КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2017 р. Справа№ 910/23976/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Пашкіної С.А.

при секретарі Матюхін І.В.

за участю представників:

від позивача Ільїнова І.В.

від відповідача не з'явився.

від третьої особи Заплішна О.Д.

розглянувши

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ГК "УКРГАЗ"

на рішення

господарського суду м. Києва

від 01.03.2017 року

у справі №910/23976/16 (суддя Якименко М.М.)

За позовом Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю ГК "УКРГАЗ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 року позов задоволено частково.

Розірвано Договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 30 вересня 2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за номером 920, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю ГК "УКРГАЗ" (01010, м. Київ, вул. Московська, будинок 32/2, поверх 11; ) та Публічним акціонерного товариства Банк "Контракт" (04071, м. Київ, вул. Воздвиженкька, будинок 58; )

3. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю ГК "УКРГАЗ" (01010, м. Київ, вул. Московська, будинок 32/2, поверх 11; ) повернути на користь Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" (04071, м. Київ, вул. Воздвиженкька, будинок 58; ) нежилі приміщення в літері А з №1 по №17 (групи приміщень № 1), з №1 по №24 (групи приміщень №4), з №1 по №14 (групи приміщень №7), з №1 по №18 (групи приміщень №10), з №1 по №18 (групи приміщень №11), з №1 по №16 (групи приміщень №13), №1 (групи приміщень №15), №1 (групи приміщень №16), загальною площею 1169,3 кв. м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Воздвиженська, будинок 58, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ГК "УКРГАЗ" (01010, м. Київ, вул. Московська, будинок 32/2, ПОВЕРХ 11; ) на користь Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" (04071, м. Київ, вул. Воздвиженкька, будинок 58; ) 208078 (двісті вісім тисяч сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору.

В решті задоволення позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю ГК "УКРГАЗ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 року у справі №910/23976/16 частково в частині задоволених позовних вимог та в цій частині прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2017 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ГК "УКРГАЗ" прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представником третьої особи подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи. Дане клопотання відхилено колегією суддів, оскільки відповідач не позбавлений права надавати повноваження на представництво своїх інтересів будь-якій кількості осіб та будь-якому іншому представникові.

В судове засідання 10.04.2017 року представник відповідача не з'явився.

Так, представник відповідача Синюк Н.В., яка уповноважена діяти від імені Товариства з обмеженою відповідальністю ГК «УКРГАЗ», знайомилась з матеріалами справи 04.04.2017 року.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача, враховуючи що останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалав даної справи, 30.09.2015 року між Публічним акціонерним товариством Банк "Контракт" (далі по тексту - продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю ГК "УКРГАЗ" (далі по тексту - відповідач, покупець) укладено Договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 30.09.2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. та зареєстровано в реєстрі за №920 (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) продавець передає (продає), а покупець приймає у власність (купує) нежилі приміщення в літері А з №1 по №17 (групи приміщень № 1), з №1 по №24 (групи приміщень №4), з №1 по №14 (групи приміщень №7), з №1 по №18 (групи приміщень №10), з №1 по №18 (групи приміщень №11), з №1 по №16 (групи приміщень №13), №1 (групи приміщень №15), №1 (групи приміщень №16) (далі - нежилі приміщення), загальною площею 1169,3 кв. м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Воздвиженська, будинок 58 (наділ - нежитлові приміщення).

Відповідно до п. 2.1. Договору за домовленістю сторін продаж нежитлових приміщень вчинено за 45400000 грн., в тому числі ПДВ 7566666,67 грн., які покупець перераховує на рахунок продавця №373990005, відкритий у ПАТ Банк "Контракт", МФО 322465 у такому порядку:

- 22200000,00 грн., у тому числі ПДВ 3700000,00 грн., покупець перераховує продавцю у день укладення Договору;

- 23200000,00 грн., у тому числі ПДВ 3866666,67 грн., покупець перераховує продавцю не пізніше 05.10.2015 року.

Згідно з п. 3.1. Договору Покупець набуває право власності на нежилі приміщення після нотаріального посвідчення цього Договору та реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та підписання акту прийому-передачі вказаних нежилих приміщень. Продавець та Покупець дійшли згоди, що право власності буде зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім'я Покупця в день підписання цього Договору.

На виконання умов Договору 30.09.2015 року позивачем передано, а відповідачем прийнято нежитлові приміщення, що підтверджується підписаним між сторонами Актом приймання-передачі приміщень (копія акту міститься в матеріалах справи)

Право власності на нежитлові приміщення зареєстровано за відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підтверджується Витягом №44852474 від 30.09.2015 року (державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокудіна Л. Д.).

В рахунок оплати вартості нежитлових приміщень відповідачем сплачено наступні грошові кошти:

- 22200000,00 грн. сплачено 01.10.2015 року;

- 6269000,00 грн. сплачено 02.10.2015 року;

- 599994,00 грн. сплачено 06.10.2015 року;

Станом на 20.10.2015 в рахунок оплати за договором відповідачем сплачено грошові кошти в загальній сумі 29 068994,00 грн., а тому заборгованість перед позивачем становить 16331006,00 грн., тобто, з врахуванням набуття відповідачем права власності на нежилі приміщення ще 30.09.2015, фактичне відчуження відбулося за ціною 29068994,00 грн. (зазначений факт встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2016 року у справі №910/28686/15, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного Господарського суду від 06.09.2016 року та постановою Вищого Господарського Суду України від 14.12.2016 року).

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2016 року у справі №910/28686/15 встановлено факт невиконання відповідачем зобов'язання за Договором (в частині повної оплати вартості нежитлових приміщень), та станом на момент розгляд справи (01.03.2017 року) дану заборгованість не сплачено.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок порушення відповідачем зобов'язання щодо своєчасної оплати вартості отриманого товару (нежитлові приміщення) позивач, керуючись ч. 2 ст. 695 ЦК України, просить суд розірвати Договір та зобов'язати відповідача повернути нежитлові приміщення за Договором.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Укладений сторонами Договір за своє правовою природою є договором купівлі-продажу нерухомого майна.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частиною 2 с. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч. 1 ст. 691 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 695 ЦК України договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів.

Згідно з ч. 2 ст. 695 ЦК України якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 695 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару.

Укладаючи Договір позивач розраховував на досягнення основної цілі договору, а саме - отримання грошей за проданий товар (нежитлові приміщення) у строк до 05 жовтня 2015 року.

ТОВ ГК «Укргаз» мало змогу виконати свої зобов'язання за договором купівлі-продажу від 30.09.2015 року з дня введення тимчасової адміністрації у банку, тобто з 06 жовтня 2015 року по 01 лютого 2016 року, шляхом перерахунку коштів на рахунок вказаний у договорі, а з 02 лютого 2016 року - на накопичувальний рахунок банку, відкритий в НБУ.

ТОВ ГК «Укргаз» було ознайомлене із умовами договору купівлі- продажу, яким було передбачено умови, порядок та строки розрахунку за нежилі приміщення, а тому доводи щодо не направлення вимоги банку з погашення заборгованості за договором безпідставні, оскільки не передбачені самими умовами договору, а вартість предмету продажу обумовлена сторонами.

Крім того, відповідач мав можливість погасити заборгованість як в період тимчасової адміністрації, так і після запровадження процедури ліквідації.

В період здійснення ліквідаційної процедури ПАТ Банк «Контракт» задоволення вимог ТОВ ГК «Укргаз» має здійснюватися в порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбачених статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у зв'язку з чим часткове припинення зобов'язань за договором купівлі-продажу нежилих приміщень шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, які фактично є погашенням вимог кредитора в порушення порядку статті 52 Закону, не допускається.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, передав у власність відповідачу нежитлові приміщення згідно умов Договору, а відповідач в порушення умов Договору не сплатив на користь позивача повну вартість отриманого товару (нежитлові приміщення) до 05.10.2015 року, в зв'язку з чим порушив істотно Договір.

Згідно частини першої статті 96 ЦК юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Частиною 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги в частині розірвання Договору та повернення нежилих приміщень за вищезазначеним Договором, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності на нежитлові приміщення та скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №11408434 від 30 вересня 2015 року про право власності ТОВ ГК "Укргаз" (відповідач) на нежилі приміщення, слід зазначити наступне.

Так, як в судовому порядку розірвано Договір (Договір купівлі-продажу нежилих приміщень від 30.09.2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. та зареєстровано в реєстрі за №920) то Публічне акціонерне товариство Банк "Контракт" являється власником нежилих приміщень за Договором, а тому право власності позивача на нежилі приміщення не порушено, що є наслідком відмови в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на нежилі приміщення.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (запис № 11408434 від 30 вересня 2015 року про право власності ТОВ ГК "Укргаз" на нежилі приміщення в літері А з № 1 по № 17 (групи приміщень № 1), з № 1 по № 24 (групи приміщень № 4), з № 1 по № 14 (групи приміщень № 7), з № 1 по № 18 (групи приміщень № 10), з № 1 по № 18 (групи приміщень № 11), з № 1 по № 16 (групи приміщень № 13), № 1 (групи приміщень № 15), № 1 (групи приміщень № 16), загальною площею 1 169,3 кв. м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Воздвиженська, будинок 58, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0), так як вони є похідною дією від постановлення судового рішення щодо розірвання Договору купівлі-продажу, і полягають у внесенні державним реєстратором, як суб'єктом владних повноважень, до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності Публічного акціонерного товариства Банк "Контракт" на нежилі приміщення (нежилі приміщення в літері А з №1 по №17 (групи приміщень №1), з №1 по №24 (групи приміщень № 4), з №1 по №14 (групи приміщень № 7), з № 1 по № 18 (групи приміщень № 10), з № 1 по № 18 (групи приміщень № 11), з № 1 по № 16 (групи приміщень № 13), № 1 (групи приміщень № 15), № 1 (групи приміщень № 16), загальною площею 1 169,3 кв. м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Воздвиженська, будинок 58, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0).

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 року у справі №910/23976/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Справу № 910/23976/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови направити сторонам та третій особі.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді Н.Ф. Калатай

С.А. Пашкіна