донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

11.04.2017р. справа №913/282/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
за участю представників сторін:
від позивача: ОСОБА_5 (довіреність №01/44-958Д);
від відповідача: ОСОБА_6 (довіреність №1 від 01.01.2017р.)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ
на ухвалу господарського суду Луганської області
від20.03.2017р.
за заявою Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ
про зміну способу та порядку виконання рішення
по справі№913/282/16 (суддя Ворожцов А.Г.)
за позовомДержавного підприємства «Енергоринок», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ
про стягнення ,06грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 12.04.2016р. у справі №913/282/16, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 08.06.2016р. та постановою Вищого господарського суду від 10.08.2016р., позовні вимоги Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ (Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання», м. Луганськ (Відповідач) про стягнення ,06грн. були задоволені частково стягнуто з Відповідача на користь Позивача ,22грн. за договором №3669/02 від 28.03.2007р., з яких основного боргу в розмірі ,09грн., інфляційних втрат в розмірі 159973774,07грн. та 3 % річних в розмірі 28500762,06грн. У задоволенні решти позовних вимог (стягнення штрафних санкцій) було відмовлено.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 19.09.2016р. у справі №913/282/16 (а.с.а.с.187-189 т.3), Товариству з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» було надано розстрочку виконання означеного рішення суду від 12.04.2016р. на 15 (п'ятнадцять) років.

В свою чергу, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.10.2016р. у справі №913/282/16 (а.с.а.с.3-7 т.4), залишеною без змін постановою Вищого Господарського суду України від 14.12.2016р. (а.с.а.с.47-54 т.4), ухвалу місцевого суду від 19.09.2016р. було змінено надано розстрочення виконання рішення Господарського суду Луганської області від 12.04.2016р. в означеній справі на 10 (десять) років зі щомісячним платежем до останнього числа місяця відповідного періоду оплати за графіком, що був визначений цією постановою.

10.03.2017р. до Господарського суду Луганської області звернулось Державне підприємство «Енергоринок» із заявою № 01/44-2277 від 28.02.2017р. (з урахування заяви №01/44-3170 від 17.03.2017р. (а.с.89 т.4) про зміну порядку виконання рішення Господарського суду Луганської області від 12.04.2016р. у справі № 913/282/16, шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне обєднання» розстрочки строком на 2 місяці, посилаючись зокрема на стратегічне значення підприємства для економіки та безпеки держави, збільшення дефіциту коштів у підприємства, що виражається в додаткових, невиправданих фінансових навантаженнях у вигляді зобовязань за кредитами.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 20.03.2017р. по справі №913/282/16 у задоволені означеної заяви Державного підприємства «Енергоринок» було відмовлено в повному обсязі з мотивів не віднесення погіршення фінансового стану Стягувача до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення за означеною справою або роблять таке виконання боржником неможливим у строки, встановлені постановами суду апеляційної та касаційної інстанції про надання розстрочення боржнику, та не є підставою для зміни строків надання боржнику розстрочки виконання судового рішення у розумінні ч.2 ст.121 Господарського процесуального кодексу України.

Державне підприємство «Енергоринок», не погодившись з прийнятою ухвалою суду, звернулась з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.03.2017р. у справі №913/282/16 та прийняти нове рішення про задоволення вимоги Позивача про зміну порядку виконання рішення Господарського суду Луганської області від 12.04.2016р. у справі №913/282/16.

Підставою для скасування ухвали суду першої інстанції апелянт зазначає збільшення дефіциту коштів у підприємства (зростання кредиторської заборгованості) через недоотримання присуджених до стягнення від боржників коштів, в тому числі й від Відповідача, що виражається в додаткових, невиправданих фінансових навантаженнях у вигляді зобовязань за кредитами, що негативно відображається на стані підприємства Позивача, яке, в свою чергу, має стратегічне значення для економіки та безпеки держави, забезпечує цілісність обєднаної енергетичною системи України. Означене, на думку апелянта, свідчить про неврахування місцевим судом фінансового положення Позивача при встановленні 10-річного розстрочення виконання рішення суду від 12.04.2016р. та порушення справедливого балансу економічних інтересів сторін у розумінні чинного законодавства, практики Вищого господарського суду України та Європейського суду з прав людини.

Окрім того, в додаткових поясненнях до апеляційної скарги (а.с.а.с.175-193 т.4) апелянт також зазначив про залишення судом поза увагою вимог ст.129-1 Конституції України, відповідно якої контроль за виконанням судового рішення здійснюється безпосередньо судом, а отже останній повинен був встановити як обставини, що ускладнюють виконання рішення, так і обставини, що дозволяють провести таке виконання негайно, або у скорочені строки. При цьому, апелянт також наголошує на безпідставному відхиленні судом його усного клопотання про відкладення розгляду справи, тоді як доказ незадовільного фінансового стану Відповідача (висновок проведеного аудиторською компанією звіту щодо фінансового стану за період з січня 2014р. по березень 2016р.) в порушення ст.34 Господарського процесуального кодексу України був прийнятий судом в якості належного, хоча фінансовий стан підприємства повинен підтверджуватися доказами за період після прийняття рішення (постанови) про розстрочення.

За результатами автоматизованого розподілу справи сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий (суддя-доповідач) Зубченко І.В., судді Колядко Т.М. та Ломовцева Н.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 03.04.2017р. було порушено апеляційне провадження із призначенням розгляду скарги на 11.04.2017р. об 11.50год.

У зв'язку з перебуванням головуючого судді Зубченко І.В. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2017р., відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було здійснено повторний автоматизований розподіл справи №913/282/16, яким змінено склад колегії суддів для розгляду цієї справи на: головуючий (суддя-доповідач) - Попков Д.О., судді Марченко О.А. та Татенко В.М.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою засобів аудиофіксації у порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України.

Представник Скаржника у судове засідання 11.04.2017р. зявився, доводи викладені в апеляційній скарзі підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в останній, доповненнях до апеляційної скарги та додаткових поясненнях. Надав усне клопотання про необхідність відкладення розгляду справи задля підготовки заперечень на відзив Відповідача та залучення додаткових доказів, і витребування документів поточної фінансової звітності Боржника з метою визначення його становища. Крім того, представником Стягувача також було до судового засідання заявлене і задоволене судом клопотання про ознайомлення з матеріалами справи і здійснене таке ознайомлення.

Представник Відповідача у судове засідання 11.04.2017р. також зявився, проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скарги (а.с.а.с.165-171 т.4) та додаткових поясненнях.

Судова колегія дійшла висновку про відхилення клопотання представника Скаржника про відкладання розгляду скарги з мотивів необхідності дотримання визначених ч.2 ст.102 Господарського процесуального кодексу України строків розгляду апеляційної скарги, достатності наявних у справі матеріалів для надання правильної правової оцінки переглядуваному судовому акту та створення належних умов для реалізації сторонами своїх процесуальних прав в контексті принципу змагальності і диспозитивності. В свою чергу, відхилення усного клопотання про витребування у Відповідача доказів зумовлено як обмеженнями на їх додаткове залучення на стадії апеляційного перегляду, встановлені ст.101 Господарського процесуального кодексу України, так і недотримання заявником вимог ст.38 цього кодексу щодо форми і змісту клопотання, попереднього вжиття заходів для самостійного отримання відповідних доказів. Крім того, зі змістом ст.121 Кодексу випливає, тягар доведення існування обставин для запровадження змін у способі та порядку виконання судового рішення покладено саме на ініціатора розгляду такої заяви.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного судового акту місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як було встановлено місцевим судом та вбачається із матеріалів справи, Позивачем в обґрунтування своєї заяви про зміну порядку виконання рішення Господарського суду Луганської області від 12.04.2016р. у справі № 913/282/16 було надано наступні копії документів:

- довідку про стан кредиторської заборгованості Позивача перед виробниками електричної енергії станом на 01.10.2016р. (а.с.а.с.68-72 т.4);

- довідку про стан кредиторської заборгованості Позивача перед виробниками електричної енергії станом на 31.01.2017р. (а.с.а.с.73-78 т.4);

- довідку щодо використання кредитних коштів в межах існуючих кредитних ліній Державного підприємства «Енергоринок», які були додатково спрямовані як оплата товарної продукції січня-квітня 2017р., відповідно до рішення Ради ОСОБА_7 електричної енергії України (а.с.79 т.4);

- довідку щодо використання кредитних коштів Державним підприємством «Енергоринок» відповідно до розпорядження КМУ №765-р від 24.07.2015р. (а.с.80 т.4)

Враховуючи запроваджене чинною постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.10.2016р. по цій справі, законність якої перевірена у касаційному порядку, розстрочення виконання рішення на 10 років за визначеним графіком, заява Позивача про запровадження розстрочення на 2 місяця фактично полягає у зміні існуючого способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до ст.121 Господарського процесуального кодексу України суд при наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони у виняткових випадках, залежно від обставин справи може, серед іншого, змінити спосіб та порядок його виконання.

За змістом наведеної норми, здійснення такого повноважень є правом, а не обов'язком суду, яке, до того ж, реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

В свою чергу, в силу приписів ст.ст.4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України саме на заявника покладено обов'язок доведення існування відповідних підстав, тоді як інша сторона, у разі наявності заперечень, має навести докази на їх (підстав) спростування.

Відповідно до п.7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» господарський суд на підставі статті 121 Господарського процесуального кодексу України має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Пунктом 7.2 зазначеної постанови передбачено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст.121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Наведені вище норми свідчать, що Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, наявність яких унеможливлює виконання рішення суду або ускладнює його виконання, у зв'язку з чим суд зобовязаний оцінити ті обставини, на які посилається заявник, та докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст.43 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, для застосування передбачених ст.121 Господарського процесуального кодексу України заходів, суд встановлює у кожному конкретному випадку чи є в наявності обставини, що ускладнюють чи роблять неможливим виконання рішення у справі.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що викладені заявником обставини з підтверджуючими доказами відносно зміни способу та порядку виконання рішення суду (надання розстрочки строком на 2 місяці) значною мірою дублюють зміст доводів викладених ним в апеляційній/касаційній скаргах, які вже були предметом судового розгляду та судової оцінки, що відображено у зміні ухвали Господарського суду Луганської області від 19.09.2016р. постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.10.2016р. та в постанові Вищого господарського суду України від 14.12.2016р. відповідно. Повторювання Стягувачем цих же самих аргументів фактично спрямоване на поза процесуальну ревізію висновків чинних судових актів апеляційної та касаційної інстанції.

В свою чергу, інші доводи Скаржника також не скасовують обґрунтованість висновків діючих судових рішень відносно необхідності розстрочення виконання рішення суду саме на 10 років, тоді як посилання на існування власних фінансових труднощів є підставою лише для встановлення відповідного балансу інтересів сторін при вирішенні питання щодо відстрочення, що і було зроблено постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.10.2016р. у справі №913/282/16.

Наразі, зміна (погіршення) фінансового становища Стягувача, хоча й може вказувати на економічну доцільність прискорення виконання судового рішення Боржником, проте доводи такої доцільності не можуть ототожнюватися із передбаченими ст.121 Господарського процесуального кодексу України умовами запровадження змін способу і порядку виконання. Дійсно, означені міркування жодною мірою не спростовують неможливості або ускладнення виконання рішення Боржником у поточному порядку і способом. Але й навіть в контексті такого довільного тлумачення означеної процесуальної норми Стягувачем, останнім не доведено, що з моменту запровадження постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.10.2016р. розстрочення виконання судового рішення умови та результати господарської діяльності Відповідача взагалі покращились, і ступень такого покращення дозволяє здійснити повний розрахунок за судовим рішення не за графіком розстрочення на 10 років, а за 2 місяці.

При цьому, посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права не підтверджені доказово матеріали справи не містять жодних відомостей (в тому числі і в протоколі судового засідання) про подання представником Стягувача, який був присутній у судовому засіданні у суді першої інстанції, за результатами якого винесено переглядувану ухвалу, будь-яких клопотань.

За таких обставин, враховуючи доводи, викладені Відповідачем у відзиву, а також факт сумлінного виконання останнім постанови Донецького апеляційного суду від 18.10.2016р. в частині щомісячних платежів, про що свідчить копії платіжних доручень (а.с.а.с.100-108 т.4), Господарський суд Луганської області правомірно прийняв ухвалу від 20.03.2017р. у справі №913/282/16, якою відмовив у задоволені заяви Державного підприємства «Енергоринок» про встановлення двохмісячного періоду розстрочення виконання рішення суду від 12.04.2016р. у справі №913/282/16.

Враховуючи зазначене, Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Луганської області від 20.03.2017р. по справі №913/282/16 винесена враховуючи матеріальні інтереси обох сторін та у відповідності до норм процесуального права, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, що згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України має наслідком віднесення на рахунок апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 101 - 106, 121 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Енергоринок», м. Київ на ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.03.2017р. по справі №913/282/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.03.2017р. по справі №913/282/16 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Д.О. Попков

Судді: О.А. Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1,2 - сторонам, 3-у справу, 4 - ДАГС, 5 -ГСЛО