КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2017 р. Справа№ 910/2209/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Коротун О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Сідєльніков А.В. - представник за дов. № 247 від 27.02.2017 року;

від відповідача: Кисіль С.П. - представник за дов. б/н від 08.12.2016 року,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 року

у справі № 910/2209/15-г (суддя Марченко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Газ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ"

про стягнення 6 161 540,05 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юг-Газ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" (далі - відповідач) про стягнення: 5452 962,00 грн, сплачених згідно платіжного доручення від 27.11.2014 року № 938; 119218,19 грн процентів за користування грошовими коштами; 109 059,24 грн. 2% штрафу; 25546,75 грн 3% річних та 163588,86 грн втрат від інфляції, а всього 5870375,03 грн.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що на виконання умов договору позивач перерахував відповідачу грошові кошти у сумі 5452962,00 грн; оскільки в обумовлений договором строк Товариство з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" не здійснило поставку природного газу, то Товариство з обмеженою відповідальністю "Юг-Газ" просило стягнути з відповідача на підставі ст. 693 Цивільного кодексу України суму попередньої оплати; 119218,19,00 грн процентів за користування грошовими коштами на підставі ст. 536 Цивільного кодексу України, 109 059,24 грн 2% штрафу, обумовленого пунктом 7.4 договору, 25 546,75 грн 3% річних та 163 588, 86 грн втрат від інфляції.

02.03.2015 року позивач подав до суду першої інстанції заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" 5452 962,00 грн, сплачених відповідно до платіжного доручення від 27.11.2014 року № 938 на підставі договору, 219238, 95 грн процентів за користування грошовими коштами, 109 059,24 грн 2% штрафу, 42577,92 грн 3% річних та 337 701,94 грн втрат від інфляції, а всього 6 161 540,05 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 року по справі № 910/2209/15-г позов задоволено частково. Припинено провадження у справі в частині стягнення з відповідача 5 452 962 грн, стягнуто з відповідача на користь позивача 289 006,99 грн втрат від інфляції, 109059,24 грн штрафу, 18110,50 грн 3 % річних та 69 611,92 грн судового збору у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 року по справі № 910/2209/15-г повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права.

Так, скаржник вказав, що договір, доданий до позовної заяви, є наслідком неправомірної компіляції з боку позивача, про що свідчить відсутність підписів уповноважених представників та відтисків печаток відповідача на перших двох сторінках договору.

При цьому, скаржник зазначив, що спірний договір укладено не було, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди щодо відповідних пунктів договору.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 року у справі №910/2209/15-г у складі колегії суддів: головуючий суддя - Корсакова Г.В., судді: Власов Ю.Л., Станік С.Р. апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2015 року № 09-52/1225/15 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв'язку з перебуванням головуючої судді Корсакової Г.В. на лікарняному.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2015 року визначено склад колегії суддів: Сулім В.В.- головуючий суддя, Гаврилюк О.М., Коротун О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.10.2015 року прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 року у справі № 910/2209/15-г до провадження вищевказаною колегією суддів.

Розгляд справи здійснювався різними колегіями суддів та неодноразово відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 року призначено у справі № 910/2209/15-г судову технічну експертизу документів. Провадження у справі зупинено.

До Київського апеляційного господарського суду надійшло клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2050/16-33/2051/15-34 від 10.03.206 року про узгодження умов проведення судово-технічної експертизи документів та щодо погодження Київським апеляційним господарським судом строку проведення судової технічної експертизи документів по справі № 910/2209/15-г.

21.03.2016 року через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний альянс ЮЕЙ" надійшла згода на вирізання фрагментів паперу з оригіналів документів, які були надані суду для залучення до матеріалів справи з боку відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2016 року поновлено провадження у справі № 910/2209/15-г. Задоволено клопотання експертів КНДІСЕ № 2050/16-33/2051/15-34 від 10.03.2016 року про узгодження умов проведення судово-технічної експертизи документів та погодження Київським апеляційним господарським судом строку проведення судової технічної експертизи документів по справі № 910/2209/15-г.

Зупинено апеляційне провадження у справі № 910/2209/15-г до закінчення експертних досліджень і отримання судом висновків експертів.

До Київського апеляційного господарського суду надійшов лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 2050/16-33/2051/16-34 про направлення висновку експерта, акту здачі-приймання висновку експерта та матеріалів справи.

Протоколом автоматичної зміни колегії суддів від 27.03.2017 року, у зв'язку з перебування судді Майданевича А.Г., у відпустці, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/2209/15-г нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Коротун О.М., Гаврилюк О.М.

Судові експерти Київського науково-дослідного інституту судових експертиз були присутні в судовому засіданні 05.04.2017 року та надали суду письмові пояснення на заперечення позивача щодо проведення відповідної експертизи.

У судовому засіданні 05.04.2017 року відповідач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 05.04.2017 року представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2016 року по справі №910/2209/15-г залишити без змін а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 року підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ"- задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

За твердженням позивача 25.11.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юг-Газ" (покупець) було укладено договір (далі договір) , відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передати у власність покупцю природний газ власного видобутку (далі - газ), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Згідно п. 2.1 договору постачальник передає покупцю газ в обсязі 950 000 м3 природного газу (ресурсу грудня 2014).

Постачальник передає природний газ в мережі ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України", де покупець приймає газ в загальному потоці газу на газовимірювальних станціях (ГВС) в об'ємах, зазначених у пункті 2.1 договору (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору постачальник забезпечує разом з газотранспортними підприємствами, відкритими акціонерними товариствами з газопостачання та газифікації НАК "Нафтогаз України" облік газу, реалізованого покупцю.

Не пізніше 25 числа місяця, попереднього звітному, постачальник зобов'язується надати покупцю три примірники акта приймання-передачі планових обсягів газу, підписані та скріплені печаткою постачальника, які покупець впродовж трьох днів повинен підписати зі своєї сторони.

Приймання-передача поставленого постачальником газу покупцем у відповідному місяці оформлюється актом приймання-передачі газу, в якому визначається фактичний обсяг спожитого газу (п. 3.4 договору);

Відповідно до п. 3.5 договору не пізніше 05 (п'ятого) числа місяця, наступного за звітним місяцем, постачальник зобов'язується надати покупцю два примірники акта приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою постачальника, які покупець впродовж трьох днів повинен підписати зі своєї сторони.

Оплата за газ проводиться покупцем виключно грошовими коштами в порядку, визначеному у Договорі; при чому покупець зобов'язується: до 27.11.2014 року (включно) здійснити оплату постачальнику у сумі 5452 962 грн (п. 6.1 договору).

Згідно п. 6.2 договору у платіжних дорученнях покупець повинен обов'язково вказувати номер договору, дату його підписання, призначення платежу.

Відповідно до п. 6.3 договору звірка розрахунків здійснюється сторонами на підставі відомостей про фактичну оплату вартості спожитого газу покупцем та акта приймання-передачі газу впродовж 10 днів з моменту письмової вимоги однієї із сторін, про що сторонами підписується відповідний акт. Вказана звірка оформляється актом звірки.

Згідно п. 7.1 за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за Договором сторони несуть відповідальність у відповідності з чинним законодавством України.

У разі неналежного виконання постачальником зобов'язань за Договором щодо обсягів та строків передачі природного газу постачальник сплачує на користь покупця штраф у розмірі 2% від вартості непоставленого (недопоставленого) обсягу природного газу (п. 7.4 договору);

Відповідно до п. 9.1 договору у разі виникнення спорів (розбіжностей) по даному договору спір передається на вирішення в господарські суди України і розглядається в установленому порядку згідно з чинним законодавством України

Згідно п. 11.1 договору договір набирає чинності з моменту підписання і діє в частині поставки газу до 31.12.2014 року (включно), а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Скаржник заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що спірний договір не укладався, виходячи з такого:

- поданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Юг-Газ" Договір містить більше двох аркушів, які не з'єднані у спосіб, що унеможливлює їх роз'єднання без порушення цілісності;

- на перших двох сторінках відсутні підписи Бурова С.В. та Чабарової В.І. у прямо призначених місцях.

Також відповідач зазначив, що ним було підписано та скріплено печаткою кожну сторінку договору від 27.11.2014 року № 14/15-20 та передано позивачу для оформлення.

Разом з тим, 01.12.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" отримало від Товариства з обмеженою відповідальінстю "Юг-Газ" документ "договір від 27.11.2014 року№ 14/15-20", в якому перші дві сторінки підписані та скріплені печатками відповідачем були замінені іншими сторінками без підписів та печаток.

Зі змісту Договору та договору від 25.11.2014 року № 14/15-20, поданого відповідачем з його підписами та печатками, вбачається, що названі документи відрізняються, зокрема пунктами 3.5, 5.3 та 7.2.

Так, у документі, поданому Товариством з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ", пункти 3.5, 5.3 та 7.2 викладені у такій редакції:

" 3.5 Не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним місяцем, постачальник зобов'язується надати покупцю два примірники акту приймання-передачі газу, підписані та скріплені печаткою постачальника, які покупець протягом трьох днів повинен підписати зі своєї сторони.";

" 5.3 У разі зміни ціни газу, внаслідок рішень уряду України, НКРЕ або НАК "Нафтогаз України", в період дії Договору, ціна газу, що передається за Договором може бути змінена постачальником в односторонньому порядку, на коефіцієнт її збільшення зазначеними державними органами; причому покупець зобов'язується сплатити таку збільшено ціну.";

" 7.2 В разі несплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у пункті 6.1 Договору, покупець сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню у розмірі подвійної ставки НБУ від суми простроченого платежу.".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є предмет (товар тощо) та ціна договору.

На виконання ухвали Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2016 року Київським науково - дослідним інститутом судових експертиз було проведено судову технічну експертизу документів у справі № 910/2209/15-г.

Експертний висновок - це письмове викладення експертом відомостей про обставини, що мають значення для справи, встановлені експертом на підставі його спеціальних знань і отриманих у результаті проведеного дослідження матеріалів справи, яке ґрунтується на сформульованому в ухвалі суду про призначення експертизи завданні.

Дослідження висновку експерта - це процесуальна дія, спрямована на одержання з висновку експерта відомостей про факти судом і доведення їх до сприйняття учасників процесу. Суд зобов'язаний особисто сприйняти наданий йому висновок експерта з метою його правильної оцінки при винесенні рішення. Досліджуючи висновок експерта, суд повинен перевірити дотримання прав осіб, які беруть участь у справі, під час призначення та проведення експертизи, а також чи було їм надано можливість ознайомитися з висновком експертизи.

Відповідно до ч. 5 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта є рівноцінним з іншими видами доказів. Висновок експерта не є обов'язковим для суду, оскільки жоден доказ не має заздалегідь установленої сили. Експертний висновок оцінюється судом сукупно з іншими доказами.

Як зазначено у п. 5 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 27.11.2006 N 01-8/2651 "Про деякі питання призначення судових експертиз", у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід враховувати викладене в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року N 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах".

Так, у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.97 N 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" зазначається, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з'ясувати: чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; достатність поданих експертові об'єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

У результаті дослідження та оцінки експертного висновку суд може визнати його: а) повним та обґрунтованим і покласти в основу рішення; б) неповним або не досить зрозумілим і призначити додаткову експертизу; в) таким, що викликає сумніви у правильності висновку, і призначити повторну експертизу; г) не погоджуючись із висновком експерта, не враховувати його у винесенні рішення, постановити рішення на підставі інших доказів.

Якщо суд не погоджується з висновком експерта, він відповідно до ч. 6 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України має право відхилити висновок судового експерта. Мотиви такого відхилення суд повинен викласти в судовому рішенні, як це передбачено ст. 84 Господарського процесуального кодексу.

Ознайомившись з висновком експерта за результатами проведення судово-технічної експертизи документів, колегія суддів дійшла висновку, що він є повним, правильним та обґрунтованим, а скаржником не надано належних доказів на спростування висновків викладених експертом, відтак у суду відсутні підстави для відхилення вказаного висновку експертизи і останні покладаються в основу рішення.

Так, відповідно до висновку експертів у спірному договорі мало місце заміна аркушів договору, зокрема щодо пунктів 3.5, 5.3 та 7.2 договору, проти яких заперечував відповідач.

Тобто, сторонами не було досягнуто всіх істотних умов при укладанні спірного договору відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, який в свою чергу є неукладеним.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належний висновок суду першої інстанції щодо належного укладання спірного договору.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю "Юг-Газ" перерахувало відповідачу 5452962,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 27.11.2014 року № 938, в призначенні платежу якого вказано таке: "Оплата за газ природний згідно дог. № 14/15-20 від 25.11.2014 року, в т.ч. ПДВ 20% - 908 827,00 грн".

До матеріалів справи долучено акт приймання-передачі планових обсягів природного газу від 25.11.2014 року, підписаного сторонами та скріпленого печатками без зауважень, в якому вказано таке:

- відповідно до договору постачальник передасть, а покупець прийме у грудні 2014 року планові обсяги природного газу з ресурсу Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" в обсязі 950 000 м.куб.;

- остаточні акти приймання-передачі природного газу буде підписано після закінчення місяця поставки, виходячи із фактично поставлених споживачу обсягів газу в зазначеному місяці та наданні в НАК "Нафтогаз України" до 12 числа місяця, наступного за звітним.

У визначений строк, тобто грудень 2014 року поставка газу позивачу не відбулася та відповідний акт приймання-передачі підписано не було.

30.12.2014 року відповідач надіслав позивачу лист № 1788, в якому зазначив таке:

- дії з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Газ", а саме повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" належного йому примірника договору №14/15-20 купівлі-продажу природного газу з несанкціоновано внесеними змінами, зокрема, виключенням положення про односторонню зміну договірної ціни продавцем; ігнорування вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" як щодо підписання попередньо погоджених примірників договору, так і щодо сплати зміненої договірної ціни природного газу, засвідчили фактичну відсутність згоди Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Газ" на укладення договору №14/15-20 купівлі-продажу природного газу на всіх істотних умовах, запропонованих з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ";

- з урахуванням викладеного, ТОВ "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" не вбачає можливим наразі розцінювати факт перерахування 27.11.2014 року з боку Товариства з обмеженою відпоівідальністю "Юг-Газ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" 5452 962,00 грн з призначенням платежу "згідно договору №14/15-20 від 25.11.2014 року" в якості акцепту на укладення договору на умовах, запропонованих з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ";

- відтак вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" не має належних правових підстав для передачі ТОВ "Юг-Газ" природного газу в об'ємі 950000 м.куб., який мало бути передано на підставі договору та підписаних попередніх планових актів розподілу газу, і готовий повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Юг-Газ" отриману суму у розмірі 5 452 962 грн, на підставі відповідного листа про готовність отримати таке повернення, але тільки в разі вирішення усіх формальностей з ПАТ "Укртрансгаз", яке передбачає заміщення попередньо розподіленого об'єму з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Юг-Газ" (згідно обопільного узгодженого планового розподілу та попередніх планових актів) природного газу в обсязі 950 000 м.куб. будь-яким рівнозначним обсягом природного газу з ресурсу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Газ".

Позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 5452962 грн у зв'язку з невиконанням умов договору з поставки газу, посилаючись на статтю 693 Цивільного кодексу України.

Після отримання відзиву відповідача, в якому зазначалось про не укладення договору, позивач заявив про необхідність стягнення грошових коштів як безпідставно отриманих, відповідно до ст.ст. 1212, 1214 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно ч. 2 ст. 1214 Цивільного кодексу України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, в даному випадку грошові кошти у сумі 5 452 962 грн, які були перераховані відповідачу мають бути повернуті останнім в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надіслав відповідачу вимогу від 06.01.2015 року № 5, в якій просив повернути грошові кошти у сумі 5452 962 грн у семиденний строк від дня отримання даної вимоги.

Відповідач отримав вказану вимогу 19.01.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем у семиденний строк грошові кошти не повернув.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем на день подання позовної заяви (03.02.2015 року ) складала 5452962,00 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідач перерахував позивачу:

- 27.02.2015 року - 1300000,00 грн;

- 10.03.2015 року - 942962,00 грн;

- 11.03.2015 року - 1130000,00 грн;

- 12.03.2015 року - 1750000 грн;

- 13.03.2015 року - 330000,00 грн,

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У пункті 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (п. 1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, позов подано 03.02.2015 року, а отже, у частині позовних вимог про стягнення 5 452 962 грн, які було перераховано відповідачем з 27.02.2015 року по 13.03.2015 року, слід припинити провадження у справі.

Крім суми попередньої оплати позивач просив суд стягнути з відповідача (з врахуванням розрахунку від 23.03.2015 року): 172 666,51 грн процентів, 29 763,40 грн 3% річних, 467 008,02 грн, втрат від інфляції та 109 059,24 грн, штрафу (період прострочення з 01.01.2015 року по 12.03.2015 року).

Заявлені до стягнення позивачем проценти за користування коштів у сумі 172 666,51 грн позивач обґрунтовує частиною третьою статті 693 Цивільного кодексу України.

Названа вимога є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 693 Цивільного кодексу України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до ст. 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Згідно ст. 536 Цивільного кодексу України за користування грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Так, позивач нараховує проценти за користування грошовими коштами, визначаючи їх розмір на підставі положень ч. 6 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Разом з тим, ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції, визначені ст. 693 Цивільного кодексу України проценти не є по своїй правовій природі штрафними санкціями (неустойка, штраф, пеня), вказаними у ст. 231 Господарського кодексу України.

Крім того, законодавець чітко визначив, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Так, сторонами не було укладено договір, який би визначав розмір процентів за користування чужими грошовими коштами.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 172 666,51 грн процентів.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд враховуючи, що між сторонами не було укладено спірного договору, дійшов висновку, що суд першої інстанції неправомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача штрафу на підставі п. 7.4 неукладеного договору.

Що ж до нарахованих трьох відсотків річних та втрат від інфляції, Київський апеляційний господарський суд відзначає наступне.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Грошове зобов'язання - це зобов'язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України, тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке зобов'язання, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Крім того, слід зазначити, що ст. 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі I "Загальні положення про зобов'язання", а тому поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року по справі №6-49цс12).

Вимога про повернення суми попередньої оплати була отримана відповідачем 19.01.2015 року, а тому 3% річних та втрати від інфляції мають нараховуватися з 27.01.2015 року, тобто після спливу семиденного строку, визначеного у вимозі позивачем.

Київський апеляційний господарський суд перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань у зв'язку з неправильним визначенням позивачем періоду нарахування, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача 289 006,99 грн втрат від інфляції та 18110,50 грн 3% річних.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для скасування чи зміни рішення, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, згідно п. 1 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 року по даній справі підлягає скасуванню в частині стягнення штрафу з підстав неповного з'ясування обставин справи, в порядку п. 2 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" - підлягає частковому задоволенню.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції підлягають зміні, то рішення в цій частині підлягає зміні. В решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 року у справі №910/2209/15-г - скасувати в частині стягнення 109059,24 грн штрафу, відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 року у справі №910/2209/15-г - змінити в частині стягнення судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції, виклавши дану частину в наступній редакції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" (04655, м. Київ, вул. Полярна, 20; ідентифікаційний код 31511844) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Газ" (68000, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Хантадзе, 13-Б/1; ідентифікаційний код 30194498) 53933 (п'ятдесят три тисячі дев'ятсот тридцять три) грн 04 коп. судового збору.

4. В решті рішення залишити без змін.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Юг-Газ" (68000, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Хантадзе, 13-Б/1; ідентифікаційний код 30194498) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арабський Енергетичний Альянс ЮЕЙ" (04655, м. Київ, вул. Полярна, 20; ідентифікаційний код 31511844) витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги у розмірі 9573 (дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят три) грн 48 коп.

6. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи №910/2209/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

О.М. Коротун