РІШЕННЯ

12 квітня 2017 року Справа № 913/186/17

Провадження №1/913/186/17

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Макіївка Кремінського району Луганської області,

до відповідача Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Макеївка», с. Макіївка Кремінського району Луганської області,

про визнання права власності на земельні ділянки.

Суддя Зюбанова Н.М.

Секретар судового засідання Дмітрієва К.С.

В засіданні брали участь:

фізична особа-підприємець ОСОБА_1;

від відповідача - представник Волков С.М., голова ліквідаційної комісії.

Суть спору: про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1026 га (кадастровий номер НОМЕР_1); на земельну ділянку площею 2,8968 га (кадастровий номер НОМЕР_2); на земельну ділянку площею 0,3401 га (кадастровий номер НОМЕР_3); на земельну ділянку площею 1,7740 га (кадастровий номер НОМЕР_4).

Як свідчать матеріали справи, перед початком судового засідання сторони звернулися до суду із заявою про затвердження укладеної між ними мирової угоди від 09.03.2017, за змістом якої відповідач визнав за позивачем право власності на вказані вище спірні земельні ділянки.

Втім, у судовому засіданні відповідач звернувся до суду із заявою про відмову від умов мирової угоди з посиланням на те, що перехід права власності на земельні ділянки у відповідності до ст.120 ЗК України має бути підтверджений судовим рішенням.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов наступник висновків щодо причин виникнення спору.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником наступного нерухомого майна, яке використовується ним у підприємницькій діяльності з метою зберігання та переробки сільськогосподарських культур:

- будівлі току, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на земельних ділянках площею 0,3401 га (кадастровий номер НОМЕР_3) та площею 1,7740 га (кадастровий номер НОМЕР_4) - договір купівлі-продажу нерухомого майна від 05.07.2016;

- будівлі млину, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,1026 га (кадастровий номер НОМЕР_1) - договір купівлі-продажу нерухомого майна від 06.07.2016;

- машинного двору, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 на земельній ділянці 2,8968 га (кадастровий номер НОМЕР_2) - договір купівлі-продажу нерухомого майна від 06.07.2016.

Як зазначає позивач, при зверненні до нотаріуса у встановленому порядку для реєстрації права власності на вказані земельні ділянки він отримав відмову у проведенні цих дій, оскільки заявлені права зареєстровані за Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Макеївка», тобто відповідачем.

Як свідчить зміст позову, як на нормативно-правову підставу позову позивач посилається на ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України.

Так, згідно зі ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Подібним чином законодавцем врегульовано й цивільні правовідносини. Так, відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

З урахуванням вказаних приписів законодавства позивач звернувся до відповідача з листом від 11.10.2016 з вимогою передати усі наявні документи на земельні ділянки, а також останні за актом прийому-передачі, але відповідач відмовив з посиланням на необхідність вирішення спору у судовому порядку.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у позові, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини, регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 78 ЗК України, яка регулює зміст права власності на землю, останнє - це право володіти, користуватися іі розпоряджатися земельними ділянками, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в України може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Суб'єктами права власності на землю є громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності.

У відповідності до доданих до справи Рішень про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 27.01.2014 №№ 33588434, 33588034, 33587063, 33588994, дійсно, підтверджуються факти відмови приватного нотаріуса ОСОБА_4 у вчиненні реєстраційних дій щодо спірних земельних ділянок (арк. справи 40-43).

Втім, суд звертає увагу позивача, що за Державними актами на право власності на земельну ділянку, виданими СВК «Макеївка», спірні земельні ділянки за цільовим призначенням враховуються як «для ведення сільськогосподарського товаровиробництва»:

- № 16 від 27.02.2004 серія НОМЕР_5 на земельну ділянку площею 0,3401 га, кадастровий номер НОМЕР_3; Витяг від 15.04.2016 НВ-016;

- № 15 від 27.02.2004 серія НОМЕР_6 на земельну ділянку площею 1,7740 га, кадастровий номер НОМЕР_4; Витяг від 15.04.2016 НВ-016;

- № 14 від 27.02.2004 серія НОМЕР_7 на земельну ділянку площею 0,1026 га, кадастровий номер НОМЕР_1; Витяг від 15.04.2016 НВ-016;

- № 17 від 27.02.2004 серія НОМЕР_8 на земельну ділянку площею 2,8968 га, кадастровий номер НОМЕР_2; Витяг від 15.04.2016 НВ-016.

З урахуванням цих встановлених фактів суд дійшов висновку, що на вказані земельні ділянки розповсюджується дія заборони, встановленої законодавцем в п.п. «б» п. 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України про те, що до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 01.01.2018, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За листом від 29.03.2017 позивач наполягає на задоволенні позову та зазначає, що при застосуванні ст. 120 ЗК України не здійснюється купівля-продаж або відчуження земельної ділянки. На думку позивача, зазначена стаття встановлює підставу автоматичної втрати права власності на земельну ділянку у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду іншою особою.

Господарський суд не погоджується з вказаними доводами позивача та вважає, що визнання права власності на земельні ділянки площею 0,1026 га (кадастр. № НОМЕР_1); площею 2,8968 га (кадастр. № НОМЕР_2); площею 0,3401га (кадастр. № НОМЕР_3); площею 1,7740 га (кадастр. № НОМЕР_4) або затвердження укладеної сторонами мирової угоди, до речі, від якої відповідач відмовився, порушить вказану заборону та призведе до зміни власника, що саме й намагався не допустити законодавець.

За вказаних обставин у задоволенні позову слід відмовити.

Витрати по судовому збору покладаються на позивача у відповідності до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в :

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Витрати по судовому збору покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 13.04.2017.

Суддя Н.М.Зюбанова