РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2017Справа №910/2751/17

Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом гаражно-будівельного кооперативу "Либідь-2"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Альянс Груп"

про визнання самочинним будівництвом

Представники сторін:

від позивача: Стражник Т.В. - представник за довіреністю № б/н від 09.02.2017 р.;

від відповідача: Власов Є.А. - представник за довіреністю № б/н від 10.02.2017 р.

вільний слухач: ОСОБА_4 - паспорт серії НОМЕР_1, виданий Дніпровський РВ ГУДМС України в м. Києві, 20.09.2012 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги гаражно-будівельного кооперативу "Либідь-2" до товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Альянс Груп" про визнання самочинним будівництвом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Київради №12/733 від 03.02.2000 року кооперативу надана земельна ділянка по АДРЕСА_1 кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2. Державний акт НОМЕР_3 від 09.02.2000 року на право постійного користування цією ділянкою.

Поруч із земельною ділянкою, на якій знаходиться ГБК «Либідь-2», межує земельна ділянка із кадастровим номером: НОМЕР_4, на якій із 2015 року по сьогоднішній день проводяться роботи із будівництва житлових будинків. За наявною інформацією дані житлові будинки будуються компанією ТОВ «Строй Альянс Груп».

Своїми діями забудовник порушує права членів кооперативу, будує свої будівлі майже впритул до паркану ГБК «Либідь-2» (11.3м.), цим порушуючи Санітарні та Пожежні норми будування які становлять 50 метрів, також забудовник заблокував своїм парканом пожежний виїзд ГБК «Либідь-2».

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд з вимогами визнати дві окремі будівлі, які будуються ТОВ "Строй Альянс Груп" на земельній ділянці із кадастровим номером НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_1 самочинним будівництвом.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 23.02.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 14.03.2017 р.

В судове засідання 14.03.2017 р. представник позивача не з'явився, вимоги ухвали суду від 23.02.2017 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення потового відправлення № 018, але 14.03.2017 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідач заявив усне клопотання про витребування протоколу загальних зборів про призначення ОСОБА_5 головою правління ГБК "Либідь-2".

Представник відповідач не заперечував проти клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Представник відповідач подав відзив на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду м. Києва від14.03.2017 року розгляд справи відкладено на 03.04.2017 року.

03.04.2017 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі, на виконання вимог ухвали суду від 23.02.2017 р. та клопотання про залучення третьої особи до участі у справі.

Представник відповідач подав клопотання про припинення провадження у справі.

Представник позивача заперечував проти даного клопотання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про припинення провадження у справі.

Представник позивача підтримав подане клопотання про залучення третьої особи до участі у справі та подав додаткові докази по клопотанню.

Представник відповідач заперечував проти даного клопотання.

Суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про залучення третьої особи до участі у справі.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Запитання відповідача до позивача.

Позивач надав відповіді на запитання відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Як зазначено позивачем, рішенням Київради №12/733 від 03.02.2000 року гаражно-будівельному кооперативу «Либідь-2» надана в постійне користування земельна ділянка площею 1,2 га по АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_2) для експлуатації та обслуговування гаражів. Право користування посвідчено державним актом НОМЕР_3 від 09.02.2000 року (відповідно до листа №073-491 від 19.01.2017 року Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного-контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - право користування посвідчено державним актом від 09.11.2000 №82-4-00027).

Поруч із земельною ділянкою, на якій знаходиться ГБК «Либідь-2», межує земельна ділянка із кадастровим номером: НОМЕР_4, на якій із 2015 року по сьогоднішній день проводяться роботи із будівництва житлових будинків. За наявною інформацією дані житлові будинки будуються компанією ТОВ «Строй Альянс Груп».

На думку позивача, своїми діями забудовник порушує права членів кооперативу, будує свої будівлі майже впритул до паркану ГБК «Либідь-2» (11.3м.), цим порушуючи Санітарні та Пожежні норми будування які становлять 50 метрів. Також забудовник заблокував своїм парканом пожежний виїзд ГБК «Либідь-2».

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України покладено обов'язок по видачі та реєстрації документів дозвільного характеру, які надають особі право на виконання будівельних робіт. При цьому на офіційному сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України (http://www.dabi.gov.ua/) розміщується інформація про всі видані дозволи на виконання будівельних робіт, зареєстровані декларації про початок виконання будівельних робіт та повідомлення замовників про початок виконання будівельних робіт.

Позивач стверджує, що на зазначеному вище сайті відсутня будь-яка інформація про надання Державною архітектурно-будівельною інспекцією України дозволу ТОВ «Строй Альянс Груп» на виконання будівельних робіт із спорудження житлового будинку по вул. Академіка Писаржевського в м. Києві. Відсутня на даному сайті і інформація про реєстрацію ТОВ «Строй Альянс Груп» декларації про початок виконання будівельних робіт та повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Крім того на офіційному сайті Київської міської державної адміністрації (kievcity.gov.ua) відсутня будь-яка інформація або рішення Київської міської державної адміністрації та/або Київської міської ради щодо передачі у власність/користування ТОВ «Строй Альянс Груп» земельної ділянки по вулиці Архітектора Писаржевського. А на сайті Містобудівного кадастру міста Києва (monitor.mkk.gov.ua) відсутня будь-яка інформація щодо проведення будівництва по вулиці Архітектора Писаржевського.

У зв'язку з чим, позивач просить визнати дві окремі будівлі, які будуються ТОВ "Строй Альянс Груп" на земельній ділянці із кадастровим номером НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_1 самочинним будівництвом.

Відповідно до статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

В Узагальнення судової практики вирішення цивільних справ, пов'язаних із самочинним будівництвом, реконструкцією та переплануванням об'єктів нерухомого майна Апеляційного суду м. Києва (лист від 01.01.2010 року) зазначено, що таким чином, можна виділити наступні ознаки самочинного будівництва:

- об'єкт нерухомого майна збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети у встановленому порядку;

- відсутність належного дозволу чи належно затвердженого проекту для будівництва;

- створення об'єкта з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Кожна із зазначених ознак є самостійною і достатньою для того, щоб визнати об'єкт нерухомого майно самочинним будівництвом.

Таким чином, право на звернення до суду щодо самочинного будівництва має власник цієї земельної ділянки.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (дата запиту 14.03.2017 р.) власником земельної ділянки площею 1,2642 га за адресою м. Київ, вулиця Академіка Писаржевського, 8, кадастровий номер НОМЕР_4 (цільове призначення: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови) є Київська міська рада. Дана земельна ділянка передана в оренду товариству з обмеженою відповідальністю «Строй Альянс Груп».

Відповідно до правової позиції висвітленої у постанові Верховного суду України від 19.11.2014 року у справі № 6-180 цс14, відповідно до частини першої статті 376 ЦК України об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об'єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У той самий час частиною другою статті 386 ЦК України закріплений окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися. Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права власності застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності.

Таким чином, виходячи зі змісту частини другої статті 386 ЦК України, позов про превентивний захист права власності може бути пред'явлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи вищезазначене, оскільки в матеріалах справи відсутні докази порушення права позивача, а також те, що в разі порушення такого права позивач може звернутися з позовом про знесення самочинного будівництва, а не визнання самочинного будівництва,тому вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 12.04.2017 року.

Суддя С.М.Мудрий