ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2017 справа № 905/3541/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 за дов. № 10-11 від 10.11.2016, ОСОБА_6 за дов. № ШКД/191/16 від 19.12.2016,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська індустріальна компанія", м. Покровськ Донецької області,
на рішення Господарського суду Донецької області
від06.03.2017
у справі№ 905/3541/16 (суддя Левшина Г.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Донбаська індустріальна компанія", м. Покровськ Донецької області,
доПриватного акціонерного товариства "ДТЕК ОСОБА_7 Донбасу", м. Добропілля Донецької області,
простягнення 662 400, 00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Донбаська індустріальна компанія» (далі ТОВ «Донбаська індустріальна компанія», Постачальник) звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК шахта ОСОБА_7 Донбасу» (далі ПрАТ «ДТЕК шахта ОСОБА_7 Донбасу», Покупець) про стягнення 662 400, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 06.03.2017 у справі № 905/3541/16 у задоволенні позову ТОВ «Донбаська індустріальна компанія» відмовлено. Рішення мотивоване безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 06.03.2017 у справі № 905/3541/16 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права, а також неповне зясування місцевим господарським судом фактичних обставин, що мають значення для справи. Зокрема, заявник апеляційної скарги зазначає, що господарський суд не врахував докази належного повідомлення відповідача про поставку товару, які надавалися суду першої інстанції та наявні у матеріалах справи.

Крім того, скаржник наголошує на тому, що на його думку він довів факт порушення умов спірного договору відповідачем, а саме відмови від прийняття продукції. Також заявник не погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що ним обрано неналежний спосіб захисту свого права, аргументуючи це тим, що умовами договору передбачена оплата продукції після її поставки.

В апеляційній скарзі наведені також інші доводи, які на думку апелянта є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи і заперечення, викладені в апеляційній скарзі, та просить її задовольнити, а рішення місцевого господарського суду скасувати.

Представник відповідача у судовому засіданні просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд

В С Т А Н О В И В :

Між ТОВ «Донбаська індустріальна компанія» та ПрАТ «ДТЕК шахта ОСОБА_7 Донбасу» 09.01.2015 було укладено договір поставки № 1625-КД (далі Договір), за умовами якого Постачальник зобовязується в порядку та на умовах цього договору поставити у власність відповідача продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості та строки, за ціною та якісними характеристиками, узгодженими сторонами у договорі та специфікаціях, які є невідємними частинами договору (а. с. 10-24).

Відповідно до пункту 1.2 Договору Покупець зобовязується прийняти та оплатити продукцію, яка постачається у його власність, згідно з умовами Договору.

Згідно з розділом 4 Договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та в строки, узгоджені сторонами в специфікаціях до договору. Під партією продукції сторони розуміють будь-яку кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, яке супроводжується одним документом про якість та/або одним товаросупровідним документом.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що умови поставки продукції EXW, згідно з «Інкотермс-2010», з урахуванням умов та застережень, які містяться у Договорі та/або відповідних специфікаціях до Договору. При цьому сторони можуть у відповідних специфікаціях передбачити інші умови поставки, крім термінів DAT, DAP, DDP. Узгоджене місце призначення поставки вказується сторонами у відповідних специфікаціях до договору. Постачальник несе всі витрати, повязані з поставкою продукції, до моменту її поставки в узгоджене місце призначення поставки.

Відповідно до пункту 4.7 Договору датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, які надані Постачальником.

Зобовязання Постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції у розпорядження Покупця в узгоджене місце призначення поставки в належній якості, комплектності, асортименті, кількості, в строки, з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі та специфікаціях до договору (пункт 4.8 Договору).

Згідно з пунктом 4.9 Договору право власності на продукцію, ризики втрати або пошкодження продукції переходять від Постачальника до Покупця з дати поставки продукції.

При цьому Постачальник згідно з пунктом 4.10 Договору зобовязаний у письмовому вигляді, за три календарних дні, проте не пізніше 3 календарних днів до дня фактичної поставки продукції, сповістити Покупця про дату та час надходження продукції в узгоджене місце призначення поставки, а також направити інші повідомлення, які є необхідними Покупцеві для здійснення необхідних заходів для прийняття продукції.

Цей Договір набуває чинності з 09.01.2015 за умови підписання його сторонами і діє до 31.12.2016, а в частині виконання розпочатих обовязків до повного їх виконання (пункт 8.1 Договору).

У Специфікації від 14.07.2016 до Договору сторони визначили найменування, кількість і вартість товару, у тому числі, стрічку ковшову ЕО6 (к.П5386.00.000СБ) в кількості 23 комплектів вартістю 632 960, 00 грн. Умови поставки DDP. Місце призначення поставки: м. Павлоград, вул. Тернівська, 5. Зазначена Специфікація підписана представниками сторін та скріплена печатками підприємств Постачальника і Покупця (а. с. 28).

Згідно з додатковою угодою від 10.08.2016 до Договору поставки № 1625-КД від 09.01.2015 сторонами внесено зміни до Специфікації та узгоджено обовязок позивача в термін до 31.09.2016 поставити відповідачу, у тому числі стрічку ковшову ЕО6 (к.П5386.00.000СБ) в кількості 23 комплектів вартістю 662 400, 00 грн.

На виконання Договору поставки ТОВ «Донбаська індустріальна компанія» поставило ПрАТ «ДТЕК шахта ОСОБА_7 Донбасу» продукцію за видатковою накладною № 30/08/2 від 30.08.2016 на суму 105 096, 00 грн. (а. с. 32). Вказаний вантаж отриманий представником відповідача за довіреністю № 780/1 від 30.08.2016 та 31.10.2016 оплачений у повному обсязі (а. с. 33).

Згідно з товарно-транспортною накладною № ТНД31/05/5 від 14.09.2016 (а. с. 36) позивачем було направлено відповідачу стрічку ковшову ЕО6 (к.П5386.00.000СБ) в кількості 23 комплектів на суму 662 400, 00 грн.; пункт розвантаження: 51400, м. Павлоград, вул. Тернівська, 5.

До товарно-транспортної накладної позивачем було додано рахунок на оплату № 31/05/5 від 14.09.2016 та видаткову накладну № 31/05/5 від 14.09.2016.

Проте, за твердженням позивача, представники відповідача відмовилися розвантажувати та приймати продукцію, на підтвердження чого позивачем надана доповідна записка водія, який 14.09.2016 здійснював перевезення спірного товару (а. с. 40).

Претензією від 25.11.2016 позивач вимагав від відповідача протягом 7 днів з моменту отримання цієї претензії організувати приймання продукції, а також повідомити будь-яким доступним способом точну адресу місця призначення поставки, прізвище, імя та по-батькові, номер довіреності та контактний телефон уповноваженого представника відповідача. Претензія була залишена без відповіді (а. с. 42).

За таких обставин ТОВ «Донбаська індустріальна компанія» звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до ПрАТ «ДТЕК шахта ОСОБА_7 Донбасу» про стягнення з відповідача вартості продукції.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним і обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, виходячи з такого.

Апеляційний господарський суд, оцінивши зміст спірного договору, дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 662 Цивільного кодексу України встановлений обовязок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 689 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами в спірному Договорі було узгоджено певний порядок приймання продукції.

Згідно з пунктом 4.10 Договору зобовязаний у письмовому вигляді, за три календарних дні, проте не пізніше 3 календарних днів до дня фактичної поставки продукції, сповістити Покупця про дату та час надходження продукції в узгоджене місце призначення поставки, а також направити інші повідомлення, які є необхідними для відповідача для здійснення необхідних заходів для прийняття продукції.

Однак у матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивачем відповідача у встановленому Договором порядку.

Що стосується посилань апелянта на письмове повідомлення ПрАТ «ДТЕК шахта ОСОБА_7 Донбасу» листом вих. № 26/08 від 26.08.2016 щодо постачання вантажу, то колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки доказів отримання відповідачем цього листа не було надано суду ані першої, ані апеляційної інстанції.

Скріншоти з електронних поштових скриньок також не можуть бути прийняті в якості належних доказів сповіщення Покупця про поставку спірної продукції, оскільки серед реквізитів, визначених розділом 10 Договору відсутня електронна пошта.

Крім того представник відповідача як в суді першої так і апеляційної інстанції заявляв, що їх підприємство не отримувало листа № 26/08 від 26.08.2016, або будь-яких інших повідомлень стосовно поставки спірної продукції.

Ураховуючи наведене судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не було надано належних доказів сповіщення у письмовому вигляді відповідача про постачання стрічки ковшової ЕО6 (к.П5386.00.000СБ) в кількості 23 комплектів вартістю 662 400, 00 грн. у порядку пункту 4.10 Договору поставки № 1625-КД від 09.01.2015.

Частиною четвертою статті 692 Цивільного кодексу України продавцю надано право у разі відмови покупця від прийняття та оплати товару за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Судова колегія зазначає, що надані позивачем засвідчені копії товарно-транспортної накладної № ТНД31/05/05 від 14.09.2016 та видаткової накладної № 31/05/05 від 14.09.2016 не можуть бути доказами поставки спірної продукції, тому що в них відсутній підпис уповноваженої особи ПрАТ «ДТЕК шахта ОСОБА_7 Донбасу» на отримання цієї продукції.

З матеріалів справи також вбачається, що у переліку товарно-матеріальних цінностей, на отримання яких довіреністю № 780/1 від 30.08.2016 було уповноважено відповідальну особу ПрАТ «ДТЕК шахта ОСОБА_7 Донбасу» відсутня стрічка ковшова ЕО6 (к.П5386.00.000СБ) в кількості 23 комплектів.

Отже, довіреність на отримання стрічки ковшової ЕО6 (к.П5386.00.000СБ) в кількості 23 комплектів в матеріалах справи відсутня.

Таким чином, судова колегія доходить висновку, що ТОВ «Донбаська індустріальна компанія» не було доведено факт поставки спірної продукції у повному обсязі ПрАТ «ДТЕК шахта ОСОБА_7 Донбасу» за Договором поставки № 1625-КД від 09.01.2015.

Крім того, будь-яких доказів відмови відповідача від прийняття стрічки ковшової ЕО6 (к.П5386.00.000СБ) в кількості 23 комплектів вартістю 662 400, 00 грн. позивачем суду ані першої, ані апеляційної інстанції надано не було.

Згідно з частиною четвертою статті 690 Цивільного кодексу України продавець має право вимагати від покупця прийняття товару, якщо покупець без достатніх підстав зволікає з його прийняттям.

Відомостей щодо відмови позивача від спірного договору матеріали справи не містять.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За приписом статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів. Зокрема, права та законні інтереси захищаються шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі.

За умовами Специфікації зобовязання стосовно оплати продукції виникає з 60 календарного дня з дати поставки продукції на підставі отриманого Покупцем рахунку та за умови надання Постачальником належним образом оформленої податкової накладної.

Оскільки позивачем не було доведено факту поставки відповідачу спірної продукції, то строк оплати цієї продукції не настав, а отже у відповідача не виникло обовязку її оплатити. За таких обставин у ТОВ «Донбаська індустріальна компанія» відсутнє право вимагати оплати товару.

Ураховуючи наведене, судова колегія погоджується з висновком господарського суду стосовно того, що позивачем було обрано неналежний спосіб захисту свого права.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог вірним і таким, що відповідає приписам чинного законодавства.

Щодо інших доводів і заперечень, наведених в апеляційній скарзі, то колегія суддів не бере їх до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

Крім того судом першої інстанції їм була надана належна правова оцінка, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Донбаська індустріальна компанія» задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Донецької області від 06.03.2017 у справі № 905/3541/16 підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване з наведених вище підстав.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Донбаська індустріальна компанія», м. Покровськ Донецької області, на рішення Господарського суду Донецької області від 06.03.2017 у справі № 905/3541/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 06.03.2017 у справі № 905/3541/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: Т.М. Колядко

ОСОБА_3