ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.04.2017 Справа № 904/2248/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група", м. Миколаїв

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Дніпро", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором надання послуг у розмірі 225 162, 67 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Представники:

від позивача ОСОБА_1, довіреність від 10.01.2017 року;

від відповідача - не з'явився.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" (далі - позивач) звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Дніпро" (далі - відповідач), у якому просить господарський суд стягнути з відповідача на свою користь суму 115 217, 00 грн. основного боргу, 9 471, 63 грн. 3% річних, 100 474, 04 грн. інфляційних, а всього суму 225 162, 67 грн. заборгованості за порушення виконання зобовязань в частині оплати наданих послуг за договором №02-БТ-2013 на виконання послуг у сфері поводження з відходами від 01.04.2013 року.

Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, відзив на позов та документи на вимоги суду не надав, про час, дату та місце розгляду спору повідомлений належним чином.

Згідно ст. 75 ГПК України суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2013 року між позивачем (виконавцем) та відповідачем (замовником) укладено договір №02-БТ-2013 на виконання послуг у сфері поводження з відходами (далі - Договір), за умовами якого замовник доручає, виконавець приймає на себе зобовязання в порядку та на умовах передбачених Договором з надання послуг: з сортування та утилізації - твердих побутових відходів (далі - відходи) на п'яти сортувальних майданчиках, розташованих за адресами:

- Дніпропетровська область, м. Підгороднє, вул. Залізнична, 451;

- в районі с.Дороге Дніпропетровського району;

- с. Краснопілля, вул. Гербина, Магдалинівського району;

- на території Марянівської сільської ради Новомосковського району;

- вздовж траси м-29 Дніпропетровського району.

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Положеннями пункту 3.2 Договору передбачено, що загальна сума Договору за надані послуги, у відповідності до п.1.1 Договору складає 392 400, 00 (триста дев'яносто дві тисячі чотириста гривень 00 копійок), в т.ч. НДС 65 400,00 грн.

Згідно п.3.3 Договору оплата послуг здійснюється замовником на розрахунковий рахунок виконавця на підставі Акта наданих послуг не пізніше 3-х днів з моменту підписання Акту наданих послуг. Сума визначена в Акті наданих послуг є сумою, що підлягає оплаті.

Відповідно до п. 3.5 Договору датою оплати являється дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На виконання умов Договору позивачем надано обумовлені Договором послуги, що підтверджується двосторонніми актами надання послуг (а.с.16-17), проте відповідач взяті на себе зобовязання в частині повної та своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг не виконав, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 115 217,00 грн.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Положеннями ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 02.05.2014 року по 02.02.2017 року у розмірі 9 471, 63 грн. та інфляційні за період з червня 2014 року по грудень 2016 року у розмірі 100 474, 04 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування розміру річних, суд зазначає, що позивачем невірно визначено дату початку періоду з якої він може проводити відповідні нарахування.

Так, з огляду на приписи пункту 3.3 Договору, граничним терміном оплати наданих послуг за актом надання послуг №10 від 30.04.2014 року (а.с.17) є 03.05.2014 року, а прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання з оплати наданих послуг за вказаним актом починається з 04.05.2014 року і саме з цієї дати позивач має право нараховувати 3% річних; за атом надання послуг №13 від 30.05.2014 року (а.с.18) граничний термін оплати - 02.06.2014 року, а період прострочення починається з 03.06.2014 року.

За викладених обставин, суд визнає вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних обґрунтованими частково за загальний період з 04.05.2014 року по 02.02.2017 року на суму 9 445, 61 грн., тоді як в решті нарахувань відмовляє за безпідставністю.

Щодо здійснених позивачем нарахувань інфляційних, суд визнає їх обґрунтованими, вірно розрахованими, а отже таким, що підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосуванням штрафних санкцій.

Наведене є підставою для часткового задоволення уточнених позовних вимог.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України сплата судового збору покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Дніпро" (49041, м. Дніпро, ж/м Тополя 3, буд.47, корп. 1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційна фінансова група" (54017, АДРЕСА_1; ) суму 115 217, 00 грн. основного боргу, 9 445, 61 грн. 3% річних, 100 474, 04 грн. інфляційних, 3 377, 05 грн. судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя А.В. Суховаров

Повний текст рішення підписано 14.04.2017