КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2017 р. Справа№ 910/1829/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Дідиченко М.А.

секретар судового засідання Борух А.С.

від позивача: Кочерева А.Ю., Нестеренко Є.П. - за довіреністю оформленою належним чином;

від відповідача-1: не з'явились;

від відповідача-2: Ліщинський В.С. - керівник,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БОРЕН-А"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2017р.

у справі №910/1829/17 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БОРЕН-А"

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "501"

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕРІО ІНВЕСТМЕНТ"

про визнання договору та одностороннього правочину недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БОРЕН-А" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "501" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕРІО ІНВЕСТМЕНТ" про визнання договору та одностороннього правочину недійсними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2017р. у справі № 910/1829/17 позовну заяву та додані до неї документи повернуто заявнику без розгляду з посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "БОРЕН-А" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та направити матеріали справи для розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позовні вимоги про визнання нікчемного договору про відступлення права вимоги № 25/05/16 від 02.06.2016р. та про визнання недійсним одностороннього правочину про зарахування зустрічних вимог від 02.06.2016р. випливають з одних і тих же правовідносин, і тому, враховуючи юридичну природу наведених правочинів, об'єднання позовних вимог за такими договорами є можливим.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2017р. прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БОРЕН-А" до провадження та призначено до розгляду на 08.02.2017р. у складі суддів: Кропивної Л.В. (головуючий), судді: Дідиченко М.А., Руденко М.А.

Відповідач-1 до судового засідання, що відбулось 29.03.2017р., не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представника відповідача-1 не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами, та, за таких обставин, розгляд справи є можливим.

Згідно ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕРІО ІНВЕСТМЕНТ" про визнання нікчемного договору про відступлення права вимоги № 25/05/16 від 02.06.2016р., укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "501" недійсним; та з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "501" про визнання недійсним одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог згідно із заявою від 02.06.2016р.

Позовні вимоги умотивовані тим, що 04.07.2016р. на адресу позивача надійшла заява від ТОВ «501» (відповідача-1) про зарахування взаємних зустрічних вимог від 02.06.2016р., за текстом якої ТОВ «501» зазначало, що ТОВ «БОРЕН-А» має перед ТОВ «501» грошові зобов'язання на суму 3 365 347,39 грн., а саме:

- у сумі 2 157 553,60 грн., внаслідок Договору про відступлення права вимоги №ВПВ 2705/16-01 від 02.06.2016р., укладеного між ТОВ «501» та ТОВ «Техбудмеханіка-Спецпідряд»;

- у сумі 1 207 793,79 грн., яке виникло на підставі Договору про відступлення права вимоги №ВПВ 25/05/16 від 02.06.2016р., укладеного між ТОВ «501» та ТОВ «Леріо Інвестмент».

На думку позивача, укладений Договір про відступлення права вимоги 25/05/16 від 02.06.2016р. та заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 02.06.2016р. є такими, що не відповідають чинному законодавству України, порушують права і охоронювані законом інтереси позивача, що є підставою для визнання їх недійсними у судовому порядку.

Повертаючи позовну заяву на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України, господарський суд першої інстанції вказав, що заявлені вимоги не можуть бути об'єднані в одній позовній заяві. При їх розгляді суд повинен буде дати оцінку обставинам, які відбулися при виконанні (або не виконанні) договору про відступлення права вимоги № 25/05/16 від 02.06.2016р., і одночасно встановлювати правомірність вчинення ТОВ «501» одностороннього правочину - зарахування зустрічних вимог згідно із заявою від 02.06.2016р.

На думку суду першої інстанції, сумісний розгляд невірно об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, оскільки для встановлення всіх обставин справи суд повинен буде дослідити всі документи за договором цесії та правочином про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про допущені позивачем порушення правил об'єднання вимог, з огляду на таке.

Припинення зустрічних грошових зобов'язань між позивачем та ТОВ «501» зарахуванням на суму 1 207 793,79 грн. відбулося внаслідок вибуття із грошового зобов'язання кредитора позивача - ТОВ «Леріо Інвестмент», і переходу всіх, або частини належних йому станом на 02.06.2016р. прав (вимог) до позивача новому кредитору - ТОВ «501».

Отже, предметом доказування у справі є обставини відсутності між позивачем та ТОВ «501» здатних до зарахування зустрічних однорідних зобов'язань на суму 1 207 793,79 грн., у зв'язку з нікчемністю правочину заміни кредитора у зобов'язанні і на підставі якого виникли зобов'язання, заявлені до зарахування.

Таким чином, обставини, на які посилається позивач до обох визначених ним відповідачів, є пов'язаними і ґрунтуються на одних спільних доказах, що відповідає змісту ст. 58 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Суддя має право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, в одну справу, про що зазначається в ухвалі про порушення справи або в рішенні.

За таких обставин справи, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 08.02.2017р. у справі №910/1829/17 підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права (п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України), оскільки таке порушення призвело до постановлення необґрунтованої ухвали.

Відповідно до п. 4.8 Постанови Пленуму вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у ч. 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БОРЕН-А" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2017р. у справі №910/1829/17 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2017р. у справі №910/1829/17 скасувати та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

М.А. Дідиченко