ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.03.2017 Справа № 904/772/17

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет", смт. Слобожанське, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Южцентрострой - 1", м. Дніпро

про стягнення 146322грн.46коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. №20/09/16 від 20.09.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2, дов. №б/н від 17.02.2017р.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» смт. Слобожанське звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «Южцентрострой-1» м. Дніпро з позовом про стягнення штрафних санкцій в розмірі 146322грн.46коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем положень договору №0807/16 від 08.07.2016р. (з урахуванням додаткових угод №1 та №2 від 08.07.2016р. до договору) щодо своєчасної реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних; акти виконаних робіт №1 від 30.09.2016р. на суму 119091грн.73коп. (сума ПДВ 19848грн.62коп.), №2 від 30.09.2016р. на суму 159769грн.94коп. (сума ПДВ 26628грн.32коп.), №3 від 30.09.2016р. на суму 45511грн.08коп. (сума ПДВ 7585грн.18коп.), №4 від 30.09.2016р. на суму 99785грн.86коп. (сума ПДВ 16630грн.98коп.), №5 від 30.09.2016р. на суму 14808грн.79коп. (сума ПДВ 2468грн.13коп.)

Позивач зазначає, що згідно положень статей 187, 201 ОСОБА_3 кодексу України відповідач мав зареєструвати податкові накладні №1 від 30.09.2016р., №2 від 30.09.2016р., №3 від 30.09.2016р., №4 від 30.09.2016р., №5 від 30.09.2016р. протягом 15днів з дати їх видачі, тобто до 15.10.2016р. Вказані податкові накладні були зареєстровані 17.10.2016р.

На підставі пункту 13.14 договору №0807/16 від 08.07.2016р. за порушення строку реєстрації податкових накладних позивач нарахував та заявив до стягнення штрафні санкції у розмірі подвійної суми ПДВ, вказаної в податкових накладних, а саме - в розмірі 146322грн.46коп.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2017р. було порушено провадження у справі та призначено судове засідання. У звязку з незявленням представника відповідача, ненаданням витребуваних судом матеріалів та задоволенням клопотання відповідача, розгляд справи був відкладений.

В додаткових поясненнях від 08.02.2017р. позивач вказав, що накладні були складені 30.09.2016р., граничний строк для їх реєстрації 15.10.2016р. Згідно з розясненнями Державної фіскальної служби, якщо пятнадцятий день, що настає за днем виписки податкових накладних припадає на святковий чи вихідний, терміни реєстрації не переносяться.

З огляду на викладене, позивач наполягає на правомірності застосування до відповідача штрафних санкцій за договором.

У відзиві, наданому до суду, відповідач не погодився із заявленими вимогами з наступних підстав:

- штраф може застосовуватись тільки за невиконання або неналежне виконання стороною господарських, а не податкових зобовязань;

- згідно статті 549 Цивільного кодексу України штраф може вираховуватися лише у відсотках від суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобовязання;

- стаття 113 ОСОБА_3 кодексу України визначає, що строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань.

Застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених цим Кодексом та іншими законами України, не дозволяється.

З урахуванням положень пункту 120-1.1 статті 120-1 ОСОБА_3 кодексу України штраф дорівнював би сумі 7316грн.13коп.

- згідно статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

- податкові накладні були відіслані 13.10.2016р. в електронному режимі для реєстрації. Наступного дня підприємством було отримано електронне повідомлення державної податкової інспекції про зупинення реєстрації податкових накладних через розірвання договору про визнання електронних документів. В понеділок 17.10.2016р. доступ до електронного обслуговування був поновлений та відбулась реєстрація податкових накладних.

Відповідач наполягає на тому, що зупинення електронного обслуговування відбулось безпідставно через внутрішню взаємодію структурних підрозділів державної податкової інспекції.

Посилаючись на вищевикладені підстави, відповідач просив згідно до статті 83 Господарського процесуального кодексу України визнати недійсною частину 3 пункту 13.14 додаткової угоди №2 від 08.07.2016р. до договору.

В додаткових поясненнях від 23.02.2017р. позивач вказав, що відповідач свідомо уклав договір №0807/16 від 08.07.2016р. саме на тих умовах, що в ньому зазначені. В договорі прописані зобовязання сторін, у тому числі, зобовязання своєчасно зареєструвати податкові накладні та сплатити штраф за їх несвоєчасну реєстрацію.

ОСОБА_3 кодексу України регламентують відносини між субєктом господарювання та органом державної фіскальної служби. В певних випадках, у разі порушення одним контрагентом податкового законодавства, в іншого контрагента можуть настати негативні наслідки такого порушення (наприклад: позбавлення податкового кредиту).

Пункт 13.14 договору №0807/16 від 08.07.2016р. не суперечить чинному законодавству. Тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Листування відповідача та державної податкової інспекції не спростовує та не підтверджує відсутність вини відповідача.

В поясненнях від 23.03.2017р. відповідач вказав, що наявний лист податкової інспекції у вигляді електронного документа про можливе розірвання договору про визнання електронної звітності та документів.

Нормами ОСОБА_3 кодексу України визначений механізм розрахунку штрафу за порушення строків реєстрації податкових накладних. Тобто, законом встановлений розмір та порядок нарахування штрафних санкцій. В даному випадку, сума штрафних санкцій становить 7316грн.13коп.

Твердження позивача про право нарахування штрафних санкцій та визначення їх розміру згідно статті 231 Господарського кодексу України є помилковим.

На підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні від 21.02.2017р. проголошено перерву до 06.03.2017р., з 29.03.2017р. по 30.03.2017р.

В судовому засіданні від 29.03.2017р. відповідач надав податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області № від 09.03.2017р. про застосування до відповідача штрафних санкцій за порушення строків реєстрації податкових накладних на підтвердження здійснення контролю в спірній сфері саме органом фіскальної служби.

Також відповідач пояснив суду, що просить визнати недійсною частину 3 пункту 13.14 договору №0807/16 від 08.07.2016р.(в редакції додаткової угоди №2 від 08.06.2016р.)

Заслухавши доводи сторін, дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією сторін, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» (далі замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Южцентрострой-1» (далі підрядник) був підписаний договір підряду з виконання робіт №0807/16 від 08.07.2016р. (далі договір)

Згідно договору підрядник зобовязується в установлений цим договором строк за завданням замовника виконати роботи на обєктах замовника власними, а за необхідності - залученими силами. В свою чергу, замовник зобовязується прийняти виконані роботи та сплатити їх вартість.

Відповідно до пункту 12.1 договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання повноважними представниками сторін та діє протягом року з моменту укладення.

Договір підписаний сторонами без зауважень та заперечень, в судовому порядку не визнаний недійсним.

В подальшому, сторонами були підписані акти виконаних робіт за формою КБ-2в №1 від 30.09.2016р. на суму 119091грн.73коп. (сума ПДВ 19848грн.62коп.), №2 від 30.09.2016р. на суму 159769грн.94коп. (сума ПДВ 26628грн.32коп.), №3 від 30.09.2016р. на суму 45511грн.08коп. (сума ПДВ 7585грн.18коп.), №4 від 30.09.2016р. на суму 99785грн.86коп. (сума ПДВ 16630грн.98коп.), №5 від 30.09.2016р. на суму 14808грн.79коп. (сума ПДВ 2468грн.13коп.)

Як вбачається з матеріалів справи. відповідач є платником податку на додану вартість.

Пунктом 6.2 договору на підрядника покладений обовязок надавати замовнику (шляхом направлення на електронну адресу замовника) податкові накладні, складені в електронній формі з дотриманням вимог законодавства (у тому числі з дотриманням вимоги щодо реєстрації в порядку, встановленому законодавством України, електронного підпису уповноваженої підрядником особи) та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, протягом пяти календарних днів з дня складання підрядником кожної податкової накладної.

Додатковими угодами №1 та №2 від 08.07.2016р. сторони внесли зміни до договору, доповнивши розділ 13 договору новими пунктами 13.13. та 13.14 відповідно. Вказані додаткові угоди підписані сторонами без зауважень та заперечень.

Так, згідно з пунктом 13.14 підрядник зобовязується надати (направити) замовнику на його електронну адресу, зокрема, податкову накладну з дотриманням умов відносно реєстрації у визначеному законодавством порядку, електронного підпису уповноваженої підрядником особи, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, протягом пяти календарних днів з дня складання підрядником відповідної податкової накладної.

В частині 3 пункту 13.14 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 08.07.2016р.) сторони передбачили, що у разі настання одного з нижченаведених випадків:

- відсутності реєстрації податкової накладної, розрахунку корегування кількісних та вартісних показників до податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого чинним законодавством строку;

- оформлення та/або реєстрація податкової накладної, розрахунку корегування кількісних та вартісних показників до податкової накладної з порушенням вимог чинного законодавства України;

- не направлення на адресу замовника в електронному вигляді розрахунку кількісних та вартісних показників, за якими має відбутись зменшення суми компенсації вартості робіт в строки, визначені частиною 2 цього пункту,

підрядник сплачує замовнику штрафну санкцію в розмірі подвійної суми податку на додану вартість, зазначену в податковій накладній (або від суми ПДВ, яка мала бути зазначена в ненаданій підрядником податковій накладній), розрахунку корегування кількісних та вартісних показників до податкової накладної (або від суми ПДВ, яка мала бути зазначена в ненаданому підрядником розрахунку корегування кількісних та вартісних показників до податкової накладної) за кожен випадок порушення. Наведені штрафні санкції мають бути сплачені підрядником протягом 3календарних днів з моменту отримання від замовника поштою або нарочно повідомлення про нарахування штрафних санкцій.

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру податкових накладних №4612626 податкові накладні №1 від 30.09.2016р. на суму 26628грн.32коп., №2 від 30.09.2016р. на суму 19848грн.62коп., №3 від 30.09.2016р. на суму 7585грн.18коп., №4 від 30.09.2016р. на суму 2468грн.13коп., №5 від 30.09.2016р. на суму 16630грн.98коп. зареєстровані відповідачем 17.10.2016р.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ОСОБА_3 кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних має бути здійснена протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобовязань, відображених у відповідних податкових накладних та/або розрахунках коригування.

З огляду на викладене, податкові накладні мали бути зареєстровані до 15.10.2016р. включно. Фактично, податкові накладні зареєстровані 17.10.2016р.

Відповідно до акту камеральної перевірки від 30.01.2017р. та відповідно до податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області № від 09.03.2017р. за порушення строків реєстрації вищезгаданих податкових накладних до відповідача застосовані штрафні санкції у вигляді накладення штрафу в розмірі 7316грн.12коп. Доказів оспорення вказаного повідомлення-рішення в судовому порядку відповідачем не надано.

На підставі пункту 13.14 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 08.07.2016р.) позивач нарахував та заявив до стягнення штраф в розмірі 146322грн.46коп. А саме: (26628грн.32коп. + 19848грн.62коп. + 7585грн.18коп. + 2468грн.13коп. + 16630грн.98коп.)х2=146322грн.46коп.

Листом від 19.12.2016р., отриманим відповідачем 22.12.2016р. та залишеним без реагування, позивач повідомив відповідача про необхідність сплати штрафних санкцій в розмірі 146322грн.46коп.

Перевіривши розрахунки, надані позивачем, суд дійшов висновку, що вони відповідають вимогам чинного законодавства. Факт порушення умов договору відповідачем не спростований належними та допустимими доказами.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Також статтею 6 Цивільного кодексу України сторонам надано право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Так, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно з ч. 2 статті 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 статті 199 Господарського кодексу України до відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються положення Цивільного кодексу України, насамперед, загальні положення про забезпечення виконання зобовязання, встановлені його статтями 546-548. Проте, норми Цивільного кодексу України не повністю поширюються на господарсько-правові штрафні санкції.

Господарським кодексом України закріплено право сторін на власний розсуд формулювати умову договору про штрафні санкції (з дотриманням правил ч.1 статті 231 Господарського кодексу України), їх розмір, спосіб обчислення, підстави застосування, співвідношення із збитками.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За статтею 230, пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

З наведених норм вбачається, що сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов'язання.

Суд не знаходить правових підстав для виходу за межі позовних вимог та визнання недійсною частини 3 пункту 13.14 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 08.07.2016р.)

В даному випадку, сторони скористались своїм правом та передбачили санкцію за порушення відповідачем зобовязань, визначених пунктами 6.2 та 13.14 договору.

Штраф, передбачений пунктом 120-1.1 статті 120-1 ОСОБА_3 кодексу України, не є тотожнім штрафу, передбаченому частиною 3 пункту 13.14 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 08.07.2016р.).

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даному випадку, розмір штрафу за порушення договірних зобовязань є занадто великим. Позивач не надав доказів того, що невиконання відповідачем своїх зобовязань завдало йому збитки.

Як визначено в статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Тобто метою застосування санкцій є захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, забезпечення виконання договірних зобов'язань, а не отримання прибутку.

За приписами пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України суд при винесенні рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вимога щодо врахування принципів розумності та справедливості є прямою вимогою закону до договору та до реалізації законних прав за наслідками порушення однією із сторін умов договору. Зокрема, сума неустойки (штрафу, пені), яка передбачається в договорі, має бути розумною, адекватною, співрозмірною у порівнянні з характером допущеного порушення і виконувати своє основне призначення за правовою природою - забезпечення виконання договірних зобов'язань.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне зменшити розмір штрафних санкцій з 146322грн.46коп. до 14632грн.24коп.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» смт. Слобожанське до Товариства з обмеженою відповідальністю «Южцентрострой-1» м. Дніпро про стягнення штрафних санкцій в розмірі 146322грн.46коп. задовольнити частково.

Зменшити розмір штрафних санкцій з 146322грн.46коп. до 14632грн.24коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Южцентрострой-1» м. Дніпро (Ідентифікаційний код 30325009, місцезнаходження: 49000. м. Дніпро, вул. Осіння, буд.2-а) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» смт. Слобожанське (Ідентифікаційний код 30487219, місцезнаходження: 52005, Дніпропетровський район, селище міського типу Слобожанське, вул. Радгоспна, буд.76) суму штрафу в розмірі 14632грн.24коп. та витрати, повязані зі сплатою судового збору, в розмірі 2194грн.84коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 30.03.2017р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 04.04.2017р.

Суддя ОСОБА_4