ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2017 р. Справа № 911/5/17

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідачів ОСОБА_2 сільської ради Ставищенського району Київської області

Громадська організація Тарган

про стягнення 400 000,00грн

Суддя С.І. Чонгова

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 (паспорт);

від відповідача 1: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 27.01.2017);

від відповідача 2: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 27.01.2017);

СУТЬ СПОРУ: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1П.) звернувся до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Ставищенського району та до Громадської організації Тарган про стягнення 400 000,00грн збитків.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачі заподіяли збитки позивачу шляхом перешкоджання вилову риби та збору урожаю. При цьому, відповідно до рішення господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі 911/219/16 за позивачем визнано право власності на весь залишок невиловленої риби та обєкти аквакультури зарибковий матеріал, а саме: амур, товстолоб, товстолоб строкатий, які, як вказує позивач були вселені ним у став Великий у селі Кривець Ставищанського району на підставі актів зариблення №8 від 10.04.2015 та №9 від 17.04.2015 загальною масою 3065кг, з урахуванням природного приросту.

Відповідачі у справі ОСОБА_2 сільська рада Ставищенського району та Громадська організація Тарган заперечують проти позовних вимог позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, вказуючи на необґрунтованість позовних вимог та розрахунку збитків, заявлених до стягнення позивачем.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.02.2017 у даній справі, судом для розрахунку розміру завданих збитків з визначення вартості невиловиленої риби, призначено судову економічну експертизу.

Супровідним листом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №3948-17 від 15.03.2017 матеріали справи №911/5/17 повернуті до господарського суду через неможливість проведення судової експертизи, у звязку з відсутністю в реєстрі методики щодо встановлення вартості невиловленої риби.

30.03.2017 позивачем подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якого позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів по 89 125,00грн збитків за зариблення ставу Великий, суму збитків позивач розраховує відповідно до актів про зариблення на суму 89125,00грн, сума зариблення вказаного ставу також підтверджується рішенням господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі №911/219/16 та пояснив, що таким чином він оцінив вартість невиловленої риби, оскільки експертизою це встановити неможливо.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Ставищенською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ПП Демянчуком ОСОБА_4 (орендар) 14.06.2006 укладений договір оренди водного обєкту та земель водного фонду про передачу в оренду водного обєкту та земельної ділянки водного фонду загальною площею 26,5138га, в тому числі: під водним обєктом 19,5478га, прибережна захисна смуга 6,966га, яка знаходиться на території ОСОБА_2 сільської ради Ставищенського району Київської області, із гідротехнічними спорудами строком на 10 років для риборозведення (арк. с. 108-112).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.06.2015 у справі №911/328/15 за позовом прокурора Ставищенського району Київської області в інтересах держави в особі ОСОБА_2 сільської ради Ставищенського району Київської області до Ставищенської районної державної адміністрації у Київській області та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 визнано недійсним розпорядження голови Ставищенської районної державної адміністрації у Київській області від 22.04.2004 №309 Про затвердження та передачу в оренду земельної ділянки водного фонду ПП ОСОБА_1П. та визнаний недійсним договір оренди водного обєкту та земель водного фонду від 14.09.2006, укладеного між Ставищенською районною державною адміністрацією та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, який 22.09.2006 зареєстрований у Ставищенському районному відділі №23 Київської регіональної філії центру Державного земельного кадастру за №70.

Вказані обставини встановлені рішенням господарського суду Київської області від 09.03.2016 у справі №911/219/16.

У відповідності до ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказаним рішенням, що набрало законної сили, зокрема, визнано за ФОП ОСОБА_1 право власності на весь залишок невиловленої риби та обєкти аквакультури зарибків матеріал, а саме амур, товсто лоб, товсто лоб строкатий, які були вселені у став «Великий» у с. Кривець Ставищенського району на підставі актів зариблення №8 від 10.04.2015 та №9 від 17.04.2015 загальною масою 3065кг, з урахуванням природного приросту.

Відповідно до актів про зариблення №8 від 10.04.2015 та №9 від 17.04.2015 (а.с.20, 21) та накладних на придбання риби № 17 від 10.04.2015 та №1492 від 17.04.2015 (а.с.20, зворот, 21, зворот), які також досліджувались судом при прийнятті рішення у справі №911/219/16, вартість зарибкового матеріалу становить 89125,00грн

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про аквакультуру», об'єкти аквакультури можуть перебувати в державній, комунальній чи приватній власності.

Об'єкти аквакультури, які розведені, утримуються та/або вирощуються підприємствами, установами та організаціями державної або комунальної власності, є об'єктами права державної або комунальної власності.

Об'єкти аквакультури, які розведені, утримуються та/або вирощуються суб'єктами аквакультури у межах наданих їм відповідно до закону у приватну власність, в користування рибогосподарських водних об'єктів (їх частин), рибогосподарських технологічних водойм, акваторій (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України, у межах належних їм технологічних пристроїв і споруд (рибницький басейн, плавучий рибницький садок тощо) або набуті іншим не забороненим законом шляхом, перебувають у їх приватній власності.

Як визначено ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 318 ЦК України, усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Як визначено ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 320 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово звертався до ОСОБА_2 сільської ради щодо вилову власної риби, що зариблена ним у став «Великий», а також до правоохоронних органів щодо перешкод у вилові риби зі ставу «Великий».

Відповідач у справі ОСОБА_2 сільська рада заперечуючи проти позовних вимог у даній справі зазначає, що став «Великий»знаходиться на його балансі, та після визнання в судовому порядку договору оренди недійсним повернутий йому позивачем у даній справі, при цьому як вказує рада став «Великий» є водоймою без обмеження права загального користування, а також те, що Громадською організацією «Тарган» проведено благодійне зариблення вказаного ставу, та крім того у водоймі знаходиться хижа риба, яка є власністю громади села.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 сільська рада зазначає, що у водоймі постійно проводився волов риби громадою селі, а також що у серпні 2015 у вказаній водоймі стався мор риби, а отже позивач має право на вартість зарибкового матеріалу, оскільки встановити кількість риби, зарибленої позивачем, з урахуванням природного приросту на теперішній час неможливо та ставить під сумнів, що у ставу є риба, яка належить позивачу.

У судовому засіданні 30.03.2017 представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради заявив про свою згоду на вилов позивачем риби частинами на суму вартості зарибкового матеріалу під наглядом громади при узгодженні ціни та графіку вилову риби, проте, позивач заперечив проти такої можливості, посилаючись на неможливість таких узгоджень, оскільки виникнуть нові суперечки з приводу ціни та кількості риби. Крім того, позивач вказує, що він неодноразово звертався до відповідача проте, відповідачем такі зверненні залишенні без задоволення.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.02.2017 у даній справі, судом для розрахунку розміру завданих збитків, щодо яяких необхідні спеціальні знання, призначено судову економічну експертизу.

Супровідним листом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №3948-17 від 15.03.2017 матеріали справи №911/5/17 повернуті до господарського суду через неможливість проведення судової експертизи, у звязку з відсутністю в реєстрі методики щодо встановлення вартості невиловленої риби.

Оцінюючи в сукупності надані документи та пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що відповідачем у даній справі ОСОБА_2 сільською радою фактично заперечується можливість повернення позивачу його власності, у вигляді зарибкового матеріалу, та взагалі наявність у ставу «Великий» риби, що належить позивачу, а також рада перешкоджає вилову позивачем власної риби.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відносно вимог позивача щодо перешкод, які чиняться відповідачем 2 у даній справі Громадської організації «Тарган» у вилові зарибкового матеріалу, суд зазначає, що така особа не є власником ставу «Великий», крім того, позивачем не надано суду доказів протиправності дій такої особи при розпорядженні ним правом власності.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог у даній справі до відповідача 1 ОСОБА_2 сільської ради щодо стягнення 89125,00грн збитків, та відмови в задоволенні позовних вимог до Громадської організації «Тарган» про стягнення збитків, з огляду на їх необґрунтованість завдання такою особою.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати підлягають відшкодування позивачу за рахунок відповідача 1 ОСОБА_2 сільської ради в розмірі 1378,00грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 сільської ради Ставищенського району Київської області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 89125,00грн збитків, а також 1378,00грн витрат, понесених позивачем на оплату позову судовим збором.

3. В задоволенні позову до Громадської організації «Тарган» відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 07.04.2017.

Суддя С.І. Чонгова