ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2017 р.Справа № 922/391/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Логістика та дистрибуція", м. Харків
до ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу", м. Київ , ТОВ "Азотфострейд", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з'явився,

1-го відповідача - не з'явився,

2-го відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 року до суду звернулось ТОВ "Логістика та дистрибуція" (надалі - позивач) та просить (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) стягнути з Державного підприємства "Центр сертифікації і експертизи насіння та садивного матеріалу" (, юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістика та дистрибуція" (, юридична адреса 61009, м. Харків, вул. Достоєвського, б. 3) 1040693,00 грн. (сума основного боргу) + 219307,00 грн. (витрати на послуги адвоката) = 1260000,00 грн. за договором поставки №10/04 ЯЧ від 10.04.2015 року.

Стягнути з ТОВ "Азотфострейд" (, юридична адреса АДРЕСА_1) на користь ТОВ "Логістика та дистрибуція" (, юридична адреса 61009, м. Харків, вул. Достоєвського, буд.3) 5000,00 грн. за договором поруки № б/н від 01.04.2016 року.

Стягнути з Державного підприємства "Центр сертифікації і експертизи насіння та садивного матеріалу" (, юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, 8) на користь ТОВ "Азотфострейд" (, юридична адреса АДРЕСА_1) (, юридична адреса: 61057, АДРЕСА_2) 25000,00 (сума основного боргу) + 15000,00 (витрати на послуги адвоката) = 40000,00 грн.

Стягнути з ТОВ "Азотфострейд" (, юридична адреса АДРЕСА_1) на користь ТОВ "Логістика та дистрибуція" (, юридична адреса 61009, м. Харків, вул. Достоєвського, буд.3) 5000,00 грн. за договором поруки № б/н від 01.04.2016 року.

Свої вимоги позивач мотивував невиконанням відповідачем-1 належним чином своїх зобовязань за договором поставки №04/04 та укладених до нього додатків, в частині здійснення оплати за поставлений товар, а також, невиконання відповідачем-2 зобовязань за договором поруки №б/н від 01.04.2016 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.01.2017 року було прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі.

Розгляд справи неодноразово відкладався у звязку з неявкою представників відповідачів та з метою надання сторонам часу на добровільне врегулювання спору.

У призначене на 10.04.2017 р. судове засідання сторони своїх представників не направили, через канцелярію господарського суду надали на затвердження суду мирову угоду від 10.04.2017 р. (вх. №11805), наступного змісту:

«Мирова угода по справі №422/391/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістика та дистрибуція» до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Азотфострейд» про стягнення заборгованості у розмірі 1260000,00 грн. за Договором поставки № 10/04 ЯЧ від 10.04.2015 року, що складається з 1040693,00 грн. (сума основного боргу) + 219307,00 грн. (витрати на послуги адвоката) та 40000,00 грн. за Договором оренди обладнання, що складається з 25000,00 грн. (сума основного боргу + 15000,00 грн. (витрати на послуги адвоката).

Державне підприємство «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу» в особі в.о. генерального директора ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістика та дистрибуція» в особі директора ОСОБА_2, що діє на підставі статуту, обговоривши між собою предмет позову, що перебуває на розгляді в господарському суді Харківської області, і виходячи з того, що

- відпали підстави для вирішення спору у судовому порядку, оскільки ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу» у добровільному порядку погодилось відновити порушені майнові права ТОВ «Логістика та дистрибуція»;

- ТОВ «Логістика та дистрибуція» та ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу» дійшли згоди Щодо виплати останнім заборгованості в розмірі 1 300 000,00 (один мільйон триста тисяч) грн. за договором поставки № 04/04 від 04.04.2016 року та договором оренди обладнання № 04/05 від 01.04.2016.

Прийшли до висновку про можливість вирішення даного спору шляхом укладення мирової угоди між Державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу» та «Логістика та дистрибуція» на наступних умовах:

Державне підприємство «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» виплачує ТОВ «Логістика та дистрибуція» заборгованість за договором поставки № 04/04 від 04.04.2016 року та договором оренди обладнання № 04/05 від 01.04.2016 до 31 грудня 2017 року включно.

Сторонами допускається дострокове виконання умов цієї мирової угоди в частині виплати на користь ТОВ «Логістика та дистрибуція» ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» заборгованості в розмірі 1300000,00 (один мільйон триста тисяч) грн. за бажанням останнього.

У свою чергу ТОВ «Логістика та дистрибуція», як позивач відмовляється від своїх позовних вимог стосовно стягнення 5000,00 грн. за Договором поруки № Б/Н від 01.04.2016 року, що укладений з ТОВ «Азотфострейд» та 5000,00 грн. за Договором поруки № Б/Н від 01.04.2016 року.

Просимо суд постановити ухвалу про затвердження мирової угоди і припинити провадження у справі.

Дана мирова угода направляється сторонами до суду для її затвердження.

Дана мирова угода набуває законної сили після її затвердження Господарським судом Харківської області шляхом постановленім відповідної ухвали.

Ухвала Господарського суду Харківської області про затвердження даної мирової угоди є виконавчим документом згідно п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання Державним підприємством «Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу» умов цієї мирової угоди ТОВ «Логістика та дистрибуція» має право направити ухвалу суду про затвердження цієї мирової угоди до виконавчої служби для її примусового виконання.

Наслідки припинення провадження у справі в частині вимог, передбачені ст. 80 ГПК України нам відомі.»

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та викладені доводи, судом встановлено наступне.

04.04.2016 року між ТОВ "Логістика та Дистрибуція" та Державним підприємством "Центр сертифікації та експертизи насіння та садивного матеріалу" був укладений договір поставки за № 04/04 (а.с.87-89).

У відповідності до договору продавець (позивач по справі) зобовязався передати у власність покупця (відповідача) товар, а покупець зобовязався прийняти товар та сплатити грошову суму, передбачену договором (п.1.1 договору).

Право власності на переданий товар виникає у покупця з моменту отримання товару уповноваженим на то представником покупця (п. 1.2. договору).

Предметом договору є визначений родовими ознаками сертифікований товар, а якість товару - відповідати ДСТУ і вимогам, що предявляються до такого виду товару. (п. 1.3 договору).

Сторони домовились, що постачальник передає покупцю товар у кількості визначеній додатками до даного договору, які є невідємною частиною даного договору. Загальна кількість товару за даним договором визначається кількістю товару, зазначеній у додатках до даного договору (п.2.1 договору).

Оплата товару здійснюється в строк до 10 банківських діб, згідно з додатками до даного договору. Оплата вартості партії товару проводиться покупцем прямим банківським перерахуванням на поточний рахунок постачальника на підставі виставленого останнім рахунку-фактури (п.4.1 договору).

Сторонами було укладено наступні додатки до договору №04/04 від 04.04.2016 р.:

Додаток №1 від 04.04.2016 р. на поставку товару загальною вартістю 496400,00 грн.;

Додаток №2 від 07.04.2016 р. на поставку товару загальною вартістю 140060,00 грн.;

Додаток №3 від 10.04.2016 р. на поставку товару загальною вартістю 390000,00 грн.;

Додаток №4 від 19.04.2016 р. на поставку товару загальною вартістю 107000,00 грн.;

Додаток №5 від 26.04.2016 р. на поставку товару загальною вартістю 117755,00 грн.;

Додаток №6 від 23.05.2016 р. на поставку товару загальною вартістю 85482,00 грн.;

Додаток №7 від 07.06.2016 р. на поставку товару загальною вартістю 3996,00 грн.

На виконання умов договору та укладених додатків позивачем було здійснено поставку товару, що підтверджується наступними видатковими накладними:

- за Додатком №1 видаткова накладна PH-0000001 від 04.04.2016 р. на суму 496400,00 грн.;

- за Додатком №2 видаткова накладна PH-0000005 від 07.04.2016 р. на суму 140060,00 грн.;

- за Додатком №3 видаткова накладна PH-0000002 від 10.04.2016 р. на суму 187500,00 грн., видаткова накладна PH-0000003 від 11.04.2016 р. на суму 202500,00 грн.;

- за Додатком №4 видаткова накладна PH-0000004 від 19.04.2016 р. на суму 107000,00 грн.;

- за Додатком №5 видаткова накладна PH-0000006 від 26.04.2016 р. на суму 29450,00 грн., видаткова накладна PH-0000007 від 26.04.2016 р. на суму 40505,00 грн., видаткова накладна PH-0000008 від 27.04.2016 р. на суму 21510,00 грн., видаткова накладна PH-0000009 від 28.04.2016 р. на суму 26290,00 грн.;

- за Додатком №6 видаткова накладна PH-0000011 від 24.05.2016 р. на суму 16650,00 грн., видаткова накладна PH-0000010 від 23.04.2016 р. на суму 68832,00 грн.;

- за Додатком №7 видаткова накладна PH-0000012 від 07.06.2016 р. на суму 3996,00 грн.

Однак, відповідачем не було здійснено повний розрахунок за поставлений товар у визначені строки. В результаті вказаного, у відповідача виникла заборгованість за поставлений товар у розмірі 1040693,00 грн.

04.04.2016 р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Азотфострейд» (відповідач-2) було укладено договір поруки (а.с. 109), відповідно до якого відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 зобовязання по Договору поставки №04/04 від 04.04.2016 р., але не більше 5000,00 грн.

12 жовтня 2016 року позивачем було направлено вимогу про виконання зобовязання по договору поставки (а.с. 111). Але, як вказував позивач, дану вимогу було проігноровано.

Окрім того, між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір оренди обладнання №04/05 від 01.04.2016 р., за яким позивач передає, а віповідач-1 приймає в строкове платне користування (оренду) обприскувач ОПК-2000 (базова) №2781-14 з навігаційним приладом LEICA mijo MINI.

Відповідно до п. 4.1 договору оренди орендна плата складає 5000,00 грн. на місяць. Оплата проводиться одноразово не пізніше 10-го числа кожного місяця.

На підтвердження передачі та повернення орендованого майна позивачем надано копії підписаних сторонами актів прийому-передачі від 01.04.2016 р. та від 01.09.2016 р.

Також, сторонами було підписано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000006, №ОУ-0000007, №ОУ-0000011, №ОУ-0000014, №ОУ-0000017 на 5000,00 грн. кожен. Однак, відповідачем було порушено умови укладеного договору оренди щодо здійснення орендних платежів.

01.04.2016 р. між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Азотфострейд» було укладено договір поруки (а.с. 127), відповідно до якого відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 зобовязання за договором оренди обладнання №04/05 від 01.04.2016 р., в розмірі 5000,00 грн.

Звернувся з вимогою про виконання зобовязання по договору оренди обладнання (а.с. 129). Але, як вказував позивач, дану вимогу також було проігноровано.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідачів про:

- стягнення з ДП «Центр сертифікації і експертизи насіння та садивного матеріалу» 1040693,00 грн. боргу за договором поставки №10/04 ЯЧ від 10.04.2015 року та 219307,00 грн. (витрати на послуги адвоката);

- стягнення з ТОВ "Азотфострейд" 5000,00 грн. за договором поруки № б/н від 01.04.2016 року;

- стягнення з ДП "Центр сертифікації і експертизи насіння та садивного матеріалу" 25000,00 (основний борг) та 15000,00 (витрати на послуги адвоката);

- стягнення з ТОВ "Азотфострейд" 5000,00 грн. за договором поруки № б/н від 01.04.2016 року.

Одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову. Мирова угода підписується особами, уповноваженими представляти сторони в господарському суді (стаття 28 ГПК).

В процесі розгляду справи сторони заявили, що ними було досягнуто домовленості про добровільне врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди.

До суду було надано мирову угоду від 23.02.2017 р. (вх. №6542 від 27.02.2017 р.) та мирову угоду від 07.04.2017 р. (вх. 11805 від 10.04.2017 р.).

Стаття 78 Господарського процесуального кодексу України регламентує право сторін на укладення мирової угоди. Спір може бути врегульований укладенням мирової угоди на будь-якій стадії господарського процесу.

Відповідно до ст. 78 ГПК України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

В пункті 3.19 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз`яснено, що умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета.

Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов'язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору.

Так, сторонами по справі є позивач ТОВ "Логістика та дистрибуція" та відповідачі ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу" і ТОВ "Азотфострейд".

Надана до суду мирова угода від 23.02.2017 р. підписана сторонами, але скріплена печаткою лише ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу", окрім того, з її змісту вбачається, що вона остаточно не вирішує спору та не дає можливості достовірно встановити з яких вимог досягнуто домовленості по відмові позивача та по зобовязанню здійснити погашення кожним відповідачем.

Мирову угоду від 07.04.2017 р. (вх. 11805 від 10.04.2017 р.) підписано представниками ТОВ "Логістика та дистрибуція" і ДП "Центр сертифікації та експертизи насіння садивного матеріалу" та вона не скріплена печатками сторін.

Таким чином, дослідивши форму та зміст поданих сторонами мирових угоди, суд дійшов висновку про те, що вони не відповідають вимогам чинного законодавства та жодна з них не підлягає затвердженню.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам по суті спору, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження виконання своїх зобовязань за укладеними договорами, а відповідачами не надано обґрунтованих заперечень та доказів на встановлення факту належного виконання взятих на себе зобовязань, господарський суд доходить до висновку про законність вимог позивача про стягнення з Державного підприємства "Центр сертифікації і експертизи насіння та садивного матеріалу" 1040693,30 грн. заборгованості за договором поставки №10/04 ЯЧ від 10.04.2015 року, 25000,00 грн. за договором оренди обладнання №04/05 від 01.04.2016 р. і стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" 5000,00 грн. за договорами поруки б/н від 01.04.2016 р. та 5000,00 грн. за договором поруки б/н від 04.04.2016 р. (який позивачем в прохальній частині зазначається як договір б/н від 01.04.2016 р.).

На підтвердження понесення витрат на послуги адвоката позивачем надано договори про надання правової допомоги №12/10 від 12.10.2016 р. і №12/10-1 від 12.10.2016 р. та платіжні доручення на перерахування коштів за вказаними договорами на 160000,00 грн. (платіжне доручення №474 від 19.12.2016 р.) і 100000,00 грн. (платіжне доручення №495 від 26.01.2017 р.) та 15000,00 грн. (платіжне доручення №473 від 19.12.2016 р.) відповідно.

В той же час, договором про надання правової допомоги №12/10 встановлена ціна за надання правової допомоги в розмірі 160000,00 грн., договором №12/10-1 від 12.10.2016 р. 15000,00 грн.

Враховуючи положення укладених договорів, та те, що відповідач-1 є державним підприємством, а предявлені до стягнення кошти за надану правову допомогу непропорційно завищені відносно суми позовних вимог та наданих юридичних послуг, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача по стягненню витрат на юридичні послуги в сумі 104069,30 грн. за договором №12/10 від 12.10.2016 р. та 2500,00 грн. за договором №12/10-1 від 12.10.2016 р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої витрати по сплаті судового збору у даній справі розподіляються пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в затвердженні мирової угоди від 23.02.2017 р.

Відмовити в затвердженні мирової угоди від 07.04.2017 р.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Центр сертифікації і експертизи насіння та садивного матеріалу" (, юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістика та дистрибуція" (, юридична адреса: 61009, м. Харків, вул. Достоєвського, б. 3) 1040693,00 грн. (сума основного боргу) і 104069,30 грн. (витрати на послуги адвоката), що разом становить 1144762,30 грн. за договором поставки №10/04 ЯЧ від 10.04.2015 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (, юридична адреса: АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістика та дистрибуція" (, юридична адреса 61009, м. Харків, вул. Достоєвського, буд.3) 5000,00 грн. за договором поруки № б/н від 01.04.2016 року.

Стягнути з Державного підприємства "Центр сертифікації і експертизи насіння та садивного матеріалу" (, юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (, юридична адреса АДРЕСА_1) (, юридична адреса: 61057, АДРЕСА_2) 25000,00 грн. (сума основного боргу) і 2500,00 грн. (витрати на послуги адвоката), що разом становить 27500,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (, юридична адреса АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістика та дистрибуція" (, юридична адреса 61009, м. Харків, вул. Достоєвського, буд.3) 5000,00 грн. за договором поруки № б/н від 04.04.2016 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азотфострейд" (, юридична адреса АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістика та дистрибуція" (, юридична адреса 61009, м. Харків, вул. Достоєвського, буд.3) 1600,00 грн. судового збору.

Стягнути з Державного підприємства "Центр сертифікації і експертизи насіння та садивного матеріалу" (, юридична адреса: 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістика та дистрибуція" (, юридична адреса: 61009, м. Харків, вул. Достоєвського, б. 3) 17583,93 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.04.2017 р.

Суддя ОСОБА_3