донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

05.04.2017 року справа №908/1865/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді За участю представників сторін: від апелянта (позивача): від відповідача: від третьої особи:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявились; не зявились; не зявились;
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест", м. Київ
на рішення господарського суду Запорізької області
від27 вересня 2016 року
у справі№ 908/1865/16 (суддя Топчій О.А.)
за позовомПриватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест", м. Київ
до відповідача за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:Міського комунального підприємства "Основаніє" Запорізької міської ради, м. Запоріжжя ОСОБА_4, м. Запоріжжя
простягнення 135019,58 грн.

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року до господарського суду Запорізької області звернулось Приватне акціонерне товариство "Фарлеп-Інвест", м. Київ (далі за текстом ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест", Позивач) із позовом до Міського комунального підприємства "Основаніє" Запорізької міської ради, м. Запоріжжя (далі за текстом МКП "Основаніє", Відповідач) про стягнення шкоди завданої пошкодженням телекомунікаційного обладнання у розмірі 135019,58 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.08.2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 (далі за текстом - ФОП ОСОБА_4, Третя особа)

Рішенням господарського суду Запорізької області від 27.09.2016 року у справі №908/1865/16 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" до МКП "Основаніє" відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтоване недоведеністю вимог позивача щодо стягнення з відповідача шкоди завданої пошкодженням телекомунікаційного обладнання.

Позивач - ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест", не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 27.09.2016 року у справі №908/1865/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" задовольнити, стягнути з відповідача МКП "Основаніє" завдані збитки у розмірі 135019,59 грн. та судові витрати.

В обґрунтування доводів викладених в апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права у звязку із неповним зясуванням обставин справи, що мають значення для справи, та невідповідністю їх висновків обставинам.

Так, зокрема, скаржник вважає, що господарським судом першої інстанції порушені приписи ст.ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 43 43, 84 Господарського процесуального кодексу України, оскільки на його думку, суд невірно оцінив докази у справі та невірно встановив обставини справи.

ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" наголошує на тому, що за приписами ст. 1166 Цивільного кодексу України, відсутність свої вини повинен доводити відповідач.

Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність понесення позивачем витрат на відновлення пошкодженого телекомунікаційного обладнання залиттям приміщення. Він вважає, що спірна шкода має відшкодовуватися відповідачем, оскільки вона виникла внаслідок винних дій останнього, що підтверджується матеріалами справи.

Так, зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції робить невірний висновок щодо недоведеності вини відповідача у вчиненні дій, що призвели до залиття приміщень, та відсутності причинного зв'язку між його поведінкою та завданням збитків, оскільки відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630 та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року за №76, саме відповідач як організація, яка експлуатує системи водопостачання та каналізації, був зобов'язаний організувати безперебійну роботу вказаних систем, в той час як фактично відповідачем не вжито заходів до підтримання належного її експлуатаційного стану, наслідком чого і стало залиття спірного приміщення каналізаційними стоками.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2016 року для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" визначено колегію суддів та сформовано у складі: ОСОБА_1 головуючий (суддя-доповідач), ОСОБА_6, ОСОБА_7

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 01.11.2016 року прийнято апеляційну скаргу до провадження із призначенням її розгляду в судовому засіданні на 07.12.2016 року о 16 год. 00 хв.

Розгляд справи неодноразово відкладався ухвалами Донецького апеляційного господарського суду від 07.12.2016 року, 11.01.2017 року, 08.02.2017 року, 01.03.2017 року.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов через канцелярію суду 29.11.2016 року від МКП "Основаніє", відповідач вказав про безпідставність доводів позивача та третьої особи, у зв'язку із чим просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" без задоволення, а рішення господарського суду від 27.0.2016 року у справі №908/1865/16 просив залишити без змін.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 01.03.2017 року відкладено розгляд апеляційної скарги на 05.04.2017 року о 14 год. 20 хв.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №501 від 04.04.2017 року у звязку з неможливістю розгляду справи суддею членом колегії Будко Н.В. через перебування останнього у відпустці на дату слухання справи, призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/1865/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії від 04.04.2017 року визначено наступний склад колегії: судді Мартюхіна Н.О. - головуючий (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

Представники апелянта, відповідача та третьої особи у судове засідання 05.04.2017 року не зявились. Відповідно до ст. 98 ГПК України про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Явка сторін не визнавалася судом обовязковою.

Особливості меж перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені нормами ст. 101 ГПК України, які полягають у тому, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Нормами частини 2 цієї статті передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

31.01.2012 року між фізичною особою ОСОБА_4 та ТОВ "Оптіма Телеком" (правонаступник якого ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест") було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №1, загальною площею 15 кв.м., розташованого за адресою: пр. Леніна, 200 у місті Запоріжжі, для розміщення телекомунікаційного обладнання.

Відповідно до умов договору, в орендованому приміщенні розміщено телекомунікаційне обладнання, яке забезпечувало надання послуг фіксованого телефонного зв'язку та доступу до мережі Інтернет жителям міста Запоріжжя.

В ніч з 26.02.2016 року на 27.02.2016 року система моніторингу телекомунікаційної мережі ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" зафіксувала вихід із ладу телекомунікаційного обладнання в орендованому приміщенні за адресою: пр. Леніна, 200 у м. Запоріжжі.

26.01.2016 року устаткування Інтернет повністю відключилось о 2 год. 38 хв., а телефонії - о 3 год. 48 хв.

Фахівцями ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест", які прибули для з'ясування причин виходу з ладу телекомунікаційного обладнання було встановлено, що обладнання перестало працювати у звязку із затопленням орендованого приміщення, яке сталось внаслідок розриву труби холодного водопостачання, про що складено акт від 27.01.2016 року.

Для встановлення причин аварійного затоплення орендованого приміщення було запрошено представників МКП "Основаніє", КП "Водоканал", орендодавця - ОСОБА_4, представника Запорізької торгово-промислової палати.

Працівниками позивача та запрошеними особами встановлено, що виток холодної води 26.01.2016 року в підвалі житлового будинку за адресою пр. Леніна, 200 у місті Запоріжжі, стався внаслідок аварійного розриву труби холодного водопостачання внутрішньо будинкової мережі, яка знаходиться на балансі МКП "Основаніє".

25.02.2016 року КП "Водоканал" Запорізької міської ради своїм листом №1983 повідомив ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест", що витоки холодної води у підвалі житлового будинку за адресою: пр. Леніна, 200 у місті Запоріжжі виникли із внутрішньобудинкової мережі, яка знаходиться на балансі МКП "Основаніє".

Актом від 27.01.2016 року, складеного комісією у складі спеціалістів ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест", зафіксовано факт затоплення орендованого приміщення за адресою: пр. Леніна, 200 у місті Запоріжжя, яке сталось внаслідок розриву труби холодного водопостачання.

Згідно висновку спеціаліста Запорізької торгово-промислової палати від 01.02.2016 року, серверне телекомунікаційне обладнання в кількості 172 облікових одиниць, має характерні ознаки дефектів (покриті вологою і в значній мірі пошкоджені окислами і корозією), які є наслідком затоплення водою приміщення (в якому воно знаходилось і експлуатувалось) в результаті аварійного розриву труби холодного водопостачання.

Внаслідок затоплення орендованого приміщення, розміщене в ньому телекомунікаційне обладнання ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" пошкоджено і непридатне для використання його за цільовим призначенням.

Сума шкоди завданої ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" внаслідок пошкодження телекомунікаційного обладнання в орендованому приміщенні за адресою: пр. Леніна, 200 у місті Запоріжжі, згідно даних бухгалтерського обліку ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест", становить 135019,58 грн.

ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" на адресу МКП "Основаніє" було надіслано лист-претензію (вих.№242/04-11 від 14.03.2016р.), відповідно до якого слідує, що виток води 26.01.2016 року в підвалі житлового будинку №200 по пр. Соборному у м. Запоріжжі стався внаслідок аварійного розриву труби холодного водопостачання внутрішньо будинкової мережі, яка знаходиться на балансі МКП "Основаніє", у звязку із чим, сума пошкодження складає 135019,58 грн. та має бути відшкодована відповідачем.

Відповідач МКП "Основаніє", в свою чергу, надіслав на адресу позивача лист-відповідь (вих.№4625/01-05 від 20.04.2016р.) на вказану вище претензію ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест", відповідно до якого зазначено, що у МКП "Основаніє" відсутні підстави для задоволення претензії позивача, оскільки МКП "Основаніє" не є стороною в договірних відносинах між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест".

Звертаючись до суду першої інстанції, позивач - ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" зазначив, що майнова шкода завдана саме відповідачем - МКП "Основаніє", а внаслідок затоплення орендованого приміщення, розміщене в ньому телекомунікаційне обладнання пошкоджено і непридатне для використання за цільовим призначенням.

Господарський суд першої інстанції при розгляді позовних вимог дійшов висновку про їх не обґрунтованість та недоведеність належними та допустимими доказами, оскільки ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" не надано доказів того, з чого саме складається дана сума збитків, яка була вартість майна до затоплення, яким чином було вирахувано заявлену суму збитків, яка реальна вартість втраченого майна тощо, у звязку із чим зазначив, що позивачем не доведений розмір збитків. Крім того, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог у зв'язку із недоведенням того, що МКП "Основаніє" перебувало у договірних відносинах з власником затопленого приміщення, за яким би мав певні зобовязання по утриманню житлового будинку та прибудинкової території.

Колегія Донецького апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду першої інстанції підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відшкодування збитків (шкоди) та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є,

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України).

З огляду на зазначені норми законодавства, для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність чотирьох умов: протиправної поведінки боржника, яка проявляється у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявності збитків; причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою та завданими збитками, що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення зобов'язання боржником, а не якихось інших обставин, зокрема, дій самого кредитора або третіх осіб; вини боржника.

Відсутність будь-якої з зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності виконавця у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

В даному випадку, позивач має довести, серед іншого, протиправність поведінки відповідача та те, що саме протиправні дії чи бездіяльність відповідача є причиною завдання збитків, які виникли у позивача, як безумовний наслідок такої протиправної поведінки.

Згідно з п. 1, 2 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством тощо.

Зазначені обов'язки виконавця передбачені також і Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року за №76.

Розділом 2 зазначених Правил визначено, що технічним обслуговуванням жилих будинків є комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків.

Так, відповідно до розділу 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій:

- система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів. Планові огляди житлових будинків розподіляються на загальні та профілактичні. Загальні огляди передбачають комплексне обстеження комісією елементів приміщень будинку, а також їх зовнішнього благоустрою з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період. Загальний огляд проводиться з періодичністю два рази на рік - навесні та восени (весняний та осінній огляди);

- основними завданнями загального огляду будинків є: визначення обсягу робіт з підготовки жилих будинків до експлуатації у весняно-літній і осінньо-зимовий періоди; встановлення технічного стану жилих будинків, що підлягають відповідно до плану капітальному або поточному ремонту в наступному році; уточнення обсягів робіт щодо поточного ремонту будинків, що включені в план на поточний рік; перевірка готовності жилих будинків, комунікацій, обладнання і елементів благоустрою до експлуатації в осінньо-зимовий період; визначення обсягів та видів ремонтних робіт щодо кожного будинку для врахування під час формування плану на наступний рік або уточнення відповідних планів поточного року (п. 2.1.2);

- загальний огляд здійснюється комісією, до складу якої входять відповідні спеціалісти виконавця послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та представники громадських організацій, правління ЖБК та ОСББ. У разі необхідності до складу комісій можуть включатися спеціалісти - експерти проектних інститутів та спеціалізованих організацій (п. 2.1.3);

- профілактичні огляди жилих будинків та їх конструктивних елементів здійснюються відповідними спеціалістами виконавця послуг відповідно до встановленої періодичності (п. 2.1.4);

- при профілактичних оглядах потрібно здійснювати контроль за виконанням власниками, наймачами (орендарями) умов договору. У разі необхідності, власникам, наймачам (орендарям) рекомендується виконати роботи з ремонту жилих приміщень чи обладнання, які згідно з договором входять в їх обов'язки. Профілактичне обслуговування будинків є складовою технічного обслуговування і полягає в усуненні дрібних несправностей елементів будинків з метою забезпечення їх безперебійної роботи, а також попередження порушень санітарно-гігієнічних вимог до приміщень будинків, налагодження та регулювання окремих видів технічних пристроїв. Періодичність проведення профілактичного обслуговування елементів жилих будинків та граничні строки невідкладної ліквідації виявлених несправностей елементів жилих будинків наведена відповідно у додатках 2 та 3. Графіки профілактичного обслуговування елементів жилих будинків та їх результати записуються в відповідних журналах (п. 2.1.5).

Відповідно до додатку 2 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій профілактичне обслуговування системи водопроводу, каналізації та гарячого водопостачання у житлових будинках здійснюється кожні 3 - 6 місяців.

Відповідно до п.п. 1.6 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року зв №190, за стан водопровідних мереж, які проходять у технічних підвалах і до яких приєднані внутрішньобудинкові мережі, є відповідальними підприємства та організації, у яких вони перебувають на балансі.

Відповідно до п.п. 2.1.6. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 року №30, технічна експлуатація систем водопостачання та каналізації повинна забезпечувати безперебійну і надійну роботу всіх споруд при високих техніко-економічних і якісних показниках з врахуванням вимог охорони водойм від забруднення стічними водами і раціонального використання водних ресурсів.

Підпунктом 5.3.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, передбачено, що водопровідно-каналізаційна система жилого будинку повинна забезпечувати можливість безперебійного подання води до всіх санітарних приладів квартир, інших водорозбірних пристроїв, відводити використану воду в міську каналізаційну систему.

Пунктом 1.3. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України визначено, що виробники та інші організації, що експлуатують системи водопостачання та каналізації населених пунктів України, несуть відповідальність за невиконання вимог цих Правил і чинного законодавства України.

Відповідно до п.п. 2.1.2. п. 2.1. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України для забезпечення безперебійної і економічної роботи систем водопостачання і каналізації, серед іншого, необхідні: профілактичний огляд і планово-попереджувальний ремонт мереж і споруд, їх елементів і устаткування: вжиття заходів щодо попередження, вчасного виявлення і ліквідації аварій.

Підпунктом 11.4.2. пункту 11.4. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України передбачено, що у процесі технічного обслуговування систем внутрішньої каналізації необхідно виконувати огляд і профілактичне обслуговування один раз на квартал. При цьому виконують такі роботи: прочищення сифонів та внутрішньої каналізаційної мережі з перевіркою їх дії, укріплення санітарно-технічних приладів, усунення витоків стічних вод через нещільності з'єднань, усунення витоків із змивного бачка та його регулювання. У разі необхідності проводять також заміну пошкоджених фасонних частин, ділянок трубопроводів, сифонів, огляд, ремонт і герметизацію випусків, укріплення і прочищення вентиляційної частини стояків та каналізаційних випусків.

Отже, відповідно до приписів чинного законодавства, саме відповідач є особою, відповідальною за технічний стан водопровідно-каналізаційної системи спірного жилого будинку, а отже, саме він зобов'язаний забезпечити безперебійну та надійну роботу систем водопостачання і каналізації шляхом проведення відповідних профілактичних оглядів.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_4 та КП "Виробниче ремонтно--експлуатаційне житлове об'єднання №13" було укладено Договір про спільне володіння та дольову участь в утриманні житлового будинку та прибудинкової території, відповідно умов якого споживач зобовязаний утримувати приміщення інженерне обладнання в належному стані, здійснювати поточний ремонт приміщення, а позивач ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" не є стороною цього договору, за таких обставин питання відповідальності за завдану майнову шкоду має вирішуватися відповідно до загальних положень про відшкодування шкоди, згідно яких особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 року у справі №5011-71/2684-2012.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги":

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

- виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Зі змісту ст. 1209 Цивільного кодексу України слідує, що виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану роботами (послугами), лише у випадку наявності у відповідних роботах (послугах) недоліків.

У спірному випадку має бути доведено те, що послуги з організації технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації спірного будинку, які б забезпечували безперебійний режим належного водопостачання, відповідачем надавались з недоліками, тобто, фактично, були неналежної якості.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством тощо.

Зазначені обов'язки виконавця передбачені також і Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року за №76.

Розділом 2 зазначених Правил визначено, що технічним обслуговуванням жилих будинків є комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків.

Відповідно до додатку 2 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій профілактичне обслуговування системи водопроводу, каналізації та гарячого водопостачання у житлових будинках здійснюється кожні 3 - 6 місяців.

Відповідно до п.п. 1.6 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року за №190, за стан водопровідних мереж, які проходять у технічних підвалах і до яких приєднані внутрішньобудинкові мережі, є відповідальними підприємства та організації, у яких вони перебувають на балансі.

Відповідно до п.п. 2.1.6. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 року за №30, технічна експлуатація систем водопостачання та каналізації повинна забезпечувати безперебійну і надійну роботу всіх споруд при високих техніко-економічних і якісних показниках з врахуванням вимог охорони водойм від забруднення стічними водами і раціонального використання водних ресурсів.

Підпунктом 5.3.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, передбачено, що водопровідно-каналізаційна система жилого будинку повинна забезпечувати можливість безперебійного подання води до всіх санітарних приладів квартир, інших водорозбірних пристроїв, відводити використану воду в міську каналізаційну систему.

Пунктом 1.3. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України визначено, що виробники та інші організації, що експлуатують системи водопостачання та каналізації населених пунктів України, несуть відповідальність за невиконання вимог цих Правил і чинного законодавства України.

Відповідно до п.п. 2.1.2. п. 2.1. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України для забезпечення безперебійної і економічної роботи систем водопостачання і каналізації, серед іншого, необхідні: профілактичний огляд і планово-попереджувальний ремонт мереж і споруд, їх елементів і устаткування: вжиття заходів щодо попередження, вчасного виявлення і ліквідації аварій.

Підпунктом 11.4.2. п. 11.4. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України передбачено, що у процесі технічного обслуговування систем внутрішньої каналізації необхідно виконувати огляд і профілактичне обслуговування один раз на квартал. При цьому виконують такі роботи: прочищення сифонів та внутрішньої каналізаційної мережі з перевіркою їх дії, укріплення санітарно-технічних приладів, усунення витоків стічних вод через нещільності з'єднань, усунення витоків із змивного бачка та його регулювання. У разі необхідності проводять також заміну пошкоджених фасонних частин, ділянок трубопроводів, сифонів, огляд, ремонт і герметизацію випусків, укріплення і прочищення вентиляційної частини стояків та каналізаційних випусків.

З матеріалів справи слідує, що позивач у якості підстав для покладення матеріальної шкоди на відповідача вказує про порушення МКП "Основаніє" періодичності профілактичного огляду каналізаційної мережі у спірному приміщенні будинку №200, про що також зазначила й третя особа ОСОБА_4

Колегія суддів при розгляді вищевказаних доводів виходить з наступного.

У цивільному праві під шкодою розуміється пошкодження чи знищення суб'єктивного цивільного права, блага чи інтересу.

Як встановлено ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як визначено ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунального послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Так, на підставі наявних матеріалів справи встановлено, що 01.11.2002 року між КП "Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове обєднання №13" (КП "ВРЕЖО №13", правонаступником якого є МКП "Основаніє") та ОСОБА_4 (Співвласником) було укладено Договір про спільне володіння та дольову участь в утриманні житлового будинку та прибудинкової території №1176, відповідно до умов якого КП "ВРЕЖО №13" зобовязується забезпечити утримання та експлуатацію житлового будинку (п.п.2.1.1). Крім того, надавати співвласнику комунальні та інші послуги (в тому числі й забезпечення водопостачання до будинку (п.п.2.1.2)).

Проте, матеріали справи не містять жодних доказів неналежного виконання МКП "Основаніє" свої обовязків які б могли призвести до залиття орендованого приміщення та як наслідок до понесення ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" матеріальної шкоди, зокрема, витягу з "Журналу реєстрації перевірок і відвідувань" обслуговуючих структур чи інших доказів підтверджуючих протиправність дій відповідача чи бездіяльність з його боку.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази відсутності огляду каналізаційної мережі МКП "Основаніє", відсутні скарги власника обслуговуючого приміщення на неналежне виконання останніми умов договору чи інші обставини непогодження ОСОБА_4 із наданням послуг з обслуговування орендованого ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" нежитлового приміщення.

В той час коли, умови Договору №1 від 30.01.2012 року укладеного між ОСОБА_4 (Орендодавець) та ТОВ "Оптима Телеком" (Орендар, правонаступником якого є ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест"), передбачають обовязок Орендодавця:

- п. 2.1.2. контролювати стан обєкту оренди;

- п. 2.1.4. - приймати всі необхідні дії по усуненню наслідків аварії, подій не з вини Орендаря;

- п. 2.1.6. проводити нагляд за експлуатаційним станом приміщення, його будівних конструкцій і інженерних мереж (відповідно до Державних будівельних норм до них відноситься й труби холодного водопостачання).

Крім того, докази необхідності проведення під час вказаного профілактичного огляду робіт з прочищення каналізаційних випусків в порядку п.п. 11.4.2. пункту 11.2. Правил технічної експлуатації систем водопостачання та каналізації населених пунктів України, в матеріалах справи також відсутні.

При цьому, в ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України, чітко визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Тобто, позивачем за належними та допустимими доказами не доведено неналежність виконання відповідачем своїх зобов'язань перед третьою особою ОСОБА_4 за Договором про спільне володіння та дольову участь в утриманні житлового будинку та прибудинкової території №1176 від 01.11.2002 року.

Колегія суддів не заперечує проти посилання ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест", що між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини, проте, в даному випадку предметом доказування вини, протиправної поведінки чи бездіяльності комунального підприємства, у звязку із чим існування причинного звязку, є наявність порушення МКП "Основаніє" своїх договірних зобовязань перед третьою особою ОСОБА_4 за Договором №1176 від 01.11.2002 року, оскільки саме їх неналежне виконання може свідчити про причини залиття орендованого ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" приміщення.

Вказані обовязки покладені в основу та закріплені умовами Договору про спільне володіння та дольову участь в утриманні житлового будинку та прибудинкової території №1176 від 01.11.2002 року, який в силу ст. 204 Цивільного кодексу України є правомірним. Відсутність порушень щодо його виконання матеріали справи не містять.

При цьому, колегія суддів враховує, що в матеріалах справи міститься лист №4625/01-05 від 20.04.2016 року, відповідно до якого позивача повідомлено про те, що власником орендованого ним приміщення - ОСОБА_4 самостійно зроблено переобладнання приміщення, а саме закрито стояки водопостачання гіпсокартоновими стінками, що призвело до порушення Правил утримання житлових будинків та при будинкових територій, затверджених наказом №76 від 17.05.2005 року Державним комітетом України з питань житлово-комунального господарства.

Проте, ні позивачем, ні третьою особо наявність чи відсутність вказаних обставин не спростовано, а навпаки ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" будучи обізнаним про можливе перепланування ОСОБА_4, в порушення вищевказаних Правил, орендованого приміщення, звернулось до суду із вимогою до сторони, відповідальність за неналежне виконання обов'язків щодо належного водопостачання перед ним не передбачено.

Статтею 33 ГПК України передбачено обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, як зобовязано господарський суд оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. (ст. 43 ГПК України).

Відносно зявленого до стягнення розміру збитків слід зазначити, що позивач підтверджує розмір матеріальної шкоди у сумі 135019,58 грн. даними особистого бухгалтерського обліку, у звязку із чим надає довідку ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест", відповідно до якої вказано перелік пошкодженого майна та загальну її вартість.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції не може вважати, що надані позивачем дані бухгалтерського обліку про балансову вартість пошкодженого обладнання є належним та допустимим доказом розміру шкоди в розумінні ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, оскільки вони визначають лише загальний обсяг пошкодженого залиттям обладнанням із вартістю, яка обліковується позивачем, та не може свідчити про реальну вартість втраченого майна. Тобто, при її визначенні необхідно враховувати можливу несправність втраченого майна, строк попередньої експлуатації втрачених речей та стан в якому майно знаходилось до самого пошкодження.

В силу приписів ст. 22 Цивільного кодексу України, відповідно до якої збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, обчислюється виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи.

Така вартість може бути визначена експертним шляхом, що, в свою чергу, унеможливить зловживання власника пошкодженої речі своїми правами, а саме стягнення судом на їхню користь сум відшкодувань, що перевищують фактично завдані збитки.

Враховуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем не доведено з чого складається заявлена до стягнення сума збитків, яка була вартість майна до затоплення, яким чином було вираховано заявлену суму збитків, яка реальна вартість втраченого майна, у звязку із чим позивачем не доведений розмір збитків.

На підставі вищевикладеного, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача збитків, у зв'язку із залиттям орендованого приміщення каналізаційними стоками, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з того, що позивачем не доведено факту завдання йому шкоди в розмірі 135019,58 грн., саме внаслідок неправомірної поведінки, дій чи бездіяльності відповідача.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 1 ст. 219 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 та ч. 1 ст. 225 цього Кодексу учасник господарських відносин, який порушив установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова (господарсько-правова) відповідальність не настає.

При цьому, у спорах, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, на кредитора покладений обов'язок доведення факту неправомірності (протиправності) поведінки відповідача, прямого (безпосереднього) причинного зв'язку між неправомірними діями або бездіяльністю особи, яка заподіяла шкоду, і самою завданою шкодою та обґрунтування його розміру. Тобто, відшкодування шкоди включає в себе не тільки поняття "шкоди", але й покладення обов'язку на потерпілу сторону щодо доведення її розміру.

Враховуючи встановлену судом апеляційної інстанції відсутність в даному випадку складової цивільно-правової або господарсько-правової відповідальності, причинно-наслідкового зв'язку між виконанням відповідачем зобов'язань щодо технічного обслуговування каналізаційної системи та залиттям приміщення, а отже і спричиненням шкоди, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача шкоди завданої пошкодженням телекомунікаційного обладнання є необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено безпосередньої причетності відповідача до її спричинення та не доведено заявленого до стягнення розміру збитків.

За таких обставин, скаржником не надано належних доказів в розумінні ст. 34 ГПК України, які б свідчили про наявність підстав для стягнення з МКП "Основаніє" шкоди завданої пошкодженням телекомунікаційного обладнання у розмірі 135019,58 грн.

Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника обґрунтованого висновку суду першої інстанцій не спростовують та по суті зводяться до заперечень щодо здійсненої судом першої інстанції оцінки доказів у справі та доведення інших обставин, ніж ті, що були встановлені судом попередньої інстанції.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність всіх складових для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування збитків, оскільки матеріали справи не підтверджують та позивачем належним чином не доведено, що саме з вини відповідача ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" спричинені збитки і що причиною виникнення шкоди є саме протиправна поведінка чи бездіяльність МКП "Основаніє".

Доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оспорюваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у звязку з чим апеляційна скарга ОСОБА_5 "Фарлеп-Інвест" задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Запорізьлкої області від 27.09.2016 року у справі №908/1865/16 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Фарлеп-Інвест", м. Київ на рішення господарського суду Запорізької області від 27.09.2016 року у справі №908/1865/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 27.09.2016 року у справі №908/1865/16 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Судді: О.Л. Агапов

ОСОБА_3