування, асортимент, кількість, ціна одиниці та загальна вартість Продукції, строки поставки та оплати погоджуються Сторонами в Специфікаціях до цього Договору, які підписуються уповноваженими представниками Сторін і є його невідємними частинами. Сторони в Специфікаціях до цього Договору можуть передбачити умови, які відрізняються від умов, передбачених цим Договором (п. 4.1 Договору).

Згідно з п. 4.2 Договору Сторони визначили базисні умови поставки FCA за адресою: Запорізька обл., Запорізький р-н, с. Лукашеве, вул. Перспективна, 4/А (місце поставки) згідно з міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року. Інші умови поставки можуть додатково оговорюватися на кожну конкретну поставку в узгоджених Сторонами Специфікаціях.

Відповідно до п. 4.3 Договору визначено, що разом із Продукцією, але не пізніше дати поставки, Постачальник зобовязується надати Покупцю оригінали документів: рахунок-фактура, видаткова накладна на відпуск товару, товарно-транспортна накладна, паспорт на виріб, сертифікат и походження і відповідності (у разі, якщо Продукція підлягає обовязковій сертифікації) та податкова накладна, яка надається в електронному вигляді.

Інші умови оплати за даним Договором, можуть додатково погоджуватись Сторонами на кожну конкретну партію Продукції в Специфікаціях до даного договору (п.5.3 Договору).

Відповідно до п. 6.2 Договору місцем приймання-передачі Продукції вважається місце передачі Продукції безпосередньо Покупцю згідно з визначеними Сторонами базисними умовами поставки або виходячи з умов підписаних Специфікацій. Ризик випадкової загибелі або пошкодження Продукції переходить до Покупця з моменту передачі Продукції Покупцю.

Згідно з п. 12.1 Договору, даний Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2015 року. Дію даного Договору може бути призупинено за ініціативою будь-якої із Сторін на підставі обовязкового письмового повідомлення іншої Сторони за 30 календарних днів до дати його зупинення. Якщо за 10 календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна із Сторін не виявить бажання його розірвати, Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих самих умовах.

Сторонами підписано Специфікацію № 2 до Договору, якою передбачено поставку Продукції: трансформатор ТСЗ 630/10-УЗ 10/0,4 Д/Yн-11 в кількості 10 шт. за ціною 154000,00 грн. без ПДВ, загальною вартістю з ПДВ 1848000,00 грн. Умови оплати: 50% передоплата 30.06.2015 (5000,00 грн. для розміщення замовлення у виробництво), 50% відстрочка платежу на 30 календарних днів після відвантаження. Умови поставки: самовивіз, с. Лукашево, вул. Перспективна, 4А. Строки поставки: 5 штук відвантаження через 40 днів після розміщення у виробництво, інші 5 штук через 35 днів від дати попереднього відвантаження.

Договір та специфікація до нього підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств без заперечень.

Оцінивши зміст спірного договору, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що останній за правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

Згідно з статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобовязаний виконати свій обовязок та зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

На виконання умов договору Специфікації №2 від 01.04.2015р., позивач здійснив оплату в розмірі 5000,00грн. за розміщення замовлення у виробництво (зараховано банком 22.06.2015р.), що підтверджується платіжним дорученням №3408 від 19.06.2015р.

30.06.2015р. на виконання вимог Специфікації № 2 від 01.04.2015р. позивачем здійснена попередня оплата замовлення в розмірі 50% вартості замовлення на суму 919000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3624 від 30.06.2015р.

Специфікацією №2 до Договору сторони визначили строк та умови поставки. Умови поставки: самовивіз, с. Лукашево, вул. Перспективна, 4А. Строки поставки: 5 штук відвантаження через 40 днів після розміщення у виробництво, інші 5 штук через 35 днів від дати попереднього відвантаження.

Згідно з п. 4.2 Договору Сторони визначили базисні умови поставки FCA за адресою: Запорізька обл., Запорізький р-н, с. Лукашеве, вул. Перспективна, 4/А (місце поставки) згідно з міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2010 року. Інші умови поставки можуть додатково оговорюватися на кожну конкретну поставку в узгоджених Сторонами Специфікаціях.

Пунктом 4.5 Договору визначено, що датою поставки Продукції за кількістю/асортиментом вважається дата, зазначена в видатковій накладній Постачальника, яка передається Покупцю.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідач передав у власність позивачу трансформатори ТСЗ-630/10-УЗ 10/0,4 Д/Yн-11 в кількості 10 шт. згідно наступних документів: - накладна № 1267 від 25.12.2015 (трансформатор 5 шт.) 924000,00 грн.; - накладна № 268 від 16.03.2016 (трансформатор 5 шт.) 924000,00 грн. На загальну суму - 1848000,00 грн.

Пунктом 3 Специфікації №2 визначено, що строк поставки перших 5 одиниць трансформаторів визначено через 40 днів після розміщення у виробництво.

Матеріалами справи підтверджено, що 22.06.2015р. позивач здійснив оплату в розмірі 5000,00грн. за розміщення замовлення у виробництво. Як пояснили представники сторін у судовому засіданні, моментом розміщення у виробництво, як позивач так і відповідач, вважають дату оплати 5 000,00грн. для розміщення заказу у виробництво. Суд не заперечує проти такого тлумачення п. 5 Специфікації №2, оскільки сторони чітко не узгодили таке поняття як "розміщення у виробництво".

За таких обставин строк відвантаження першої партії продукції сплив 03.08.2015р. (22.06.2015р. + 40 днів).

Однак, колегія суддів не погоджується з розрахунком кінцевого строку поставки другої партії продукції визначеного господарським судом, оскільки, відповідно до п. 3 Специфікації №2 інші 5 штук трансформаторів повинні бути поставлені через 35 днів від дати попереднього відвантаження. Тобто, сторони пов'язують обчислення строків цієї поставки саме з дати відвантаження попередньої партії, а не з певною визначеною датою або іншою подією.

Отже, враховуючи, що фактичною датою першої поставки є 25.12.2015р., що підтверджується видатковою накладною №1267, тому, строк відвантаження другої партії продукції сплив 30.01.2016р. (25.12.2015р.+35дн.).

Водночас, це не призвело до неправомірних висновків господарського суду, викладених у рішенні, щодо наявності прострочення поставки продукції.

Отже, враховуючи вищевикладене, матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем зобовязань по Договору поставки № 906/ДПС-15 від 01.04.2015р., оскільки відповідно до Специфікації №2 строк відвантаження першої партії продукції сплив 03.08.2015р., а другої 30.01.2016р.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з вимогами пункту 7 статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю Завод низьковольтної апаратури «Лідер Електрик» звернулось з позовом до Приватного підприємства «Елтіз» про стягнення 184800,00грн. неустойки за прострочку поставки продукції по Договору поставки № 906/ДПС-15 від 01.04.2015р.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до п. 9.3 Договору у разі порушення строків поставки Продукції Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості Продукції за кожний день прострочки поставки. У випадку порушення строку поставки більше 30 днів, Постачальник додатково до інших санкцій на вимогу Покупця зобовязується сплатити неустойку (штраф) у розмірі 10% вартості не поставленої у строк партії.

Враховуючи вищевикладене, здійснивши розрахунок штрафу, наданий позивачем, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що він є вірним.

Однак, відповідачем у відзиві на позов заявлено про сплив строку позовної давності щодо стягнення штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ст.ст. 256-257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України вказано, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до ч.5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Пунктом 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як зазначалось вище, строк відвантаження першої партії продукції сплив 03.08.2015р., а другої 30.01.2016р., а враховуючи п. 9.3 Договору, нарахування штрафу може бути здійснено лише зі спливом 30 днів від цієї дати, тобто 03.09.2015р. (03.08.2015р. + 30днів) та 01.03.2016р. (30.01.2016р. + 30 днів) відповідно.

Таким чином, враховуючи, що з позовною заявою позивач звернувся до суду 04.10.2016р., що вбачається зі штампу господарського суду Запорізької області, колегія суддів погоджується з висновком суду, що строки позовної давності підлягають застосуванню лише щодо вимог про стягнення штрафних санкцій за прострочення поставки першої партії продукції, тому, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки підлягають задоволенню частково в розмірі 92400,00грн.

При цьому, застосувавши позовну давність, господарський суд виходив в тому числі з умов п. 9.3. Договору.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ст.ст. 6 та 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, право позивача на нарахування штрафу з відповідача виникає лише в строки, визначені умовами договору.

Щодо посилання скаржника на те, що своєчасне виконання відповідачем своїх зобовязань по відвантаженню продукції залежить від дій позивача по наданню транспортних засобів та невірне тлумачення судом умов FCA ІКОТЕРМС 2010 колегія суддів зазначає наступне.

Термін "франко-перевізник" означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Згідно із ст. А.4 FCA ІНКОТЕРМС 2010 продавець зобов'язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 "а", у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки. Поставка вважається здійсненою, коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього.

Стаття А.7 FCA ІНКОТЕРМС 2010 передбачає обов'язок продавця надати достатнє повідомлення покупцю про здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4. На покупця ст. Б.7 FCA ІНКОТЕРМС 2010 покладає обов'язок дати продавцю достатнє повідомлення про назву особи, зазначеної в статті А.4, і, в разі необхідності, визначити вид транспорту, а також дату чи період поставки, і, в разі потреби, пункт у межах місця, де товар повинен бути доставлений перевізнику або іншій особі, зазначеній покупцем.

Статтею 664 Цивільного кодексу України визначено, що обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності на підприємстві в спірний період необхідної кількості продукції, передбаченої договором, для забезпечення належного виконання умов договору поставки, повідомлення позивача про готовність продукції до поставки, невиконання позивачем своїх зобов'язань за договором поставки або відмови позивача від отримання товару за договором, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про порушення Приватним підприємством «Елтіз» передбачених договором строків поставки.

Крім того, як зазначалось вище, спірний договір за правовою природою є договором поставки і не містить будь-яких умов або посилань щодо виготовлення продукції.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене та здійснивши повний перегляд справи, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду Запорізької області від 02.02.2017р. у справі №908/2590/16 підлягає залишенню без змін, але з мотивів, викладених у постанові, а апеляційна скарга - без задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Елтіз» м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 02.02.2017р. у справі №908/2590/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 02.02.2017р. у справі №908/2590/16 - залишити без змін, з мотивів, викладених у постанові.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Н.В. Ломовцева

Судді: О.А. Скакун

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1прим.-Позивачу;

1прим.-Відповідачу;

1прим.-У справу;

1прим.-ДАГС;

1прим.-ГСЗО.