УХВАЛА

03.04.2017Справа № 910/3031/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «А-ПОІНТ»

до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Преміум»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Проскан»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ

Головного територіального управління юстиції у місті Києві

2. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирилюк

Дмитро Володимирович

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Суддя Літвінова М.Є.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Терещенко О.М. за довіреністю від 06.02.2017;

від відповідача: Кебкал В.Г. за довіреністю від 02.02.2016;

Солонько М.М. за довіреністю від 05.12.2016;

від третьої особи-1: Сідько О.С. за довіреністю від 06.02.2017;

від третьої особи-2: не з'явився;

від третьої особи-3: Лобач О.М. за довіреністю від 09.03.2017;

Левченко А.О. за довіреністю від 21.09.2016.

ОСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «А-ПОІНТ» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Преміум» (далі - відповідач) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.02.2017 порушено провадження у справі № 910/3031/17, на підставі статті 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Проскан», в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирилюк Дмитра Володимировича, розгляд справи призначено на 20.03.2017 року.

27.02.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову, відповідно до змісту якого позивач просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 153, вчиненого 27.01.2017 на Договорі застави основний засобів № 26/КЛ/13/З-2 від 23.10.2013 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Дмитром Володимировичем, до вирішення спору по суті.

09.03.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником третьої особи-2 подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

17.03.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи та клопотання про витребування у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирилюка Дмитра Володимировича належним чином завірені копії та оригінали для огляду в судовому засіданні матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 153 від 27.01.2017 року.

17.03.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником третьої особи-1 подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

17.03.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником третьої особи-2 подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

20.03.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 20.03.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити заяву про вжиття заходів до забезпечення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.03.2017 заперечив проти задоволення позову, а також проти задоволення поданої позивачем заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Присутні в судовому засіданні 20.03.2017 року представники третіх осіб надали пояснення щодо заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні 20.03.2017 року суд відклав вирішення поданих позивачем клопотань про витребування додаткових доказів у справі а також про вжиття заходів до забезпечення позову до встановлення фактичних обставин справи.

Представник третьої особи-2 в судове засідання 20.03.2017 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.03.2017 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладено на 03.04.2017 року.

28.03.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача подано заяву про прискорення розгляду клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову.

03.04.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником третьої особи-1 подані додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 03.04.2017 року представник позивача підтримав подану через відділ діловодства господарського суду міста Києва заяву про вжиття заходів до забезпечення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.04.2017 року заперечив проти задоволення поданої позивачем заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Представники третьої особи-1 та третьої особи-3 в судовому засіданні надали пояснення щодо поданої позивачем заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Розглянувши подану позивачем заяву про вжиття заходів до забезпечення позову та заслухавши думку присутніх у судовому засіданні учасників судового процесу щодо поданої заяви, суд вирішив задовольнити її, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Як на тому наголошено в п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» зазначено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду, адже інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 14.09.2015 у справі № 905/3147/14-908/4637/14.

Предметом спору у даній справі є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 27.01.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.М. за реєстровим № 153 про звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 26/КЛ/13/З-2 від 23.10.2013 року.

Згідно зі ст. 50 Закону України "Про нотаріат" нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Як встановлено судом, постановою Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 13.02.2017 відкрито виконавче провадження № 53370528 з примусового виконання виконавчого напису № 153 від 27.01.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.М. про звернення стягнення на належне позивачу майно.

24.03.2017 року державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві у вищевказаному виконавчому провадженні винесено постанову про опис та арешт належного позивачу майна.

Таким чином, у разі, якщо спірний виконавчий напис нотаріуса буде виконано, а позовні вимоги у даній справі будуть задоволені, то законні майнові права та інтереси позивача будуть порушені, а їх відновлення не відбудеться, оскільки судовим рішенням буде лише встановлено юридичний факт невідповідності виконавчого напису нотаріуса вимогам чинного законодавства.

При цьому, суд зазначає, що невжиття відповідних заходів до забезпечення позову, передбачених законом, ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки у разі задоволення позовних вимог рішення у даній справі безпосередньо не призведе до відновлення прав та інтересів позивача, якщо стягнення за виконавчим написом буде завершене.

Також, судом враховано, що у разі задоволення позову про визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правовим наслідком такого судового рішення, відповідно до приписів ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", буде закінчення виконавчого провадження № 53370528.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги той факт, що на час розгляду справи розпочато процедуру звернення стягнення на майно позивача на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, суд дійшов висновку що подана позивачем заява про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки сам факт відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса, який оспорюється у даній справі, свідчить про наявність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у разі задоволення позовних вимоги.

Наведеної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України у постанові від 13.04.2016 у справі № 910/29733/15.

Одночасно, суд зазначає, що забезпечення позову у даній справі є таким, що перебуває у зв'язку з предметом позовної вимоги, є адекватним заявленим вимогам, тобто співвідноситься з правом, про захист якого просить позивач. При цьому, вжиття у наведений вище спосіб заходів до забезпечення позову забезпечить збалансованість інтересів сторін та спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Крім того, застосування заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобіганню перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "А-ПОІНТ" про вжиття заходів до забезпечення позову задовольнити.

2. З метою забезпечення позову до вирішення спору по суті та набрання рішенням у справі № 910/3031/17 законної сили, вжити заходи до забезпечення позову, а саме зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 153, вчиненого 27.01.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д.В. щодо звернення стягнення на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "А-ПОІНТ", який знаходиться на примусовому виконанні у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, виконавче провадження № 53370528.

3. Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "А-ПОІНТ" (03680, місто Київ, вулиця Кільцева дорога, будинок 22; ).

Боржник: Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Преміум" (01001, місто Київ, вулиця Бастіонна, будинок 1/36; ).

4. Дана ухвала є виконавчим документом, набирає чинності з моменту її прийняття, тобто з 03.04.2017 року.

5. Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

6. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала може бути пред'явлена до виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

Суддя Літвінова М.Є.