ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.04.2017 р. Справа № 914/1286/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Горецької З.В.,

за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні заяву

Державного підприємства Буське лісове господарство, м. Буськ, Львівська область;

про розстрочення виконання рішення суду.

у справі № 914/1286/16

за позовом: Керівника Радехівської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі:

позивача: Боложинівської сільської ради, с. Боложинів, Буський район, Львівська область;

до відповідача: Державного підприємства Буське лісове господарство, м.Буськ, Буський район, Львівська область;

про: відшкодування шкоди, завданої державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства.

визнав представлені матеріали достатніми для прийняття заяви до розгляду.

за участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1

від позивача (стягувача): не з»явився

від відповідача (заявника): ОСОБА_2- представник

Розглянувши заяву Державного підприємства Буське лісове господарство, м.Буськ, про розстрочку виконання рішення, суд встановив:

Рішенням господарського суду від 11.07.2016 року (суддя Коссак С.М.) у справі № 914/1286/16 позовні вимоги задоволено. Вирішено стягнути з Державного підприємства Буське лісове господарство (80500, Львівська область, Буський район, м. Буськ, вул. Січових Стрільців, 39; ідентифікаційний код 00992504) 289 612,32 грн. шкоди, завданої державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства з одночасним автоматичним розподілом коштів: до спеціального фонду державного бюджету України в розмірі 30% - 86 883,69 грн. шкоди, до спеціального фонду обласного бюджету Львівської обласної ради в розмірі 20% - 57 922,46 грн. шкоди, до спеціального фонду місцевого бюджету Боложинівської сільської ради Буського району Львівської області (80527, Львівська область, Буський район, с. Боложинів; ідентифікаційний код 04372810) в розмірі 50% - 144 806,16 шкоди, із зарахуванням коштів на аналітичний рахунок, відкритий в Головному управління Державного казначейства України у Львівській області за балансовим рахунком 3311 Кошти, які підлягають розподілу між державними та місцевими бюджетами та стягнути з Державного підприємства Буське лісове господарство (80500, Львівська область, Буський район, м. Буськ, вул. Січових Стрільців, 39; ідентифікаційний код 00992504) в доход Державного Бюджету України (отримувач коштів: ГУ ДКСУ у Личаківському районі м.Львова; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38007620; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Львівській області; Код банку отримувача (МФО): 825014; Рахунок отримувача: 3006; Код класифікації доходів бюджету: 22030001; Код ЄДРПОУ суду: 03499974) 4 344,18 грн. судового збору.

Відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду Львівської області від 11.07.2016 року.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2016 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а рішення господарського суду Львівської області від 11.07.2016 року у справі № 914/1286/16 без змін.

04.10.2016 року на виконання рішення господарського суду Львівської області від 11.07.2016 року видано відповідний наказ.

06.02.2017р. до господарського суду Львівської області надійшла заява Державного підприємства Буське лісове господарство про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 11.07.2016р. у справі №914/1286/16.

Ухвалою суду від 20.02.17р. суд відмовив у задоволенні заяви (вх. № 498/17 від 06.02.2017р.) Державного підприємства Буське лісове господарство про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 11.07.2016р.

30.03.2017 р. на адресу суду поступила заява боржника по справі про розстрочку виконання рішення.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дану заяву передано на розгляд судді Горецькій З.В.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 31.03.2017р. прийнято заяву Державного підприємства Буське лісове господарство про розстрочку виконання судового рішення та призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.04.2017р.

В судове засідання прокуратура явку повноважного представника забезпечила, на електрону адресу суду направила заперечення щодо розстрочення виконання рішення суду, просить в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення відмовити повністю.

10.04.17р. за вх. № 13342/17 в канцелярію суду прокуратурою подано заперечення щодо розстрочення виконання рішення суду з додатками для долучення до матеріалів справи документів.

Позивач в судове засідання явку повноважного представника не забезпечив, причини неявки суду не повідомив.

Заявник (боржник ) явку повноважного представника забезпечив, підтримує подану заяву про розстрочку виконання рішення, просить її задоволити.

В заяві про розстрочення виконання рішення заявник зазначає, що перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки зменшено об»єм заготівлі лісопродукції у зв"язку з погіршенням сортиментної структури деревини, наявна дебіторська заборгованість, зокрема непроведено розрахунки з Wood sourse s.r.o. на суму 1 294, 1 тис. грн., ТзОВ "АЕРОВЕНТ" на суму 164,9 тис. грн. та ПП "Львівдах" на суму 127,02 тис. грн., а також у зв"язку із збільшенням заробітної плати з 01.01.17р. до 3200 грн. фонд оплати праці на підприємстві збільшився, що призвело до збільшення податку з доходів фізичних осіб, єдиного соціального внеску та військового збору.

Прокурором подано заперчення на заяву боржника про розстрочку виконання рішення, в якому зазначає, що заявник належних доказів наявності обставин, що ускладнюють або виключають можливість виконання рішення суду боржником не надано. Заявник не наводить переконливих доводів щодо наявності саме таких виняткових обставин у розумінні статті 121 ГПК України, які б тягли за собою необхідність розстрочки виконання рішення суду у даній справі на 24 календарних місяці з квітня 2017 року по березень 2019 року із сплатою заборгованості рівними частинами щомісячно в сумі 8816,4 грн.

Крім того, згідно п.5 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Відповідно до п.7.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», якщо у відповідача відсутні кошти на рахунку в банку або коли їх не вистачає для покриття заборгованості, господарський суд може змінити спосіб виконання рішення і видати наказ про звернення стягнення на його майно. Оскільки майно боржника, на яке може бути звернуто стягнення, визначається державним виконавцем у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", господарський суд у своєму наказі не зобов'язаний зазначати конкретне майно, а має вмістити в ньому лише вказівку про звернення стягнення на майно у сумі, що підлягає стягненню за рішенням господарського суду. Наведене не виключає права господарського суду з метою захисту у найбільш ефективний та справедливий спосіб порушених відповідачем майнових прав позивача зазначити у виданому ним наказі й конкретне майно відповідача, на яке слід звернути стягнення, якщо в розпорядженні суду є достовірні дані про його наявність у відповідача.

Суд наголошує, що подані відповідачем доводи не підтверджують скрутний фінансовий стан, загрозу банкрутства чи інші обставини, які можуть ускладнити виконання рішення суду, а є звичайними умовами здійснення господарської діяльності.

За умовами ст.33 ГПК України на сторони покладається обовязок доводити їх вимоги чи заперечення. Згідно вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявленні клопотань та здійсненні інших процесуальних прав. З врахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст.75ГПК України.

Статтею 121 ГПК України передбачено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. №14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.97 №475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.04 по справі "Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду". В зв'язку з тим, що розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість її надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання розстрочки виконання судового рішення. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі оправданої затримки виконання рішення суду залежать зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити винятковий характер.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне відзначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005р. у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграфі 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

До поданої заявником (відповідачем) заяви про розстрочення виконання рішення суду, не подано жодних доказів та в заяві жодним чином не обґрунтовано обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим. Станом на день розгляду даної заяви не подано доказів в підтвердження того, що заявником вжито всіх можливих та необхідних заходів, щодо добровільного виконання рішення, не обґрунтовано та не подано доказів щодо обставин, що унеможливлюють його подальше виконання. Крім цього, до поданої заявником заяви не додано жодних доказів, які підтверджують відсутність майна, на яке може бути звернено стягнення, не подано доказів, які підтверджують наявну загрозу банкрутства, також в заяві заявником не наведено жодних документально обґрунтованих обставин, які підтверджували б загрозу банкрутства заявника. Заявником не наведено виняткових обставин, які б служили підставою для розстрочки виконання рішення в даному випадку.

Враховуючи представлені суду матеріали, заявником (відповідачем) не подано документальних обґрунтувань в підтвердження виняткових обставин та належних доказів, для вмотивованого розстрочення виконання рішення в розумінні приписів ст.121 ГПК України. Із встановленого судом не вбачається достатніх підстав для висновку про винятковість обставин, неможливість або реальне ускладнення виконання рішення суду. Підстави для розстрочення виконання рішення суду, що наведені заявником вказують лише на несприятливість виконання рішення суду для нього, а не на наявність причин, що унеможливлюють таке виконання.

В порядку ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги обставини викладені сторонами, враховуючи вимоги ст.121 ГПК України, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви Державного підприємства Буське лісове господарство, м.Буськ, Буський район, Львівська область про розстрочення виконання рішення господарського суду Львівської області від 11.07.2016 року у справі №914/1286/16.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. В задоволенні заяви Державного підприємства Буське лісове господарство,» про розстрочення виконання рішення господарського суду Львівської області від 11.07.2016 року у справі №914/1286/16 відмовити.

2. Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Суддя Горецька З. В.