ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2017 р. Справа № 920/1129/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Барбашова С.В. , суддя Могилєвкін Ю.О.

при секретарі Кладько А.С.

за участю представників сторін:

позивача - Дудник Н.В., за довіреністю від 03.01.2017 р. № 22/22;

відповідача - ОСОБА_2, особисто;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 315 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 05.01.2017 р. у справі № 920/1129/16

за позовом Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської ради, м. Суми,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, смт. Краснопілля Краснопільського району Сумської області,

про стягнення 141724,03 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Комунальне підприємство "Міськводоканал" звернувся до господарського суду Сумської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , про стягнення з останнього 141724,03 грн. заборгованості (збитків), нарахованої за самовільне безоблікове водокористування, зафіксованого в акті обстеження системи водопостачання та водовідведення від 31.05.2016 р.

Рішенням господарського суду Сумської області від 05.01.2017 р. у справі № 920/1129/16 (суддя Левченко П.І.) в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано з тих підстав, що позивач не довів суду за допомогою належних та допустимих доказів правомірності та обґрунтованості своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості ( збитків), у розмірі 141724,03 грн., що додані ним до позовної заяви Акти обстеження системи водопостачання та водовідведення від 27.10.2014 р. № 39 та від 31.05.2016 р. б/н містять суперечливі та недостовірні дані, а надані позивачем до матеріалів справи інші акти обстеження системи водопостачання та водовідведення та фотографії, не стосуються підстав позову, не містять відомостей, що мають значення для справи, що розрахунок заборгованості грунтується на недостовірних, неналежних та недопустимих доказах і виконано позивачем з порушенням вимог чинного законодавства, і т. ін.

Позивач подав на зазначене рішення до Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність викладених в рішенні висновків суду, обставинам справи, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається зокрема на те, що господарським судом першої інстанції не з'ясовано тих обставин, що станом на 27.10.2014 р. в приміщенні відповідача за адресою: АДРЕСА_1, в якому знаходився магазин побутової техніки, виявлено самовільне підключення до комунальних мереж водопостачання, що зафіксовано складеним представниками позивача у присутності відповідача актом обстеження системи водопостачання та водовідведення від 27.10.2014 р. і це підключення не від'єднано станом на 31.05.2016 р., що зафіксовано актом обстеження системи водопостачання та водовідведення від 31.05.2016 р. та додатково підтверджується актами обстеження централізованої системи водопостачання та водовідведення від 18.04.2016 р., від 05.01.2017 р. та від 16.01.2017 р., а також наданими позивачем до матеріалів справи фотографіями.Позивач стверджує, що зазначеними доказами підтверджується безоблікове споживання відповідачем води в період з 27.10.2014 р. по 31.05.2016 р., за який і нараховано розмір спірної заборгованості на підставі п. 3.3.,3.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. № 190 і т. ін.

Відповідач в судовому засіданні просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу-без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, вислухавши пояснення відповідача та представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, встановлено наступне.

В обґрунтування позовних вимог комунальне підприємство «Міськводоканал» посилається зокрема на те, що позивачем у період з 27.10.2014 р. по 31.05.2016 р. здійснено безоблікове водокористування шляхом самовільного приєднання до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення через внутрішньобудинковий водопровід з належного йому на праві власності приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з чим на підставі пунктів 3.3., 3.4. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. № 190 нараховано 141724,03 грн. заборгованості (збитків).

При цьому в позовній заяві позивач посилається на те, що обставини безоб- лікового водокористування відповідачем протягом спірного періоду зафіксовано актами обстеження системи водопостачання та водовідведення від 27.10.2014 р. № 39 ( т. 1 а.с. 16) та від 31.05.2016 р. без номера (т. 1 а.с. 15), копії яких додано до позовної заяви.

Відповідно до пункту 3.2. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 р. № 190 водокористування вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого коммунального водопостачання та водовідведення або самовільно користується ними.

Пунктом 3.3. цих Правил передбачено, що у разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу.

Керуючись зазначеними пунктами Правил позивачем за підписами головного бухгалтера та бухгалтера виписаний рахунок № 22 від 03.06.2016 року фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 за безоблікове використання води згідно з актом від 27.10.2014 року (а.с. 17) на загальну суму 141724,03 грн., у т.ч. ПДВ - 23620,68 грн.

Рахунок № 22 від 03.06.2016 року разом з копіями двох актів (копією акту від 27.10.2014 року та копією акту від 31.05.2016 року) надсилався позивачем на адресу відповідача з листом від 07.06.2016 року № 24/6817 та з претензією № 24/8851 від серпня 2016 року.

В листі-вимозі № 24/6817 та претензії № 24/8851 позивач в обгрунтування своїх вимог посилається на два обстеження проведені 27.10.2014 року та 31.05.2016 року і наводиться період нарахування плати в загальній сумі 141724,03 грн. за водопостачання та водовідведення саме з 27.10.2014 року (дня складення першого акту від 27.10.2014 року за № 39) до 13.05.2016 року. Саме на цих двох актах (від 27.10.2014 року та від 31.05.2016 року) та на розрахунку самовільного безоблікового водокористування в приміщенні по АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_2 (а.с. 12) ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості ( збитків) за самовільне безоблікове водокористування згідно з актом обстеження системи водопостачання та водовідведення від 31.05.2016 року (так зазначено у прохальній частині позовної заяви) у розмірі 141724,03 грн.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень посилається зокрема на те, що в належних йому на праві власності приміщеннях загальною площею 83,9 кв.м. по АДРЕСА_1, які він придбав за договором купівлі-продажу частини приміщень від 22.08.2014 р., відсутні комунікації та приєднання до системи централізованого комунального водопостачання та водовідведення, а акти обстеження, на які посилається відповідач містять недостовірні суперечливі відомості, а тому не є належними та допустимими доказами здійснення відповідачем безоблікового водокористування.Зокрема відповідач зазначає, що Акти складено без його повідомлення про обстеження, без входження працівників позивача до приміщень і проведення їх обстеження, стосовно невідомо-яких (без зазначення ідентифікаційних ознак) різних приміщень (магазину побутової техніки та перукарні салону краси «ІНФОРМАЦІЯ_1»), в Актах зазначено різні діаметри труби приєднання (15 м.м.та 20 м.м.) і т. ін.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами:

письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів;

поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги належності та допустимості доказів.

Так, відповідно до частини першої цієї статті суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Частиною другою цієї статті передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Пунктом. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року у№ 6 «Про судове рішення» роз'яснено, що рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

В постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу Україн судами першої інстанції» наголошено, що будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як правомірно встановив господарський суд першої інстанції, позивач не довів належними та допустимии доказами факт самовільного підключення відповідача до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно здійснення ним за цією адресою безоблікового водокористування у період з 27.10.2014 р. по 13.05.2016 р.

В Акті обстеження системи водопостачання та водовідведення № 39 від 27.10.2014 р. зазначено, що його складено представниками позивача Лемешенко Ю.В. та Тертичною Л.С., а також представником Відділу інфраструктури Сумської міської ради Бабенко В.Г. в присутності ОСОБА_2- власника приміщення магазину побутової техніки по АДРЕСА_1 о 10 год. 00 хв.

Також в акті зазначено що: за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться магазин побутової техніки, в якому водопостачання підключено на унітаз та раковину від мереж житлового будинку самовільно без погодження з Комунальним підприємством "Міськводоканал" Сумської міської ради; документи для укладення договору на водопостачання та водовідведення в КП "Міськводоканал" СМР не надані; на вводі в санітарному вузлі встановлений лічильник ДУ 15 мм з показниками 00003 м. куб., в роботу даний лічильник представниками КП "Міськводоканал" СМР не прийнятий.

В реквізиті Акту «Висновки комісії» зазначено, що: власник приміщення відмовився надати доступ для закриття холодного водопостачання до укладення договору, а оскільки водопостачання здійснюється безобліково та самовільно, витрати води розраховуються за пропускною здатністю труби вводу (пласт діаметр 15) згідно з пунктом 3.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення № 190 від 22.06.2008 року і складають 519 м. куб."

Акт № 39 обстеження від 27 жовтня 2014 року підписаний Лемешенко Ю.В., Тертичною Л.С., Бабенко В.Г. та в ньому зазначено, що ОСОБА_2 (власник приміщення) відмовився від підпису, а один примірник акту залишений в магазині.

В Акті обстеження системи водопостачання та водовідведення від 31 травня 2016 року зазначено, що він складений комісією у складі: з одного боку, представника КП "Міськводоканал" інженера АВ (абонентського відділу) ОСОБА_7, контролера АВ ОСОБА_8, головного інженера ТОВ КК "Домком-Суми" ОСОБА_9,а з другого боку- дружина власника приміщення перукарні "ІНФОРМАЦІЯ_1" ОСОБА_10,.

Також в Акті обстеження системи водопостачання та водовідведення від 31 травня 2016 року зазначено, що водопровід перукарні приєднано до внутрішньобудинкової каналізації. Дане приєднання виконано без дозволу КП "Міськводоканал" і ТОВ КК "Домком-Суми", доступ до підвального приміщення та приміщення перукарні ОСОБА_10 не надає. Від'єднати водопровід, каналізацію перукарні від внутрішньобудинкової мережі немає можливості у зв'язку з перешкодою дружини власника приміщення.

В реквізиті Акту від 31.05.2016 р. «Висновки комісії» зазначено: власнику приміщення ОСОБА_2 у строк до 15.06.2016 року отримати в КП "Міськводоканал" технічні умови на водопостачання та водовідведення і укласти договір про надання послуг або самостійно від'єднатися від водопроводу та каналізації і запросити представника КП "Міськводоканал" для складання акту, в іншому випадку КП "Міськводоканал" звернеться до суду.

Акт обстеження від 31 травня 2016 року підписано ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Отже, Акт від 31.05.2016 р. містить відомості про встановлення комісією самовільного приєднання до внутрішньо будинкової каналізації та одночасно про відсутність доступу до цього приміщення, що свідчить про його складання без проведення обстеження приміщення.

При цьому, в акті № 39 від 27 жовтня 2014 року в якості місця його складення зазначено: "АДРЕСА_1, магазин побутової техніки", а в акті від 31 травня 2016 року у його правому верхньому куті зазначено: "внутрішньобудинковий водопровід житлового будинку АДРЕСА_1".

Як пояснила в судовому засіданні апеляційного господарського суду 27.03.2017 р. представник позивача ОСОБА_1 та зазначав, присутній в судовому засіданні місцевого господарського суду 05.01.2017 року представник позивача ОСОБА_11, ні до закритого приміщення перукарні, ні до підвального приміщення будинку АДРЕСА_1, де розташовані внутрішьобудинкові мережі водопостачання та водовідведення, члени комісії, які підписали акт від 31.05.2016 року, не заходили 31.05.2016 року, а про факт приєднання до водопроводу та каналізації в акті від 31.05.2016 року зазначено на підставі інформації, яка міститься в акті № 39 від 27.10.2014 р.обстеження системи водопостачання та водовідведення магазину побутової техніки по АДРЕСА_1.

Як правомірно зазначив господарський суд першої інстанції, зазначена в акті обстеження системи водопостачання та водовідведення від 31.05.2016 р. інформація про наявність приєднання відповідача до водопроводу перукарні, якого члени комісії не бачили, як не бачили і місця приєднання, ґрунтується на припущенні, яке члени комісії зробили на підставі акту обстеження магазину побутової техніки по АДРЕСА_1 від 27.10.2014 року, учасниками якого не був жоден з членів комісії, що склали акт обстеження від 31.05.2016 року.

До того ж, в Актах зазначено про різні назви приміщень, а саме: в Акті № 39 від 27.10.2014 року зазначено про його складання в магазині побутової техніки по АДРЕСА_1, тоді як в Акті від 31.05.2016 р. зазначено про його складання біля зачиненого приміщення перукарні "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1.

Щодо різниці у назві приміщень, які зазначені в наведених актах обстеження, представник позивача в апеляційній скарзі та в судовому засіданні зазначив, що у 2014 році в належному відповідачу приміщенні в будинку по АДРЕСА_1 площею 83, 9 кв.м., яке він придбав за договором купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 22.08.2014 р., знаходився магазин побутової техніки, але станом на момент складання акту від 31.05.2016 р. в цьому ж приміщенні відповідач розмістив перукарню із вивіскою «Салон краси «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Відповідач заперечує наявність у його власності за адресою: АДРЕСА_1 приміщення перукарні та зазначає, що він не здійснював та не здійснює діяльності з надання перукарських послуг та не передавав приміщення в користування для здійснення такої діяльності, а перукарня «Салон краси «ІНФОРМАЦІЯ_1» знаходиться в іншому приміщенні в будинку АДРЕСА_1, яке належить іншій особі.

Як правомірно зазначив господарський суд першої інстанції,працівники відповідача зазначивши в актах обстеження від 27.10.2014 року та від 31.05.2016 р. про їх складання стосовно приміщень магазину побутової техніки по АДРЕСА_1 та приміщення перукарні "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1, не навели ідентифікаційних ознак (площі приміщень, схематичного плану приміщень тощо), які могли б свідчити про те, що в них йде мова про одне і те ж приміщення та про приміщення відповідача площею 83, 9 кв.м., придбані ним за договором купівлі-продажу частини нежитлового приміщення від 22.08.2014 р. у ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 64-65 ).

Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що працівниками позивача при складанні актів від 27.10.2014 р. № 39 та від 31.05.2016 р. не вживалось певних заходів для встановлення належності приміщення перукарні певній особі.

Також позивачем не надано на вимогу ухвали апеляційного господарського суду від 27.02.2017 р. (т. 1 а.с. 132) будь-яких доказів наявності у приміщеннях відповідача комунальних мереж водопостачання та водовідведення, приєднання до таких мереж відповідно до проектних та технічних умов щодо всієї будівлі за адресою: АДРЕСА_1.

Надана позивачем фотографія місця приєднання до внутрішньобудинкового водопроводу не є належним та допустимим доказом у справі, оскільки не містить відомостей щодо того, в якому підвальному приміщенні і якого будинку її виконано, ким виконано, її не оформлено як додаток до жодного з актів, в Актах від 27.10.2014 р. № 39 та від 31.05.2016 р. не зазначено про проведення фотозйомки.

З тих самих підстав не є належними доказами у справі надані позивачем до матеріалів справи копії інших фотографій та фотографія до пояснень від 27.03.2017 р..

Крім цього, додатково про недостовірність зазначених в Актах відомостей свідчить те, що в цих актах в реквізиті «Висновки комісії» зазначено різні фактичні дані про діаметр труби, виходячи з якого розраховано витрати води за пропускною здатністю труби вводу (15 мм. та 20 мм.).

Надані позивачем Акти обстеження від 18.04.2016 р., від 05.01.2017 р. та від 16.01.2017 р. не є належними та допустимими доказами, оскільки не стосуються підстав позову, які обґрунтовані Актами від 27.10.2014 р. № 39 та від 31.05.2016 р. До того ж, Акти від 16.01.2017 р. складені вже після прийняття оскаржуваного рішення, а тому не могли бути предметом дослідження в суді першої інстанції

Крім цього, як правомірно зазначив господарський суд першої інстанції, розрахунок стягуваної позивачем суми (т. 1 а.с. 12) є безпідставним та необгрунтованим належними та допустимими доказами, оскільки здійснений, виходячи зі змісту позовної заяви, листа-вимоги № 24/6877 від 07.06.2016 року, претензії № 24/8851 від серпня 2016 року, рахунку № 22 від 03.06.2016 року, на підставі акту обстеження від 27.10.2014 року та акту обстеження від 31.05.2016 року, які як зазначено вище, не є належними та допустимими доказами.

В наданих позивачем документах не зазначено дати початку безоблікового, на його думку, водокористування у приміщенні відповідача, а згідно з пунктом 3.4 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Мінжитлокомунгоспу України № 190 від 27.06.2008 року, зареєстрованим в Міністерстві Юстиції України від 07.10.2008 року за № 936/15627, розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування (а не з дня складання акту, чи з дня виявлення такого користування). Якщо термін початку без облікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць, натомість позивачем такий період визначено тривалістю 18 з половиною місяців (з 27.10.2014 року по 13.05.2016 року) .

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку господарського суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Зважаючи на наведене, керуючись статтями 33, 43, 99, 101, п. 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Сумської області від 05.01.2017 р. у справі № 920/1129/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційній інстанції Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Пушай В.І.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Могилєвкін Ю.О.