ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р. Справа № 922/2907/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Камишева Л.М.,

при секретарі Євтушенко Є.В.,

за участю представників:

від апелянта ОСОБА_1 за довіреністю від 10.02.2017р.,

ліквідатор ОСОБА_2 на підставі свідоцтва від 04.07.2013р. № 1216,

від боржника ОСОБА_3 за довіреністю від 04.01.2017р.,

від кредиторів не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (вх.№ 805 Х/2) на ухвалу господарського суду Харківської області від 09.02.2017р. у справі №922/2907/15,

за заявою ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "ДП Металлист-Стройметаллконструкция"

до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Стройиндустрия", м. Харків,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.02.2017р. у справі №922/2907/15 (суддя Усатий В.О.) задоволено клопотання ліквідатора (вх. № 9011 від 17.03.2016р.) про надання згоди на реалізацію заставного майна. Надано згоду на продаж майна, яке є предметом забезпечення виконання зобовязання перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", а саме: нежитлової будівлі літ. ГА загальною площею 1560,7 кв.м. та нежитлової будівлі літ. ГБ загальною площею 79 кв.м. згідно іпотечного договору № 6316-90321/0912 від 05.09.2012 р. у складі ЦМК на аукціоні з початковою вартістю, що відповідає сукупності визнаних судом вимог кредиторів ТОВ "Стройиндустрия".

Не погодившись з ухвалою господарського суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 09.02.2017р. у справі №922/2907/15 та відмовити в задоволенні клопотання ліквідатора арбітражного керуючого ОСОБА_5 у наданні згоди на продаж майна банкрута ТОВ "Стройиндустрия", яке є предметом забезпечення згідно умов іпотечного договору №6316-90321/0912 від 05.09.2012р. у складі ЦМК на аукціоні з початковою вартістю, що відповідає сукупності визнаних судом вимог кредиторів ТОВ "Стройиндустрия".

В обґрунтування поданої апеляційної скарги кредитор зазначає про передчасне вирішення судом першої інстанції питання про задоволення клопотання ліквідатора про надання згоди на продаж майна банкрута, оскільки оскаржуване рішення прийнято без заслуховування та урахування доводів банку, без досліджування питань проведення інвентаризації та оцінки майна.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.03.2017р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Стройиндустрия" просить апеляційну скаргу ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 09.02.2017р. без змін (вх.№ 3350 від 27.03.2017р.).

В обґрунтування своєї позиції у справі боржник зазначає, що ліквідатором ТОВ "Стройиндустрия" на вимогу ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" 14.11.2016р. було проведено повторну оцінку заставного майна у відповідності до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з залученням субєкта оціночної діяльності, який здійснює дану діяльність у відповідності до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність".

Крім того, на думку боржника, виходячи з системного аналізу положень ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно, яке є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси, однак законом не передбачено жодних обмежень щодо включення такого майна до складу цілісного майнового комплексу та відповідного продажу майна на аукціоні в порядку Закону.

У відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" на ухвалу господарського суду Харківської області від 09.02.2017р. у справі № 922/2907/15 залишити без змін, ухвалу суду без змін (вх.№ 3351 від 27.03.2017р.).

В обґрунтування своєї позиції у справі ліквідатор зазначає про наявність оцінки майна, яким забезпечено вимоги апелянта, у відповідності до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Крім того, ліквідатор з посиланням на положення ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.08.2016р. у справі №922/2907/15, який визнано кредиторські вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", зазначає, що банк має правовий статус забезпеченого кредитора, який не входить до складу комітету кредиторів ТОВ "Стройиндустрия".

Також, ліквідатором подано клопотання, в якому з посиланням на неможливість бути присутнім у судовому засіданні 27.03.2017р., просить здійснити розгляд справи без його участі (вх.№ 3352 від 27.03.2017р.).

Ліквідатором подано додаткові письмові пояснення у справі (вх.№ 3812 від 06.04.2017р.), в яких обґрунтовує обставини проведення інвентаризації майнових активів ТОВ "Стройиндустрия" у відповідності до ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також формування складу та суми дебіторської заборгованості боржника.

Боржником надано додаткові письмові пояснення у справі (вх.№ 4017 від 11.04.2017р.), в яких вказує на повернення 07.10.2016р. старшим слідчим Відділу розслідування кримінальних проваджень Слідчого управління фінансових розслідувань ДФС у Харківській області вилучені та арештовані документи, в тому числі, що належали ТОВ "Стройиндустрия", представнику боржника, на підставі яких на протязі жовтня-грудня 2016 року було проведено роботу щодо аналізу дебіторської заборгованості.

В судовому засіданні апелянт підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 09.02.2017р. у справі №922/2907/15 та задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Представник боржника, ліквідатор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд ухвалу господарського суду Харківської області від 09.02.2017р. у справі №922/2907/15 залишити без змін.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників інших кредиторів за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також доводи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу у порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Постановою господарського суду Харківської області від 23.12.2015р. припинено процедуру розпорядження майном боржника та повноваження розпорядника майна, визнано ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Стройиндустрия", код 14090900, адреса: вул. Плиткова 12, м. Харків, 61106 - банкрутом та відкрити ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого ОСОБА_5 .

15.08.2016р. постановою Харківського апеляційного господарського суду визнано вимоги ПАТ "Банк"Фінанси та Кредит" в сумі 2697000,00 грн., які окремо внесено до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 09.02.2017 р. визнано вимоги ПАТ "Банк"Фінанси та Кредит" в сумі 8751012,66 грн., які не є конкурсними та погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

З матеріалів справи вбачається, що предметом забезпечення виконання зобовязання перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" згідно іпотечного договору №6316-90321/0912 від 05.09.2012р. є нежитлова будівля літ. ГА загальною площею 1560,7 кв.м та нежитлова будівля літ. ГБ загальною площею 79 кв.м.

Ліквідатор неодноразово листами від 15.08.2016р. № 01-14/287 та від 15.08.2016р. № 01-14/288, від 26.09.2016р. № 01-14/310 та від 18.11.2016р. № 01-14/436 звертався до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" з вимогою надати згоду на продаж майна ТОВ "Стройиндустрия", яким забезпечені вимоги кредитора, у складі цілісного майнового комплексу на аукціоні з початковою вартістю, що відповідає сукупності визнаних судом вимог кредиторів ТОВ "Стройиндустрия".

Проте, у відповідях на запити ліквідатора кредитором згоди на реалізацію вищезазначеного майна надано не було (т.12, а.с. 6-10, 14-17).

22.12.2016р. ліквідатором до господарського суду Харківської області подано клопотання, в якому просив суд надати згоду на продаж майна, яке є предметом забезпечення виконання зобовязання перед ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", а саме: нежитлової будівлі літ. ГА загальною площею 1560,7 кв.м. та нежитлової будівлі літ. ГБ загальною площею 79 кв.м. згідно іпотечного договору № 6316-90321/0912 від 05.09.2012р. у складі ЦМК на аукціону з податковою вартістю, що відповідає сукупності визнаних судом вимог кредиторів ТОВ "Стройиндустрия".

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

У відповідності до ст. 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI) (який набрав чинності з 19.01.2013р.) закріплено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до частини 2 статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон, Закон про банкрутство) ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема: виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Закону продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.

Згідно з частиною 4 статті 42 Закону майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Відповідно до частини 5 статті 44 Закону ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі, якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

У разі ненадання заставним кредитором згоди на реалізацію майна або ігнорування ним письмових вимог ліквідатора останній на виконання ст. 42 Закону про банкрутство зобов'язаний звернутися з відповідним клопотанням про надання такої згоди до суду, який розглядає справу про банкрутство. Проте у будь-якому випадку погодження початкової вартості заставного майна (із заставним кредитором або судом) повинно передувати реалізації майна боржника цілісним майновим комплексом.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Закону про банкрутство усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку

Відповідно до ч. 3 ст. 42 Закону про банкрутство майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує.

Відповідно до ст.191 Цивільного кодексу України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

З аналізу вказаних вище норм права вбачається, що майно, яке є предметом забезпечення вимог кредитора, не включається до складу ліквідаційної маси, проте має бути включене до складу цілісного майнового комплексу з метою продажу майна боржника на аукціоні в порядку ч. 5 ст. 44 Закону про банкрутство.

Разом з тим, посилання апелянта на необхідність застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а також постанови Національного банку України від 25.01.2012р. № 23 "Про затвердження Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих витрат за активними банківськими операціями" є безпідставним, оскільки саме Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", як спеціальним нормативно-правовим актом визначено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Частиною другою статті 41 Закону про банкрутство визначено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу.

Як вбачається з матеріалів справи, ліквідатором після визнання боржника банкрутом було проведено інвентаризацію основних засобів боржника, капітальних інвестицій, цінностей, на підтвердження чого надано відповідні інвентаризаційні описи.

Згідно інвентаризаційних описів майна ПАТ "Стройиндустрия" виявлено наступне майно, яке є предметом забезпечення кредиторських вимог ПАТ «Банк "Фінанси та Кредит", а саме: нежитлові будівлі: літ. "ГБ" загальною площею 79,0 кв.м, літ. "ГА" загальною площею 1560,7 кв.м (Харківська область, м. Харків, вул. Плиткова, 12).

Як зазначає боржник, 18.08.2015р. слідчим Відділу розслідування кримінальних проваджень Слідчого управління фінансових розслідувань ДФС у Харківській області в межах кримінального провадження ЄРДР № 0000153, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 Кримінального кодексу України було проведено ряд обшуків та накладено арешт на дану документацію на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 31.08.2015р. у справі № 640/14094/15-к.

07 жовтня 2016 року вилучені та арештовані документи, в тому числі, що належали ТОВ "Стройиндустрия" були повернуті старшим слідчим Відділу розслідування кримінальних проваджень Слідчого управління фінансових розслідувань ДФС у Харківській області лейтенантом податкової міліції представнику ТОВ "Стройиндустрия" за довіреністю.

Протягом жовтня-грудня 2016 року ліквідатором було проведено роботу щодо детального аналізу дебіторської заборгованості ТОВ "Стройиндустрия" та списано частину безнадійної дебіторської заборгованості.

Так, ліквідатором до матеріалів справи надано акти комісії щодо списання дебіторської заборгованості ТОВ "Стройиндустрия", на підставі яких визначено склад та суму дебіторської заборгованості боржника, яка включена до цілісного майнового комплексу.

Також, ліквідатором ОСОБА_2 до господарського суду Харківської області було подано уточнюючий реєстр вимог кредиторів станом на 15.09.2016р., з якого було виключено майно, яке не належало на праві власності ТОВ "Стройиндустрия", та помилково включене окремо до реєстру вимог кредиторів, як таке, що забезпечує кредиторські вимоги (т.8, а.с. 173-175).

Частинами 1, 2 статті 43 Закону, визначено, що майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів. Під час продажу майна банкрута на аукціоні вартість майна, що визначається ліквідатором, є початковою вартістю.

Частинами, 1, 2 ст. 57 Закону передбачено, що початкова вартість майна визначається арбітражним керуючим та підлягає зазначенню у договорі на проведення аукціону.

Судовою колегією встановлено, що матеріали справи містять висновок субєкта оціночної діяльності про ліквідаційну вартість нежитлових будівель та споруд ТОВ "Стройиндустрия": літер "ГБ" загальною площею 79,0 кв.м, літер "ГА", загальною площею 1560,7 кв.м, споруди: огорожа інв. № 104, свердловини інв.№204, розтащованих за адресою: м. Харків, вул. Плиткова, № 12.

Відповідно до ч.3 ст.57 Закону про банкрутство у разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо визначеної арбітражним керуючим початкової вартості майна комітет кредиторів або окремий кредитор чи власник майна боржника можуть звернутися до господарського суду з клопотанням про проведення незалежної оцінки. Господарський суд своєю ухвалою може призначити незалежну оцінку майна боржника за рахунок зацікавлених кредиторів (кредитора), що здійснюється у порядку, визначеному Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Проте, матеріалами справи підтверджується, що банк не звертався до суду з клопотанням про призначення незалежної оцінки заставного майна.

При цьому, в постанові Вищого господарського суду від 03.03.2015р. у справі №4/5025/1228/12 вказано, що спір про початкову вартість майна банкрута, що підлягає реалізації на аукціоні, може виникнути в процедурі організації такого аукціону та після зазначення початкової ціни у договорі на проведення аукціону, однак не є предметом розгляду у справі про банкрутство під час надання судом згоди на продаж майна банкрута, що перебуває в заставі (іпотеці).

Судова колегія також зазначає, що ухвалою господарського суду Харківської області від 03.12.2015р. затверджено реєстр вимог конкурсних кредиторів ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Стройиндустрия", а також вимоги яких забезпечені заставою майна боржника.

На підставі протоколу зборів кредиторів ТОВ "Стройиндустрия" (т.3, а.с. 67,78) визначено кількісний склад комітету кредиторів боржника, а саме: ТОВ "Метторг", ТОВ "Алюмбуд", ТОВ "ДП "Металлист-Стройметаллконструкция", Індустріальна ОДПІ м. Харкова Міндоходів у Харківській області (змінено на правонаступника - Східну ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківської області).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.08.2016р., яка набрала законної сили, задоволено частково заяву Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" з грошовими вимогами до боржника (вх. №6154 від 23.02.16). Визнано кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" у розмірі 2697000,00 грн., які окремо внести до реєстру вимог кредиторів як вимоги, забезпечені заставою майна боржника. Окремо внесено до реєстру вимог кредиторів відомості про майно боржника, яке є предметом застави Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит": нежитлові будівлі: літ. ГБ загальною площею 79,0кв.м., літ "ГА" загальною площею 1560,7кв.м., які розташовані за адресою: м. Харків, вул. Плиткова, буд.12. Кредиторські вимоги у розмірі 12026366,99 грн. відхилено.

Також, ухвалою господарського суду Харківської області від 09.02.2017р. визнано вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в сумі 8751012,66 грн., які не є конкурсними та погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Щодо посилання апелянта на передчасність надання згоди на реалізацію майна боржника, яким забезпечені окремі вимоги кредиторів, з огляду відсутність затвердження судом уточнюючого реєстру вимог кредиторів, судова колегія зазначає наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 25 Закону про банкрутство внесення змін до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів здійснюється виключно за наслідками перегляду ухвали господарського суду в апеляційному та касаційному порядку або за нововиявленими обставинами, а також у разі правонаступництва.

Разом з тим, Законом не передбачено винесення окремого судового рішення про повторне затвердження реєстру вимог кредиторів вже на стадії ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону про банкрутство протягом десяти днів після винесення ухвали за результатами попереднього засідання господарського суду розпорядник майна письмово повідомляє кредиторів згідно з реєстром вимог кредиторів, уповноважену особу працівників боржника та уповноважену особу засновників (учасників, акціонерів) боржника про місце і час проведення зборів кредиторів та організовує їх проведення.

Судова колегія зазначає, що Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не встановлено окремого порядку скликання комітету кредиторів боржника, у звязку з чим при скликанні зборів комітету кредиторів, слід керуватись положеннями ч. 3 ст. 26 названого Закону, що регулюють порядок скликання зборів кредиторів боржника.

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону про банкрутство збори кредиторів у провадженні у справі про банкрутство скликаються арбітражним керуючим за його ініціативою, за ініціативою комітету кредиторів чи інших кредиторів, сума вимог яких становить не менше ніж третину всіх вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, або за ініціативою однієї третини кількості голосів кредиторів.

Збори кредиторів на вимогу комітету кредиторів або окремих кредиторів скликаються арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) та проводяться протягом двох тижнів з дня надходження письмової вимоги про їх скликання.

Також, відповідно до ч. 10 ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" проведення зборів кредиторів у зв'язку із зміною реєстру вимог кредиторів або обрання (переобрання) комітету кредиторів у зміненому чи новому складі не можуть бути самостійною підставою для зміни або перегляду попередньо прийнятих зборами або комітетом кредиторів рішень.

Разом з тим, учасниками зборів кредиторів боржника з правом вирішального голосу у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону про банкрутство є конкурсні кредитори, визнані господарським судом та внесені до реєстру вимог кредиторів.

У зборах кредиторів боржника можуть брати участь із правом дорадчого голосу: кредитори, вимоги яких увійшли до реєстру вимог кредиторів окремо; представник працівників боржника; уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника; представник органу, уповноваженого управляти державним майном; арбітражний керуючий.

Разом з тим, спір щодо наявності правових підстав для формування нових представницьких органів на стадії ліквідаційної процедури не має правового значення при наданні згоди на продаж майна, яким забезпечені вимоги окремого кредитора, при реалізації майна боржника цілісним майновим комплексом, оскільки відповідний орган не наділений повноваженнями на прийняття участі у розгляді даного питання.

Таким чином, враховуючи, що ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу, початкова вартість майна згідно Закону визначається арбітражним керуючим, приймаючи до уваги, що загальний розмір кредиторської заборгованості перевищує загальну вартість заставного майна, з метою недопущення порушення прав заставного кредитора та недопущення затягування ліквідаційної процедури, місцевий господарський суд дійшов цілком законного та обґрунтованого рішення щодо необхідності надання згоди та реалізацію вказаного заставного майна у складі ЦМК на аукціоні з початковою вартістю, що відповідає сукупності визнаних судом вимог кредиторів ТОВ "Стройиндустрия".

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржувану ухвалу прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у звязку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржувана ухвала господарського суду Харківської області від 09.02.2017р. у справі №922/2907/15 підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст.ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 09.02.2017р. у справі №922/2907/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 13.04.2017р.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.М. Здоровко

Суддя Л.М. Камишева