У Х В А Л А

10.04.2017Справа № 5011-54/8221-2012

За заявою Приватного підприємства «Русь-95»

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 року у справі № 5011-54/8221-2012

у справі за позовом заступника прокурора Оболонського району м. Києва в інтересах держави в особі

1) Міністерства фінансів України;

2) Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк"

до Приватного підприємства "Русь-95"

за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю "Святослав"

про стягнення 173832763 грн. шляхом звернення стягнення за рахунок предмета іпотеки

суддя Пукшин Л.Г.

Представники сторін:

від прокуратури Лиховид О.С. - посвідчення № 041073 від 03.02.16

від позивача-1 Іваницька Т.Б.- представник за довіреністю № 31-13030-08/11 від 20.05.16

від позивача-2 Гладун А.І. - представник за довіреністю № 67 від 01.03.17

від відповідача (заявника) Горкавий О.П. - представник за довіреністю б/н від 16.02.16

від третьої особи не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора Оболонського району міста Києва звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України, Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ «Укргазбанк») до Приватного підприємства «Русь-95» (далі - ПП «Русь-95»), за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Святослав» (далі - ТОВ «Святослав») про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечними договорами від 30.12.2008 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2013 р. та постановою Вищого господарського суду від 14.05.2016 р., позов прокурора задоволено частково, стягнуто з ПП «Русь-95» на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 170 965 832,86 грн. кредитної заборгованості за рахунок реалізації майна з початковою ціною у розмірі 90 % від вартості предмета іпотеки за договорами іпотеки №№ 1, 3, 4, 6, 7, 8, 10, 12, 13, 15, 16 від 30.12.2008 р.

28.04.2015 р. ПП "Русь-95" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 18.09.2012 року у справі № 5011-54/8221-2012 за нововиявленими обставинами, в якій просило скасувати рішення суду та прийняти нове - про відмову прокурору у задоволенні позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2016 по даній справі, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2016, у задоволені заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 заявнику було відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2016 року вищевказані судові рішення скасовано, а заяву Приватного підприємства «Русь-95» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно автоматичного розподілу справ між суддями матеріали справи № 5011-54/8221-2012 за вказаною заявою передані на розгляд судді Головіній К.І.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 07.12.2016 заяву Приватного підприємства «Русь-95» про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 у справі № 5011-54/8221-2012 за нововиявленими обставинами прийнято суддею Головіною К.І. до провадження та призначено судове засідання на 26.12.2016.

Ухвалами Господарського суду м. Києва розгляд даної заяви неодноразово відкладався.

У судовому засіданні 16.02.2016 суддею Головіною К.І. заявлено самовідвід на підставі ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2017, справу № 5011-54/8221-2012 передано на розгляд судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою суду від 20.02.2017 суддею Пукшин Л.Г. прийняти до розгляду заяву Приватного підприємства «Русь-95» про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 у справі № 5011-54/8221-2012 за нововиявленими обставинами та призначено розгляд даної заяви у судовому засіданні на 22.03.2017.

Ухвалою суду від 22.03.2017 розгляд заяви було відкладено за заявою представника позивача-2 на 29.03.2017.

У судове засідання, призначене на 29.03.2017 з'явилися представники прокуратури позивача-2 та відповідача (заявника).

Представник відповідача підтримав заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, з підстав наведених у заяві від 27.04.2015 та просив прийняти до розгляду клопотання про доповнення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами від 25.02.2016.

Представники відповідача-2 та прокуратури заперечували щодо доводів заявника, просили суд відмовити у задоволенні заяви та зазначили, що клопотання про доповнення заяви за своєю правовою природою є новою заявою і підлягає подачі в загальному порядку.

У удовому засіданні 29.03.2017 оголошувалась перерва до 31.03.2017 за клопотанням представника позивача-2.

Ухвалою суду від 31.03.2017 розгляд заяви було відкладено до 10.04.2017 у зв'язку з неявкою представника відповідача (заявника).

10.04.2017 позивач-2 через загальний відділ діловодства суду подав письмові пояснення.

У судовому засіданні 10.04.2017 представник відповідача (заявника) підтримав заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, з підстав наведених у заяві.

Представники позивачів та прокуратури заперечували щодо доводів заявника, просили суд відмовити у задоволенні заяви.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви, суд встановив.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2013 року у справі № 5011-54/8221-2012, позов Заступника прокурора Оболонського району міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України, Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" до Приватного підприємства «Русь-95», за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю "Святослав" про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково: стягнуто з ПП "Русь-95" на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" 102 999 108,88 грн. заборгованості за кредитом, 67 966 723,98 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом за рахунок реалізації майна:

- група приміщень № 4, загальною площею 1462,60 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, буд. 19 А (договір іпотеки № 1 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- вбудовано-прибудоване приміщення магазину "Добробут" з підвалом, загальною площею 833,40 кв.м., що знаходяться за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Лагунової Марії, буд. 10 (договір іпотеки № 3 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилі приміщення №№ 4, 5 (в літері А), загальною площею 509,20 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39В (договір іпотеки № 4 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилі приміщення (в літері А), загальною площею 707,70 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вулиця Порика Василя, буд. 13 (договір іпотеки № 6 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.)

- нежиле приміщення № 5, загальною площею 124,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, буд. 19 А (договір іпотеки № 7 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежиле приміщення (в літері А), загальною площею 831,64 кв.м: група приміщень № 1 площею 425,80 кв.м., група приміщень № 7 площею 267,00 кв.м., частина групи приміщень № 8 площею 36,40 кв.м., МСК площею 102,44 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, Харківське шосе, буд. 144 В (договір іпотеки № 8 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилі приміщення № 3 та № 6, з примикаючою до приміщень рампою площею 70 кв.м., загальною площею 612,50 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, Закревського Миколи, буд. 47 (договір іпотеки № 10 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень № 2а) (в літері А), загальною площею 39,40 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39 В (договір іпотеки № 12 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.)

- група приміщень № 6, загальною площею 105,90 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Курчатова Академіка, буд. 19 А (договір іпотеки № 13 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежиле приміщення № 6 (в літері А), загальною площею 68,10 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39 В (договір іпотеки № 15 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.);

- нежилі приміщення І поверху (в літері А), загальною площею 411,80 кв.м.: приміщення № 3 (№№ 12-17, 17', 18-30) площею 312,60 кв.м. та приміщення № 1 (№№ 6, 6-а, 13, 14, 16, 17, 19, 19-а, 20-24) площею 99,20 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 39 В (договір іпотеки № 16 без оформлення заставної від 30.12.2008 р.) шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження"та з дотриманням вимог Закону України "Про іпотеку", з початковою ціною реалізації у розмірі 90% від вартості предмета іпотеки за Договорами іпотеки від 30.12.2008 р. №№ 1, 3, 4, 6, 7, 8, 10, 12, 13, 15, 16 без оформлення заставної, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О., визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України; в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду від 14.05.2016 рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції у даній справі залишено без змін.

На виконання рішення суду у даній справі Господарським судом міста Києва 14.02.2013 року було видано відповідні накази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 у справі № 5011-54/8221-2012 було встановлено, що в ході виконавчого провадження Державною виконавчою службою України реалізовано всі об'єкти нерухомості, на які було звернено стягнення, а тому заяву ПП «Русь-95» про визнання наказу по справі № 5011-54/8221-2012 таким, що не підлягає виконанню задоволено.

28.04.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Приватного підприємства «Русь-95» надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 року у справі № 5011-54/8221-2012.

25.02.2016 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про доповнення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 року у справі № 5011-54/8221-2012 новими підставами з доданням нових доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2016 по даній справі, залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2016, у задоволені заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 заявнику було відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2016 року вищевказані судові рішення скасовано, а заяву Приватного підприємства «Русь-95» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

У зазначеній постанові від 16.11.2016 колегія суддів зазначила, що судами першої та апеляційної інстанції належним чином не досліджено змісту клопотання заявника про доповнення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами доданих до нього документів та не з'ясовано, чи подано вказані докази на підтвердження позиції заявника та обставин, викладених у первісно поданій заяві, або стосуються інших підстав перегляду рішення.

Також колегія суддів Вищого господарського суду України зазначила, що не досліджено належним чином зміст судових рішень, про перегляд яких подано заяву, та судових рішень, на які посилався заявник як на підстави перегляду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 112 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку із чим не визначились із тим, чи є наведена заявником обставина нововиявленою у розумінні зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене у даній постанові, вжити всі передбачені чинним законодавством заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, дослідити зміст судових рішень та встановлені ними обставини, на які заявник посилається як на нововиявлені, визначитися із тим, чи є вказані обставини істотними для вирішення спору у цій справі, дати належну юридичну оцінку доводам та запереченням учасників судового процесу і, в залежності від встановленого та у відповідності з вимогами закону, розглянути подану заяву.

Відповідно до ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.04.2015 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Приватного підприємства «Русь-95» надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 року у справі № 5011-54/8221-2012. Підставами перегляду в якій відповідач визначив як наявність істотних обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч.2 ст. 112 ГПК України).

В процесі розгляду заяви, 25.02.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про доповнення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 року у справі № 5011-54/8221-2012 новими підставами та з переліком нових доказів, які були до неї додані.

Враховуючи вказівки Вищого господарського суду України, які зазначені у постанові від 16.11.2016, судом досліджено клопотання заявника про доповнення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення, подане 25.06.2016, та встановлено, що вказане клопотання не може розцінюватися як доповненням до заяви, оскільки містить посилання на нові обставини, а саме: на постанову апеляційного суду від 02.02.2016 у справі № 910/19995/2015 про визнання недійсними договорів іпотеки. Вказана обставина, взагалі не існувала на момент подання заяви від 28.04.2015 року. Тобто нова обставина з'явилась майже через рік після подання заяви від 28.04.2015 року.

Відтак, враховуючи приписи процесуального законодавства судом встановлено, що клопотання ПП «Русь -95», подане 25.02.2016, є новою заявою, яка подана без дотримання вимог ст. 113 ГПК України щодо порядку і строку подання таких заяв.

Окрім іншого, суд звертає увагу на ту обставину, що у прохальній частині клопотання, поданому 25.02.2016, заявник просить окрім скасувати рішення від 18.09.2012 у справі 5011-54/8221-2012 та відмовити у позові повністю, також просить суд здійснити поворот виконання наказу від 134.02.2013 № 500-54/8221-2012. При цьому, заявник робить посилання лише на ст. 122 ГПК України, якою визначено підстави для повороту виконання рішення.

З огляду на зазначене, суд відмовляє у прийняті до розгляду клопотання про доповнення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення, як таке що подане з порушенням вимог ст. 113 ГПК України.

Також, суд зазначає, що клопотання про доповнення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами подано заявником поза межами строку визначеного ст. 113 ГПК України, що також є підставою для повернення такої заяви.

За таких обставин на розгляді у суді перебуває заява за нововиявленими обставинами, яка була подана ПП «Русь-95» 28.04.2015.

Зокрема, за доводами заявника нововиявленими обставинами є постанова Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 у справі № 910/18969/14, якою встановлені суттєві обставини, а саме:

1) недійсність рішення від 27.04.2007 р. у праві № 2-801/2007 та протиправність дій БТІ 18.05.2007 при реєстрації за ТОВ «Святослав» права власності на 11 приміщень, що були передані в іпотеку ПАТ «Укргазбанк» 30.12.2008 р.

2) незаконність записів державної реєстрації за ТОВ «Святослав» права власності на приміщення на підставі рішення від 27.04.2017 у справі № 2-801/2007, оскільки останнє так і не набирало законної сили в установленому законом порядку, а апеляційним судом відмовлено ТОВ «Святослав» в задоволенні позову про дійсність договору від 18.01.2007 р. купівлі-продажу нерухомого майна (в тому числі 11-ти приміщень, що були передані в іпотеку ПАТ АБ «Укргазбанк» 30.12.2008) через нікчемність цього договору;

3) наявність заборон суду (арешту) на відчуження цього договору.

Судом досліджено матеріали справи та встановлено, що жодна із наведених заявником справ (рішення у них) не покладалися в основу рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012, більш того в даному рішенні відсутні будь-які посилання на них, в розумінні ст. ст. 35, 43 ГПК України, їх висновки не наводились судом першої інстанції.

Разом з цим, як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції при розгляді позову досліджував питання щодо права власності ПП «Русь-95» на спірні приміщення. Зокрема в рішенні зазначено про фактичний перехід права власності та те, що відбулася заміна власника на спірні 11 приміщень з відповідним обґрунтуванням.

Як вбачається із матеріалів справи, первинно у відзиві на позовну заяву (т. 2, а.с. 2-3) ПП «Русь-95» відзначало, що ТОВ «Святослав» ніколи не набував право власності на спірні об'єкти, а тому не могла і відбутися заміна власника від ТОВ «Святослав» на ПП «Русь-95». Саме ці доводи відповідач і вважав однією із підстав для відмови в позові. Аналогічна позиція також відображена відповідачем в його апеляційній скарзі у даній справі (т. 4, а.с. 16-17), де останній зазначає, що ні прокурор, ні позивач не надали суду жодних доказів права власності третьої особи на майно, яке є предметом 11-ти договорів іпотеки, і, відповідно не надали доказів зміни власника вказаних приміщень, оскільки таких доказів не існує.

Отже, вказані доводи заявника неодноразово відображались останнім в поданих заявах та процесуальних документах, тоді як приєднання до заяви нових рішень судів України є лише подачею нових доказів та обґрунтуванням наведеної обставини, яка була відома заявнику під час розгляду справи судом першої інстанції. Вищенаведене також підтверджується доданою до відзиву (т.2, а.с. 5-9) ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.07.2012 у справі № 12/5026/794/2012. Зі змісту якої вбачається, що ПП «Русь-95» ще до ухвалення рішення по даній справі просило зобов'язати ТОВ «Святослав» подати заяву про вилучення заборони відчуження об'єктів нерухомого майна та вилучення у Державному реєстрі іпотек відповідних записів про державну реєстрацію заборони нерухомого майна та нежилі приміщення на підставі договорів іпотеки між ТОВ «Святослав» та ПАТ АБ «Укргазбанк». З даної ухвали також вбачається, що ПП «Русь-95» просив суд вийти за межі позовних вимог та визнати недійсними пов'язані з предметом спору договори іпотеки укладені між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ТОВ «Святослав», що не заперечується ПП «Русь-95».

Про вищезазначене заявник також зазначав у апеляційній скарзі на рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 у даній справі (т.4 а.с. 13). Про недійсність 11 договорів іпотеки також вказував у цій же апеляційній скарзі (т.4 а.с. 16).

Окрім цього, в постанові Київського апеляційного господарського суду від 06.02.2013 (т. 4, а.с. 166, 168) у даній справі судом було зазначено, що на час укладення кредитного договору та договорів іпотеки нерухомого майна право власності на нерухоме майно, що було предметом іпотеки було зареєстровано за третьою особою ТОВ «Святослав», згідно до рішення Фастівського міськрайонного суду від 27 квітня 2007 року по справі № 2-801. При цьому ПП «Русь 95» було учасником процесу в даній справі, отже, відповідач знав про спір щодо визнання права власності за третьою особою, належних доказів оскарження судового рішення, зокрема, суду не надав.

Більше того, відповідач знову ж вказував про дані обставини, що підтверджується змістом касаційної скарги, що міститься в матеріалах справи (т. 4, а.с. 191-192).

Стосовно доводів відповідача, що суд не дослідив питання, чи є відповідач власником 11 спірних приміщень також не приймаються судом, оскільки в постанові КАГС від 06.02.2013 (т. 4, а.с. 166) суд зазначав, що «В матеріалах справи міститься лист № 33106 (И-2012) від 05.09.2012 року Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, направлений на запит Прокуратури Оболонського району м. Києва (а.с121 том 3), з якого вбачається, що Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності проведено державну реєстрацію за ПП "Русь-95"об'єктів нерухомого майна, що є предметом Іпотечних договорів від 30.12.2008 року, право власності на які визнано за відповідачем ухвалою Фастівського міськрайоного суду Київської області від 02.06.2010 р. у справі № 2- 362/2009р. № 8-14/2010р. Також, судова колегія зазначає, що на час укладення кредитного договору та договорів іпотеки нерухомого майна, право власності на нерухоме майно, що було предметом іпотеки було зареєстровано за третьою особою ТОВ "Святослав", згідно до рішення Фастівського міськрайонного суду від 27 квітня 2007 року по справі № 2-801 2007 ( а.с. 27-30 том 2 ), при цьому ПП "Русь 95" був учасником процесу в даній справі знав про визнання права власності за третьою особою, належних доказів оскарження судового рішення та визнання в установленому порядку його незаконним суду не надав».

Відтак, посилання відповідача на недійсність договорів іпотеки за відсутності у іпотекодавця права власності на предмет іпотеки та в обґрунтування тієї обставини, що до ПП «Русь-95» не перейшло право власності на спірні об'єкти, не є нововиявленими, оскільки про такі обставини відповідачу було відомо заздалегідь до ухвалення вказаних рішень і саме на цьому сторона будувала свої доводи та заперечення на позов.

Щодо посилань відповідача на наявність арештів нерухомого майна.

Як вбачається із матеріалів справи, дана обставина з'ясовувалась під час розгляду справи в суді першої інстанції. Так, ПП «Русь-95» подавала в порядку ст. 38 ГПК України клопотання про витребування доказів, зокрема, у Комунального підприємства «Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» витяги з державного реєстру прав власності на спірне нерухоме майно (яке було задоволено судом першої інстанції), тобто ще до ухвалення рішення у справі судом з'ясовувались дані обставини.

А тому ця обставина також не є нововиявленою в розумінні ст. 112 ГПК України.

Відтак, зазначені відповідачем підстави для перегляду рішення у даній справі не є нововиявленими обставинами в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 112 ГПК України, оскільки такі обставини були відомі відповідачу на момент ухвалення рішення, а долучення до матеріалів справи рішень судів України є новими доказами, що лише встановлюють та підтверджують обставини, які раніше були відомі, зокрема, відповідачу. Тоді як сторона звернулась до суду саме з цієї підстави п. 1 ч. 2 ст. 112 ГПК України.

Статтею 112 Господарського процесуального кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, серед яких однією з підстав є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

У своїй постанові № 17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" (із змінами і доповненнями) Пленум Вищого господарського суду України роз'яснив, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Також не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи прокурором.

Фактично підставами звернення як із позовом, так і з заявами є те, що ТОВ «Святослав» і ПП «Русь-95» мали судові спори щодо права власності на спірне іпотечне майно. Протягом 2007-2009 років періодично відбувалась зміна власника предмета іпотеки.

Разом з цим, суд погоджується з позицією ПАТ АБ «Укргазбанк», що дані обставини не могли були невідомі жодній із сторін, оскільки такі спори розглядались за участю як ТОВ «Святослав», так і ПП «Русь-95», а з урахуванням необхідної наявності трьох умов, зокрема:

- існування на час розгляду справи;

- дані обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи;

- істотність даних обставин;

вищенаведені і викладені відповідачем у заяві обставини не є нововиявленими.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту). У з'ясуванні ж наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами згідно з пунктами 2 - 5 частини другої статті 112 Господарського процесуального кодексу має значення тільки сам факт встановлення відповідних обставин після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство.

Отже, відповідачем не наведено у своїй заяві нововиявлені обставини, а фактично на підтвердження своєї позиції у справі подає суду нові докази. Ухвалення судом рішення без урахування обставин, які суд не міг врахувати через їх відсутність, не є недоліком роботи суду, особливо з огляду на принцип диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, і не може з власної ініціативи здійснювати пошук та збирати докази.

Доводи відповідача про процесуальні недоліки розгляду справи, зокрема неналежне дослідження обставин справи; неналежне сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи тощо не можуть вважатися нововиявленими обставинами. Такі обставини можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

У справі "Желтяков проти України" Європейським судом з прав людини наголошено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, серед іншого, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі "Брумареску проти Румунії").

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі "Рябих проти Росії").

Матеріали справи свідчать, що рішення Господарського міста Києва від 18.09.2012 у справі № 5011-54/8221-2012, залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанції. Таким чином, вказане рішення стало остаточне.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило у законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 "Справа "Совтрансавто-Холдинг" проти України", п. 72 "Оцінка Суду"; рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 "Справа "Желтяков проти України", п.42).

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Приватного підприємства "Русь-95" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 року у справі № 5011-54/8221-2012 за нововиявленими обставинами, у зв'язку з її безпідставністю та недоведеністю відповідачем існування нововиявлених обставин.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 112 - 114 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Приватного підприємства "Русь-95" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 року у справі № 5011-54/8221-2012 відмовити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2012 року у справі № 5011-54/8221-2012 залишити без змін.

Суддя Пукшин Л.Г.