ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"07" квітня 2017 р.№ 916/791/17

Суддя господарського суду Одеської області Петров В.С., розглянувши матеріали позовної заяви № 845/17 Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення неустойки в сумі 247105,18 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення неустойки в сумі 247105,18 грн., нарахованої за період з 24.11.2015 р. по 28.02.2017 р.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначені Законом України „Про судовий збір від 08.07.2011 р. (зі змінами і доповненнями). В силу приписів ч. 1 ст. 4 вказаного Закону (в редакції, чинній з 01.01.2017 р.) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Також згідно підпунктів 1, 2 пункту 2 ч. 2 ст. 4 цього Закону ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у 2017 році - 1600 грн.

Наразі, як зазначено в п. 2.21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Так, в якості доказів сплати судового збору за подання позову заявником до позовної заяви додані платіжні доручення № 221 від 22.04.2016 р. на суму 3168,24 грн. та № 190 від 28.03.2017 р. на суму 538,35 грн. Проте, вказане платіжне доручення № 221 від 22.04.2016 р. не може прийняте судом як належний доказ сплати судового збору за подану позовну заяву, виходячи з наступного. По-перше, зазначене платіжне доручення № 221 свідчить про сплату заявником судового збору на суму 3168,24 грн. 22 квітня 2016 р., тобто майже за рік до подачу заявленого позову № 01-13/1332 від 04.04.2017 р. до господарського суду. По-друге, той факт, що в графі „Призначення платежу платіжного доручення № 221 вказано „Судовий збір за позовом ДКВ ОМР, Госп. суд. Од.обл. не свідчить про сплату судового збору саме за позов до ФОП ОСОБА_1 про стягнення неустойки. Як випливає зі змісту позову, предметом спору є стягнення суми неустойки, нарахованої за період з 24.11.2015 р. по 28.02.2017 р. В свою чергу вказане свідчить, що право на звернення позивача до суду із заявленим позовом виникло після 28 лютого 2017 року, а відтак позивач не міг сплачувати судовий збір у квітні 2016 р. за подачу даного позову про стягнення неустойки, нарахованої за період з 24.11.2015 р. по 28.02.2017 р. Відповідно зазначене платіжне доручення № 221 від 22.04.2016 р. не є належним доказом сплати судового збору саме за поданий заявником позов.

З огляду на вказане, господарський суд доходить до висновку про ненадання заявником доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі за подану позовну заяву до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення неустойки в сумі 247105,18 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Таким чином, приймаючи до уваги те, що позивач не надав належних доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі, господарський суд вважає за необхідне позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради повернути без розгляду.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись ст. 57, п. 4 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,

суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення неустойки в сумі 247105,18 грн. повернути без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено у 5-денний термін з дня її прийняття.

Додаток: матеріали позовної заяви з додатком на 23 арк.

Суддя В.С. Петров