ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017 справа № 905/3380/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4, за довіреністю; ОСОБА_5, за довіреністю;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Краматорськ, Донецька область
на рішення Господарського суду Донецької області
від24.01.2017 (повний текст рішення складений та підписаний 30.01.2017)
у справі№ 905/3380/16 (суддя О.В. Кротінова)
за позовомДержавного підприємства "Енергоринок", м. Київ
доПублічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Краматорськ, Донецька область
простягнення 59 375,43 грн.
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року до господарського суду звернулось Державне підприємство "Енергоринок", м. Київ (Позивач) із позовом до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Краматорськ, Донецька область (Відповідач) про стягнення штрафу в розмірі 59 375,43 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.01.2017 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права України та при неповному з'ясуванні судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник посилався на наявність підстав для звільнення від відповідальності у вигляді штрафу за нездійснення доплати згідно п.6.3.1 договору №4863/01 від 19.08.2008, яка передбачена його п.6.3.2, у звязку з настанням обставин непереборної сили (форс-мажор) та безпідставне не взяття до уваги судом першої інстанції сертифікату ТПП України №1926/05-4 від 17.07.2014, який підтверджує події на території Донецької області як форс-мажорні обставини.

Крім того апелянт посилається на порушення судом першої інстанції принципу справедливого балансу інтересів сторін.

Представник позивача в судовому засіданні вважав рішення суду законним та обґрунтованим, тому просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, надав пояснення, аналогійні викладеним в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 19.08.2008 був укладений договір № 4863/01 (далі Договір), за умовами п. 2.1 якого, позивач зобовязався продавати, а відповідач купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.

Пунктом 6.2 Договору встановлено, що перерахування коштів відповідачем за куплену у позивача електроенергію здійснюється кожного банківського дня розрахункового місяця з урахуванням умов пункту 6.3 Договору і зараховується сторонами як оплата за електричну енергію, куплену відповідачем у позивача у цьому місяці з урахуванням умов пунктів 6.4 та 6.5 Договору та окремих рішень Кабінету Міністрів України.

За змістом п.п. 4.15.1 Договору, при здійсненні відповідачем перерахування коштів за куповану у позивача електроенергію відповідно до пунктів 6.2 та 6.3 договору розміри оплат в першій і другій декаді залишаються такими, що були вказані в повідомленні про замовлені місячні обсяги купованої електроенергії відповідача, наданому позивачу відповідно до п.п 4.1.1 Договору. Розмір оплати за третю декаду визначається як різниця між скоригованою сумарною за місяць вартістю замовленого обсягу купівлі електроенергії та розмірами оплат в перших двох декадах.

Відповідно до п.п. 6.3.1 Договору, в разі, якщо сума оплати, здійсненої відповідачем за відповідну декаду, менша за визначену відповідно до п. 6.3 договору суму оплати з врахуванням переплати за попередню(і) декаду(и) розрахункового місяця, позивач надсилає відповідачу факсимільним звязком попередження про неповну декадну оплату електроенергії, купленої у позивача. Відповідач зобовязується здійснити перерахування недостатньої суми з поточного рахунку відповідача на поточний рахунок із спеціальним режимом використання позивача впродовж двох банківських днів після закінчення відповідної декади, вказавши при цьому в призначенні платежу декаду, за яку здійснюється доплата.

Згідно п.п. 6.3.2 Договору, у випадку нездійснення відповідачем доплати згідно з п.п. 6.3.1 Договору, позивач через 3 банківські дні після закінчення відповідної декади має право виставити відповідачу вимогу про сплату штрафу у розмірі 0,03% від недоплаченої суми. Штраф повинен бути сплачений в термін, не більший від 3-х банківських днів з моменту отримання відповідачем письмового повідомлення від позивача.

Вимогами п.п. 9.2 та 9.4 Договору, сторони звільняються від виконання зобовязань за цим договором на термін дії форс-мажорних обставин і усунення їх наслідків; а також обовязок потерпілої сторони негайно повідомити другу сторону про виникнення такої події, що оголошується форс-мажорною.

На виконання умов Договору відповідач надіслав позивачу наступні повідомлення: №01-16 від 31.12.2015 на замовлений обсяг купівлі електричної енергії на ОРЕ в січні 2016 року; №01А-16 від 15.01.2016 на замовлений обсяг купівлі електричної енергії на ОРЕ в січні 2016 року (скориговане); №03-16 від 29.02.2016 на замовлений обсяг купівлі електричної енергії на ОРЕ в березні 2016 року; №04-16 від 31.03.2016 на замовлений обсяг купівлі електричної енергії на ОРЕ в квітні 2016 року; №04А-16 від 15.04.2016 на замовлений обсяг купівлі електричної енергії на ОРЕ в квітні 2016 року (скориговане) та №05-16 від 29.04.2016 на замовлений обсяг купівлі електричної енергії на ОРЕ у травні 2016 року.

Вартість визначена у повідомленнях без урахування податку на додану вартість.

Через неповні подекадні розрахунки за куповану у позивача електроенергію позивач направив на адресу відповідача листи-попередження №01/01 (факсограма №07/26-28 від 12.01.2016), №02/01 (факсограма №26/26-811 від 21.01.2016), №01/03 (факсограма №07/26-2785 від 12.03.2016р.), №01/04 (факсограма №07/26-3859 від 12.04.2016), №02/04 (факсограма №07/26-4317 від 21.04.2016), №03/04 (факсограма №26/26-4557 від 04.05.2016), №01/05 (факсограма №26/26-5006 від 11.05.2016), №03/05 (факсограма №07/26-5628 від 01.06.2016) про необхідність термінового погашення заборгованості, що утворилася, однак відповідачем відповіді на листи-попередження не надано.

За порушення умов договору щодо розрахунку за отриману електроенергію, на підставі підпункту 6.3.2 Договору позивач направив відповідачу претензії про сплату штрафних санкцій на загальну суму 59 375,43 грн.: I та II декади січня 2016 року в сумі 26 212,05грн.; I декада березня 2016 року 2 040,30 грн.; I, II та III декади квітня 2016 року 24 977,97 грн.; I, III декади травня 2016 року 6 145,11 грн., за якими відповідач свої зобовязання щодо оплати нарахованих санкцій не виконав.

Через невиконання відповідачем претензій позивача, останній звернувся до суду з вимого про стягнення штрафних санкцій в розмірі 59 375,43 грн.

Відповідач заперечує проти стягнення штрафних санкцій, посилається на неналежне виконання зобовязань за Договором внаслідок настання форс-мажорних обставин, в підтвердження чого надав сертифікат Торгово-промислової палати України №1926/05-4 від 17.07.2014.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 218 ГК України, укладаючи договір, сторони мають право самостійно визначити, при настанні яких обставин вони будуть звільнені від відповідальності за невиконання зобов'язань за цим договором.

Частиною 4 ст. 219 ГК України визначено, що сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на ненадання відповідачем належних доказів вжиття ним усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання, відсутність відмови з боку відповідача від замовленого у 2016 році обсягу електроенергії за наявності форс-мажорних обставин з дня отримання сертифікату у їх підтвердження та продовження закупівлі електричної енергії.

Судова колегія погоджується із таким висновком суду першої інстанції за наступних підстав.

У п.1 ч.1 ст.263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків.

За змістом ч.2 ст.218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Так, ч.2 ст.218 Господарського кодексу України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, із наведеного вбачається, що для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання згідно зі ст. 617 Цивільного кодексу України, ст.218 Господарського кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв'язок між цими обставинами і понесеними збитками.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.06.2015 у справі №904/6463/14/3-216гс15.

Окрім того, повинен бути наявним елемент неможливості переборення особою перешкоди або її наслідків (альтернативне виконання). Відтак, для звільнення від відповідальності сторона також повинна довести неможливість альтернативного виконання зобовязання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за умовами укладеного Договору здійснює продаж електричної енергії відповідачу з дотриманням та у межах договору між членами оптового ринку електроенергії України.

Кореспондуючим обовязком відповідача, як електроенергетичної компанії, за приписами спірного правочину, є закупівля електроенергії та здійснення її оплати відповідно до умов цього договору. При цьому останнє належним чином відповідачем не виконано.

Листом №61/ис-6355 від 29.07.2014 відповідач звернувся до позивача з повідомленням про настання обставин непереборної сили (форс-мажор) та вказав у ньому, що форс-мажорні обставини, які настали на території України, ставлять під загрозу виконання зобовязань у повному обсязі за Договором №4863/01 від 19.08.2008 і спричинили тимчасову неможливість для Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" належного виконання своїх зобовязань, додано відповідний сертифікат.

Проте, як свідчать матеріали справи, спірним є зобовязання 2016 року, за якими відповідач здійснює часткове погашення існуючої суми боргу.

Згідно до вимог ст. 23 Закону України "Про електроенергетику" в редакції від 07.04.2015 та Постанови КМУ № 263 від 07.05.2015 "Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження", з 01.05.2015 змінено порядок постачання електричної енергії на тимчасово неконтрольовану територію, у звязку з чим, у спірний період електрична енергія для поставки на цю територію за спірним Договором відповідачем не накуповується.

З наведеного слідує, що на період 2016 року змінились обставини, що обумовили неможливість виконання спірного Договору, які засвідчені Сертифікатом ТПП №1926/05-4 від 17.07.2014.

Також відповідачем не доведено наявність інших підстав, що звільняють його від спірної відповідальності у передбаченому законом порядку.

Виходячи з викладеного, враховуючи наявні матеріали справи, допущене порушення, яке виникло у 2016 році, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання спірних зобовязань за Договором №4863/01 від 19.08.2008, у цьому випадку.

Відповідно до п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, суд на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення розміру цієї санкції.

При цьому, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності із загальним розміром нарахованих сум, що складають 0,03% від розміру порушеного зобовязання, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, нарахованих позивачем.

За таких підстав судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції досліджено всі надані сторонами докази та всі обставини справи, якими вони обґрунтовують заявлені вимоги та заперечення.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено, а доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 24.01.2017 року у справі № 905/3380/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Краматорськ, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 24.01.2017 року у справі № 905/3380/16 залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: Н.В. Ломовцева

ОСОБА_3