донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

04.04.2017р. справа №913/1228/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів Попков Д.О Марченко О.А., Чернота Л.Ф.
секретар судового засідання Акімова К.К.
за участю представників учасників справи:
від позивача:Пальчик М.О. (довіреність №06-05-14 від 13.02.2017р.);
від відповідача:ОСОБА_6 (паспорт серії НОМЕР_1 від 01.09.1999р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуФізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м.Сєвєродонецьк Луганської області
на рішення господарського суду Луганської області
від23.01.2017р. (повний текст підписано 30.01.2017р.)
у справі№913/1228/16 (суддя Старкова Г.М.)
за позовомДержавного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», м. Сєвєродонецьк Луганської області
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м.Сєвєродонецьк Луганської області
простягнення 127932,69грн.
В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», м. Сєвєродонецьк Луганської області (Позивач) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Сєвєродонецьк Луганської області (Відповідач) про стягнення 127932,69грн., з якої боргу за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 63160,67грн., пені в розмірі 61900,06грн., 3% річних в розмірі 742,71грн. та інфляційних втрат в розмірі 2131,27грн.

В процесі розгляду справи, Позивач своєю заявою (а.с.а.с.152,153), в порядку ст.22 Господарського процесуального кодексу України, зменшив розмір позовних вимог, остаточно вимагаючи стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 боргу за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 63160,67грн., пені в розмірі 61900,06грн., 3% річних в розмірі 740,69грн. та інфляційних втрат в розмірі 2131,27грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 23.01.2017р. (повний текст підписано 30.01.2017р.) по справі №913/1228/16 позовні вимоги Державного підприємства «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль», з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, були задоволені в повному обсязі.

Рішення місцевого суду було вмотивовано доведеністю матеріалами справи факту не виконання Відповідачем своїх грошових зобов'язань з оплати фактично спожитих ним комунальних послуг з централізованого опалення в розмірі 63160,67грн. та правомірністю нарахування на них пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6, не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду в якій просить рішення Господарського суду Луганської області від 23.01.2017р. по справі №913/1228/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Підставами для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає:

- недоведеність Позивачем факту споживання останнім (апелянтом) теплової енергії у спірний період, оскільки факт такого споживання не підтверджений жодним доказом, зокрема актом обстеження теплопостачання, що виключає, в свою чергу, можливість застосування правової позиції Верховного Суду України по справі №6-59цс13 від 30.10.2013р., на яку місцевий суд посилався при прийнятті рішення.

- ненадання належної оцінки доказам Відповідача про неможливість фактичного отримання ним послуг з централізованого опалення через відсутність радіаторів, приєднаних до централізованої системи опалення, в підтвердження чого останнім були надані копії висновку Комунального підприємства «Сєвєродонецьк-Архпроект» №083-2008 від 14.08.2008р. та висновку Комунального підприємства «ПВКТІ «Сєвєродонецький Будпроект» №14-10 від 22.02.2010р., проте, через недотримання Відповідачем процедури відключення від мережі централізованого опалення, суд визнав означені докази недопустимими, не врахувавши при цьому, що необхідним для з'ясування в межах розглядуваної справи є саме встановлення факту споживання Відповідачем послуг, а не дотримання чи недотримання ним процедури відключення від теплових мереж.

- залишення судом поза увагою документів Відповідача, які у своїй сукупності свідчать про функціонування у нього автономної системи опалення, яка обслуговується газовим котлом (акти звіряння з постачання газу, лист Публічного акціонерного товариства «Луганськгаз» про функціонування газового котла та ін.), означений факт також не заперечувався з боку представника Позивача.

- нічим не підтверджений момент виникнення заборгованості Відповідача, оскільки в своєму розрахунку Позивач не відобразив дату пред'явлення вимоги (отримання Відповідачем листа-повідомлення) і не врахував з того дня 7 днів, що також було залишено судом поза увагою.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Попков Д.О., судді Марченко О.А. та Чернота Л.Ф.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 20.02.2017р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 04.04.2017р. об 14.40год.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржника у судовому засідання 04.04.2017р. підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги у повному обсягу.

Представник Позивача у судовому засідання 04.04.2017р. проти апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (а.с.а.с.183-186).

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, Державне підприємство «Сєвєродонецька теплоелектроцентраль» (Виконавець послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води) за наявних фактичних договірних відносин, в умовах відсутності укладеного письмового договору про надання комунальних послуг, надало Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 (Споживач) послуги з централізованого опалення до належного йому на праві власності нежитлового приміщення (свідоцтво про право власності від 15.07.2010р., витяг №26721470 від 15.07.2010р. (а.с.а.с.19,20) - приміщення магазину промислових товарів, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, у опалювальному сезоні 2015-2016р.р. на загальну суму 63160,67грн.

Факт постачання Відповідачем теплової енергії до нежитлового приміщення, розташованого за вищезазначеною адресою, підтверджується Актом про включення теплоустановок №0507 від 22.10.2015р. (а.с.33).

Місцевим судом також було встановлено, що Відповідач своєю заявою від 13.11.2015р. (а.с.38) звернувся до Позивача з проханням прийняти до розгляду розрахунок тепловіддачі ізольованих транзитних стояків за адресою: АДРЕСА_1, магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», а також укласти договір, відповідно до розрахунків.

В свою чергу, Позивач звернувся з листом №08-06-1317 від 22.12.2015р. (а.с.37) до першого заступника міського голови з проханням надати копію рішення Сєвєродонецької міської ради стосовно надання дозволу на відключення від мережі централізованого опалення і гарячого водопостачання приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_1.

Своєю відповіддю №62 від 05.01.2016р. (а.с.46), Сєвєродонецька міська рада на означений запит повідомила, що своїм листом №656 від 16.04.2007р. (а.с.47) було надано дозвіл лише на оформлення технічної документації за адресою АДРЕСА_1 на влаштування індивідуальної системи теплопостачання та додатково зауважено, що термін дії дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП і влаштування системи індивідуального або автономного опалення - 3 роки (лист Сєвєродонецької міської ради за вих.№2627 від 25.04.2012р. на ім'я директора Державного підприємства «Сєвєродонецька ТЕЦ»)

Таким чином, на заяву Відповідача від 13.11.2015р., Позивач у своєму листі №08-06-62 від 22.01.2016р. (а.с.39) посилався на відповідь Сєвєродонецької міської ради (лист №62 від 05.01.2016р.) та зазначив, що наразі до Державного підприємства «Сєвєродонецька ТЕЦ» не надходили документи на погодження технічної документації на влаштування індивідуальної системи теплопостачання належного нежитлового приміщення, розташованого за адресою за адресою АДРЕСА_1 та звернувся з пропозицією укласти типовий договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, який передбачений Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р., направивши на адресу Відповідача означений проект договору з додатками (а.с.а.с.40-44), який останнім підписаний не був.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем на адресу Відповідача також були направлені рахунки-акти на загальну суму 63160,67грн. (а.с.а.с.21-30):

- №6715 від 31.01.2016р. за січень 2016р. на загальну суму 41456,02грн.;

- №6715 від 29.02.2016р. за лютий 2016р. на загальну суму 11217,65грн.;

- №6715 від 31.03.2016р. за березень 2016р. на загальну суму 9604,02грн.;

- №6715 від 30.04.2016р. за квітень 2016р. на загальну суму 882,98грн.

Позивач виходив з того, що вартість послуги з централізованого опалення та обсяг фактично спожитої теплової енергії, у разі відсутності приладу обліку теплової енергії, визначається розрахунковим способом відповідно до теплового навантаження опалювального приміщення з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання у розрахунковому періоді відповідно до абз.2 п.23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007р., та з урахуванням положень п.21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р., зі змісту яких вбачається, що у разі відсутності у приміщенні та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1кв.м опалюваної площі приміщення згідно із законодавством.

В свою чергу, вартість 1Гкал. теплової енергії, що поставлявся Відповідачу (з 22.07.2010р. - дня набрання чинності Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» №2479-У1 від 09.07.2010р., тарифи на теплову енергію для суб'єктів природних монополій встановлює національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (постанова Верховного Суду України від 28.05.2013р. у справі №3-9гс13), у спірному періоді становила:

- з 01.11.2015р. (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1642,61грн. (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» №2690 від 29.10.2015р. (а.с.34);

- з 01.02.2016р. (тариф для потреб інших споживачів (крім населення) - 1617,14грн. (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП України «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» №54 від 28.01.2016р. (а.с.а.с.35,36)

Відтак, за період з січня по квітень 2016р. (включно), враховуючи рішення Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №449 від 08.09.2015р. «Про початок опалювального сезону 2015-2016 років» (а.с.31) та рішення №40 від 05.04.2016р. «Про завершення опалювального періоду 2015-2016 років» (а.с.32), Відповідач без укладання договору з Позивачем спожив теплову енергію загальною вартістю 63160,67грн., що також вбачається з відомостей по особовому рахунку Відповідача (а.с.14) та підтверджується наданим Позивачем розрахунком вартості отриманих послуг (а.с.а.с.74,75, дані метеостанції - а.с.а.с.76-81)

Між тим, Відповідач означені рахунки-акти не сплатив, зазначаючи суду першої інстанції про функціонування у нього автономної системи опалення, яка обслуговується газовим котлом, в підтвердження чого надав платіжні доручення про сплату за спожитий природний газ (а.с.а.с.96-99), копію висновку Комунального підприємства «Сєвєродонецьк-Архпроект» №083-2008 від 14.08.2008р. (а.с.а.с.104-109), копію висновку Комунального підприємства «ПВКТІ «Сєвєродонецький Будпроект» №14-10 від 22.02.2010р. (а.с.а.с.110-112), копію акту відключення квартири (нежилого приміщення) від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення і гарячого водопостачання (ОЦ і ГВП) від 25.01.2016р. (а.с.122), копію листа №15-15.1-05/14 від 25.01.2017р. Сєвєродонецького МРУЕГГ філії Публічного акціонерного товариства «Луганськгаз», який, на думку останнього, підтверджує факт користування ним газовим котлом для опалення приміщення (а.с.149), акт на пуск газу за адресою АДРЕСА_2 (а.с.148)

В свою чергу, у зв'язку з несплатою Відповідачем направлених йому рахунків-актів, Позивач звернувся до Господарського суду Луганської області з позовними вимогами про стягнення (з урахуванням зменшення розміру вимог) з останнього заборгованості зі сплати фактично спожитих комунальних послуг в розмірі 63160,67грн. та нарахованих на цю суму пені в розмірі 61900,06грн. за період з 23.02.2016р по 31.07.2016р., 3% річних в розмірі 740,69грн. за період з 23.02.2016р по 31.07.2016р. та інфляційних втрат в розмірі 2131,27грн. за період з березня 2016р. по липень 2016р. включно.

Місцевий господарський суд, враховуючи роз'яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України щодо процедури відключення окремих житлових будинків від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (а.с.а.с.138-139) та встановивши доведеність матеріалами справи факту не виконання Відповідачем своїх грошових зобов'язань з оплати фактично спожитих ним комунальних послуг з централізованого опалення (правова позиція Верховного Суду України по справі №6-59цс13 від 30.10.2013р.), задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

З огляду на правову природу та змісту спірних правовідносин сторін щодо поставки теплової енергії та її споживання, такі правовідносини регламентуються, насамперед, положеннями Законів України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій», а також відповідними нормами Господарського та Цивільного кодексів України.

Сутність заявленого позову полягає у спонуканні Відповідача до примусового виконання обов'язку зі сплати коштів за спожиту теплову енергію та застосуванні наслідків його невиконання у вигляді додаткового стягнення пені, 3% річних та інфляційної індексації.

Дійсно, хоча між сторонами не був укладений договір на постачання теплової енергії як цього вимагають приписи ч.2 ст.275 Господарського кодексу України, проте у розумінні ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України та ч.1 ст.174 Господарського кодексу України, грошове зобов'язання може випливати і з фактичного вчинення дій (надання комунальних послуг та їх споживання, як у даному випадку), і відсутність такого договору не може бути підставою для звільнення від оплати за надані і спожиті комунальні послуги, видом яких є теплопостачання за змістом п.1. ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Такий висновок цілком узгоджується із обов'язковою до застосування в силу вимог ч.1 ст.111-28 Господарського процесуального кодексу України правовою позицією Верховного Суду України щодо підстав оплати комунальних послуг, приведеною в постанові у справі №916/3566/13 від 25.11.2014р., так і в правових позиціях Верховного Суду України по справі №6-59цс13 від 30.10.2013р. та по справі №6-2023цс15 від 16.12.2015р.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В свою чергу, ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» встановлює обов'язок споживача з щомісячного розрахунку за фактично спожиту теплову енергію, що у світлі вимог ст.530 Цивільного кодексу України та наявних в матеріалах справи рахунків на оплату з доказами їх надсилання, зумовлює висновок про правомірність визначеного Позивачем у розрахунках моменту настання оплати датою отримання рахунку (дата відправлення з урахуванням поштових нормативів пересилання).

При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо неможливість фактичного отримання Відповідачем послуг з централізованого опалення та функціонування у нього автономної системи опалення, оскільки останнім не було доведено належними засобами доказування у розумінні ст.36 Господарського процесуального кодексу України факт відключення його від мережі централізованого опалення з додержанням вимог Правил №630 та Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005р., про що також свідчить наявний в матеріалах справи лист Сєвєродонецької міської ради №62 від 05.01.2016р., що з огляду на роз'яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України щодо процедури відключення окремих житлових будинків від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання від 14.11.2013р. свідчить про правомірність нарахування плати, в означеному випадку, за централізоване опалення. Більш того, облаштування в приміщенні іншої (незалежної від централізованої системи будинку) системи опалення само по собі не спростовує і не заперечує споживання Відповідачем послуг Позивача, тим більше, що навіть з особистого звернення Скаржника (а.с.38) вбачається наявність наміру сплачувати послуги, зумовлені розташуванням в приміщенні елементів централізованої мережі будинку (стояків).

Таким чином, Відповідач не мав жодних правових підстав для ухилення від розрахунку за фактично отримані послуги з централізованого опалення згідно рахунків Позивача, адже розмір такої плати визначений у встановленому порядку тарифами, безвідносно до використання або невикористання споживачем за власним вибором (доказів неможливості функціонування у приміщення централізованої системи опалення до справи не надано) для цього батарей.

Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Наразі, будь-яких доказів своєчасної сплати стягуваної заборгованості або припинення відповідних грошових зобов'язань перед Позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, Відповідачем всупереч ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України до матеріалів справи не надано.

Таким чином, невиконання грошових зобов'язань правомірно було кваліфіковано судом першої інстанції як їх порушення у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважається таким, що прострочив їх виконання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу, що, в свою чергу, зумовило правомірність стягнення з останнього 63160,67грн. за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення.

В свою чергу, за змістом ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України, наслідком прострочення виконання грошового зобов'язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати заборгованості, з нарахованими впродовж періоду прострочення на неї 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Відтак, проаналізувавши розрахунки позовних вимог, які були надані Позивачем на підтвердження права вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог (а.с.а.с.10-13,153) та розрахунки суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з правомірністю стягнення з Відповідача пені в розмірі 61900,06грн., 3% річних в розмірі 740,69грн. та інфляційних втрат в розмірі 2131,27грн.

Таким чином, оскільки будь-яких інших підстав, передбачених ст.104 Господарського процесуального кодексу України для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Позивача залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін, що за змістом ст.49 вказаного Кодексу має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, м. Сєвєродонецьк Луганської області на рішення Господарського суду Луганської області від 23.01.2017р. (повний текст підписано 30.01.2017р.) по справі №913/1228/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Луганської області від 23.01.2017р. (повний текст підписано 30.01.2017р.) по справі №913/1228/16 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: О.О. Марченко

Л.Ф. Чернота

Надрук.5 примір.: 1-Позивачу, 2-Відповідачу, 3-у справу, 4-ДАГС, 5-ГСЛО