донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

11.04.2017 справа №913/1218/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді За участю представників сторін: Від позивача: Від відповідача: Від третьої особи:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 за довіреністю б/н від 09.09.2016р. ОСОБА_5 за довіреністю № 549/912-32-10-02-05 від 02.06.2015р. Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Імпел ОСОБА_6, м.Київ
на рішення господарського суду Луганської області
від16 лютого 2017р. (повний текст складено та підписано 21.02.2017р.)
у справі№ 913/1218/16 (головуючий суддя Шеліхіна Р.М., судді Старкова Г.М., Фонова О.С.)
за позовом до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: проТовариства з обмеженою відповідальністю Імпел ОСОБА_6, м.Київ Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області стягнення 115 734 грн 37 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Луганської області від 16.02.2017р. у справі №913/1218/16 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Імпел ОСОБА_6, м.Київ до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головного управління Державної казначейської служби України у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення заборгованості у розмірі 115 734 грн. 37 коп. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від №б/н 10.01.2017р.), яка складається з суми основного боргу у розмірі 111 234 грн. 78 коп., 3% річних у розмірі 3164 грн 77 коп. та інфляційних нарахувань у розмірі 1334 грн. 82 коп. відмовлено у повному обсязі.

Товариством з обмеженою відповідальністю Імпел ОСОБА_6, м.Київ подана апеляційна скарга, відповідно до якої останнє просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства, не в повному обсязі зясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази по справі, не вірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору.

Позивач підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив рішення суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві та просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, причини неявки до суду не повідомив.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів, керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Перевіркою матеріалів справи встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Імпел ОСОБА_6, м.Київ звернулось до господарського суду Луганської області з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення заборгованості у розмірі 115 734 грн 37 коп. (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від №б/н 10.01.2017р.).

Позовні вимоги до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про закупівлю послуг за державні кошти №9 від 05.05.2014р.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору останній у період з травня по липень 2014 року надавав відповідачу послуги з прибирання внутрішніх приміщень та двірницькі послуги, що підтверджує актами надання послуг, рахунками фактурами, тощо. При цьому, вартість наданих послуг відповідач не сплатив, у звязку з чим позивачем на суму заборгованості нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

Так, відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог №б/н від 10.01.2017р. позивач визначив інший період нарахування заборгованості та здійснив перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, у звязку з чим просив стягнути суму основного боргу у розмірі 111234 грн 78 коп. за період з травня по 08 липня 2014 року, 3% річних в сумі 3164 грн 77 коп. за період з 24.11.2015 по 04.11.2016 та інфляційних нарахувань в сумі 1334 грн 82 коп. за період з 24.11.2015 по 04.11.2016.

Господарським судом розглянуто справу з урахуванням вказаної заяви.

Також, ухвалою від 10.01.2017р. суд першої інстанції за своєю ініціативою залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем факту наявності у відповідача заборгованості з огляду на відсутність підписаних сторонами актів надання послуг, передбачених п. 4.1 договору № 9 від 05.05.2014р.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, переглянувши в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи №913/1218/16; розглянувши доводи апеляційної скарги; перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що рішення господарського суду є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

Так, 05.05.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Імпел ОСОБА_6, м.Київ та Головним управлінням Міндоходів у Луганській області (перейменовано в Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області) (Замовник) укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти №9 (далі договір), відповідно до якого виконавець зобовязався у 2014році протягом травня грудня надати Замовнику послуги, зазначені п.1.2. даного договору, а Замовник прийняти та оплатити такі послуги, як послуги щодо загального очіщування будівель 81.21.1. (послуги з прибирання внутрішніх приміщень та двірницькі послуги) за адресою: м.Луганськ, вул. Коцюбинського, 2а. В адміністративному будинку Головного управління Міндоходів у Луганській області площею обслуговування 12320,22кв. м. (п.п.1.1., 1.2. договору.)

Пунктом 4.1 договору передбачено, що оплата за послуги здійснюється щомісячно, за фактично надані послуги протягом 30 банківських днів з моменту підписання сторонами актів здачі приймання надання послуг.

Строк дії договору встановлено до 31.12.2014р. (п. 10.1. договору).

В свою чергу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №311 від 06.08.2014року «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України», поставнолено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної фіксальної служби за переліком згідно з додатком №1(п.1), серед яких, зокрема, зазначено Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області, та реорганізувати територіальні органи Міністерства доходів і зборів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком 2, відповідно якого серед територіальних органів Міндоходів, які реорганізуються, визначено, що Головне управління Міндоходів у Луганській області реорганізовується в Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області.

Наказом Міністерства доходів і зборів України №10 від 29.01.2015р. «Про реорганізацію Головного управління Міндоходів у Луганській області», на виконання постанови Кабінету Міністрів України №311 від 06.08.2014року, розпочато реорганізацію Головного управління Міндоходів у Луганській області, утворено комісію з реорганізації та визначено строк проведення реорганізації Головного управління Міндоходів у Луганській області шість місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

За відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області зареєстроване як юридична особа з 20.01.2015р., а діяльність Головного управління Міндоходів у Луганській області, як юридичної особи припинено з 13.05.2016р.

Таким чином, зобовязальними сторонами за спірним договором є Головне управління Державної фіскальної служби у Луганській області та Товариство з обмеженою відповідальністю Імпел ОСОБА_6, м.Київ.

За твердженням позивача, у травні, червні, липні 2014року Товариство з обмеженою відповідальністю Імпел ОСОБА_6 надало послуги з прибирання внутрішніх приміщень та двірницькі послуги адміністративної будівлі за місцем розташування Замовника, про що виставлено відповідні рахунки на оплату наданих послуг, а саме: рахунок №1538 від 22.05.2014р., рахунок №1935 від 30.06.2014р., рахунок №2236 від 31.07.2014р.

В подальшому, позивач звернувся до Головного управління ДФС у Луганській області з претензією вих. 2637/10/15 від 27.10.2015року про погашення заборгованості за договором за актами надання послуг № 1520 від 31.05.2014р., № 1913 від 30.06.2014р., №2226 від 31.07.2014р. на загальну суму 111 234,78грн. Разом з означеною претензією позивачем направлено на адресу відповідача рахунки на оплату, акти надання послуг (повторно) та акт звірки взаєморозрахунків.

Позивач посилається на те, що у відповідь на означену претензію Головне управління ДФС у Луганській області листом №333/10/12-32-03-02-21 від 24.11.2015р. повідомило позивача про те, що послуги за договором про закупівлю послуг за державні кошти №9 від 05.05.2014р. фактично надавались з травня по 08 липня 2014року включно. При цьому, акти виконаних робіт за травень та червень 2014року не були взяті на фінансові зобовязання у звязку з відсутністю бюджетного призначення, що відповідає пункту 4.2. договору, яким визначено, що фінансові зобовязання Замовника, виникають при наяності відповідного бюджетного призначення (бюджетних асигнувань). Як зазначено у вказаному листі, протягом травня червня 2014року на реєстраційному рахунку відповідача достатня сума коштів на взяття відповідних фінансових зобовязань відсутня. А за липень 2014року акт виконаних робіт на адресу відповідача не надходив, також, кошторисом на 2015рік не передбачено здійснення оплати послуг за договором.

Крім того, у вищезазначеному листі відповідач вказав, що вся первинна документація за правовідносинами з позивачем залишилась на території м. Луганська, тобто, на тимчасово некотрольованій Українською владою території та зазначив про те, що Головне управління Міндоходів у Луганській області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Державної фіскальної служби у Луганській області.

У звязку з наведеним, позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом про стягнення основного боргу, 3 % річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст.32 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Судовими доказами слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

Згідно зі ст.129 Конституції України, ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язок.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобовязань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обовязкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується сплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначено вище, пунктом 4.1 договору передбачено, що оплата за послуги здійснюється щомісячно, за фактично надані послуги протягом 30 банківських днів з моменту підписання сторонами актів здачі приймання надання послуг.

З наданих суду актів надання послуг № 1520 від 31.05.2014р., № 1913 від 30.06.2014р., №2226 від 31.07.2014р. вбачається, що позивачем у графі Найменування робіт, послуг зазначено прибирання прилеглої території. При цьому, предметом договору є надання послуг з прибирання внутрішніх приміщень та двірницькі послуги.

Одночасно, акти надання послуг № 1520 від 31.05.2014р., № 1913 від 30.06.2014р., №2226 від 31.07.2014р., надані Товариством з обмеженою відповідальніст Імпел ОСОБА_6 в обґрунтування позовних вимог, не підписані з боку відповідача, що прямо передбачено п.4.1. договору.

У звязку з наведеним, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено факту надання послуг, що є предметом договору.

Разом з тим, п. 6.2.4. договору передбачено право замовника (відповідача) повернути акт здачі приймання надання послуг виконавцю без здійснення оплати у разі неналежного оформлення документів, зазначених у пункті 4.1. розділу IV цього договору.

Також, на підтвердження факту надання послуг у травні, червні, липні 2014року за спірним Договором позивачем надані відомості про виплату грошей працівникам позивача за прибирання будівлі за адресою: м.Луганськ, вул. Коцюбинського 2А за період з травня по липень 2014 року, банківські виписки в якості доказів підтвердження проведення оплати за замовлені роботи за договором, звіт відрахувань ТОВ Імпел ОСОБА_6 за травень, червень та липень 2014р., витяги з табелю обліку використаного робочого часу за спірні періоди та розрахункові листки за відповідний період, однак зазначені документи не містять посилань на Договір № 9 від 05.05.2014р. та за своїм призначенням є односторонніми, внутрішніми документами ТОВ Імпел ОСОБА_6, а тому обґрунтовано не взяті до уваги місцевим господарським судом.

Інших належних та допустимих доказів надання послуг відповідачу за Договором № 9 від 05.05.2014р. позивачем не надано ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції.

Що ж до відповіді на претензію позивача вих. 2637/10/15 від 27.10.2015року, викладену у листі №333/10/12-32-03-02-21 від 24.11.2015р., то, як зазначає відповідач, Головне управління Міндоходів у Луганській області припинено як юридичну особу 13.05.2016р., а тому лист №333/10/12-32-03-02-21 від 24.11.2015р. Головного управління ДФС у Луганській області надіслано неуповноваженим органом, який не може вважатись належним доказом у справі.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія, погоджується з висновком господарського суду, про те, що позивачем не доведено обставин щодо наявності у відповідача заборгованості у заявленому розмірі за спірний період, а відтак, господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є похідними від вимоги про стягнення основного боргу за вищевказаним договором, відмова у задоволенні останньої має наслідком відмову у задоволенні похідних вимог, у звязку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у стягненні 3% річних у розмірі 3164 грн 77 коп. та інфляційних втрат у розмірі 1334 грн. 82 коп.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що місцевим господарським судом в порядку ст.43 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і вірно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та спростовані вищевикладеними висновками судової колегії.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 16.02.2017р. у справі №913/1218/16 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу за наведеними в ній мотивами - без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Імпел ОСОБА_6, м.Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 16 лютого 2017 р. у справі № 913/1218/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Попков Д.О.

ОСОБА_3