КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2017 р. Справа№ 911/2640/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Чорної Л.В.

Тарасенко К.В.

секретар судового засідання Каніковський А.О.

за участю представників:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Бережок С.І. (представник за довіреністю)

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква

на рішення господарського суду Київської області

від 31.10.2016 р.

у справі №911/2640/16 (суддя Шевчук Н.Г.)

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква

про стягнення 753157,04 грн.

за зустрічним позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання додаткової угоди недійсною

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Біла Церква (далі - КЕВ міста Біла Церква) про стягнення 753157,04 грн, з яких: 593649,70 грн заборгованість по оплаті поставленого за період з січня 2015 року по січень 2016 року природного газу за договором купівлі-продажу природного газу №2625/15-БО(Т)-17 від 24.02.2015 та нараховані станом на 06.07.2016 за період прострочення платежів з листопада 2015 року по січень 2016 року пеня 122750,33 грн, 3% річних 9214,33 грн, інфляційні втрати 27542,59 грн.

Відповідач проти позову заперечував з посиланням на те, що додаткова угода №10 від 31.12.2015 до договору купівлі-продажу природного газу №2625/15-БО(Т)-17 від 24.02.2015 не відповідає вимогам Закону України "Про здійснення державних закупівель", що примірник цієї угоди позивачем відповідачу не повернутий, а тому КЕВ міста Біла Церква за відсутності документів, які підтверджують цільове направлення бюджетних коштів, не міг здійснювати авансовий порядок оплати вартості газу, також вказував на те, що в січні 2016 року передано обсяг газу більше вказаного у цій угоді, а також те, що угода містить арифметичні помилки.

КЕВ міста Біла Церква також заявлено клопотання про зменшення розміру пені.

13.09.2016 відповідачем за первісним позовом (Квартирно-експлуатаційним відділом міста Біла Церква) подано зустрічну позовну заяву №1581 від 12.09.2016 до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання недійсною додаткової угоди №10 від 31.12.2015 до договору купівлі-продажу природного газу №2625/15-БО(Т)-17 від 24.02.2015 як такої, що не відповідає вимогам Закону України "Про здійснення державних закупівель".

Позивач за первісним позовом проти зустрічного позову заперечував, мотивуючи тим, що відповідач у січні 2016 року прийняв газ та підписав без зауважень акти приймання-передачі газу і частково його оплатив, а тому відповідно до частини третьої статті 670 Цивільного кодексу України повинен оплатити товар, який був прийнятий у більшій кількості, ніж встановлено договором.

Рішенням господарського суду Київської області від 31.10.2016 у справі №911/2640/16 первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" грошові кошти у сумі 717144,57 грн, з яких: заборгованість у сумі 593649,79 грн, пеня у сумі 92696,95 грн, 3% річних у сумі 6977,42 грн, інфляційні у сумі 23820,41грн та судовий збір у сумі 10757,17 грн. В іншій частині вимог у первісному позові відмовлено. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення господарського суду Київської області від 31.10.2016 у справі №911/2640/16 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог за первісним позовом відмовити у повному обсязі, зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому скаржник посилається на те, що додаткова угода №10 від 31.12.2015 до договору купівлі-продажу природного газу №2625/15-БО(Т)-17 від 24.02.2015 не відповідає вимогам Закону України "Про здійснення державних закупівель", вказує на те, що примірник цієї угоди позивачем відповідачу не повернутий, а тому КЕВ міста Біла Церква за відсутності документів, які підтверджують цільове направлення бюджетних коштів, не міг здійснювати авансовий порядок оплати вартості газу, також зазначає, що в січні 2016 року передано обсяг газу більше вказаного у цій угоді, що угода містить арифметичні помилки.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Чорна Л.В.) від 19.12.2016 р. апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 11.01.2017.

11.01.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) подав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових матеріалів: копію платіжного доручення №1174 від 19.10.2016, копію платіжного доручення №1257 від 03.11.2016, копію листа Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква вих.№4/231 від 18.11.2016.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 11.01.2017 у справі №911/2640/16 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу якого, справу №911/2640/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Яковлєв М.Л., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Яковлєв М.Л., Чорна Л.В.) від 13.01.2017 апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква прийнято до провадження, призначено розгляд справи на 14.02.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Яковлєв М.Л., Чорна Л.В.) від 14.02.2017 розгляд справи відкладено на 22.02.2017.

21.02.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін, при цьому зазначав про відсутність підстав недійсності додаткової угоди №10, з урахуванням того факту, що відповідачем за первісним позовом схвалено спірний правочин: підписано акти прийому-передачі природного газу за вказаним правочином, прийнято, спожито та частково оплачено товар, який було постановлено у січні 2016 р. Також у відзиві зазначено про здійснення 09.11.2016 оплати відповідачем за первісним позовом залишку основної заборгованості за договором в розмірі 593649,79 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Яковлєв М.Л., Чорна Л.В.) від 22.02.2017 розгляд справи відкладено на 07.03.2017.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 07.03.2017 у справі №911/2640/16 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу якого, справу №910/2640/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Яковлєв М.Л., Тарасенко К.В.) від 07.03.2017 прийнято апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до провадження; призначено до розгляду на 29.03.2017.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду у справі №911/2640/16 призначено повторний автоматизований розподіл, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №911/2640/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду (у складі колегії суддів: головуючий суддя: Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Чорна Л.В.) від 29.03.2017 прийнято апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до провадження; призначено до розгляду на 29.03.2017.

В судове засідання апеляційної інстанції представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) не з'явився.

Оскільки явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов'язковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін про місце, дату та час судового розгляду, апеляційний суд визнав можливим розглядати справу у відсутність представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом).

Представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надав в судовому засіданні пояснення по суті спору.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом), дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як продавцем, та КЕВ міста Біла Церква, як покупцем, 24.02.2015 керуючись Законом України "Про здійснення державних закупівель" укладено договір №2625/15-БО(Т)-17 купівлі-продажу природного газу (далі - Договір), відповідно до якого продавець зобов'язався передати у власність покупця у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України, а покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (пункт 1.2 Договору).

Згідно пункту 2.1 Договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 по 31 грудня 2015 газ обсягом до 311,0 тис.куб.м.

Цим же пунктом Договору сторони встановили обсяги передачі газу по місяцях кварталів.

Відповідно до пункту 3.3 Договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформляється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом.

Ціна за 1000 куб м газу встановлена пунктом 5.2 Договору, відповідно до якого покупець за 1000 куб.м газу повинен сплатити 7661,64 грн.

Згідно пункту 5.5 Договору загальна вартість цього Договору на дату його укладення становить (з ПДВ) 2382770,04 грн і може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяці поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно умов пункту 7.2 Договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 він зобов'язаний сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків, встановлений тривалістю у 5 років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2015 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 11 Договору).

Колегією суддів встановлено, що протягом 2015 року сторонами укладались додаткові угоди №1, №2, №3, №4, №5, №6, №6/1, №7, №8, №9 до Договору, яким вносились зміни у Договір в частині ціни на газ, обсягів передачі газу (місячних, квартальних, річного) та загальної вартості цього Договору в межах, встановлених у пункті 5.5 Договору.

31.12.2015 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та КЕВ міста Біла Церква укладена додаткова угода №10 до цього Договору, якою доповнено пункт 2.1 статті 2 Договору положенням про те, що продавець додатково передає покупцеві у січні 2016 року газ в обсязі до 62,990 тис.куб.м, загальний обсяг якого не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у Договорі. Загальний обсяг природного газу, що передається за цим Договором в період з 01.01.2015 по 31.01.2016 становить 350,304 тис.куб.м.; змінена редакція пунктів 5.2, 5.5 статті 5 Договору, відповідно до якої ціна за 1000 куб.м газу за цим договором з 01 січня 2016 року становить 6398,00 грн, крім того податок на додану вартість - 20%, до ціни газу додається тариф на транспортування природного газу магістральними трубопроводами ПАТ "Укртрансгаз" - 197,50 грн., крім того ПДВ - 20%, до сплати за 1000 куб.м з урахуванням ПДВ підлягає 7914,60 грн. Загальна вартість Договору становить (з ПДВ) 2991306,35 грн; змінена редакція статті 11 Договору, відповідно до якої Договір діє в частині реалізації газу до 31.01.2016.

На підставі Договору позивач передав, а відповідач прийняв протягом січня 2015 року - січня 2016 року природний газ в обсязі 386,639 тис.куб.м на загальну суму 3270010,37 грн, що підтверджується підписаними обома сторонами та скріпленими їхніми печатками актами приймання-передачі природного газу від 28.02.2015 два акти на суму 182952,30 грн і 297332,92 грн (спожитий у січні 2015 року), від 28.02.2015 два акти на суму 156762,32 грн і 254382,78 грн (спожитий у лютому 2015 року), від 31.03.2015 два акти на суму 212641,77 грн і 244035,94 грн (спожитий у березні 2015 року), від 30.04.2015 два акти на суму 80363,60 грн і 73537,84 грн (спожитий у квітні 2015 року), від 31.10.2015 два акти на суму 109375,14 грн і 78268,86 грн (спожитий у жовтні 2015 року), від 30.11.2015 два акти на суму 201449,48 грн і 145275,55 грн (спожитий у листопаді 2015 року), від 31.12.2015 два акти на суму 289229,83 грн і 158284,39 грн (спожитий у грудні 2015 року), від 31.01.2016 на суму 541105,37грн (спожитий у січні 2016 року), від 31.03.2016 на суму 245012,28 грн (спожитий у січні 2016 року).

Як зазначає позивач, вимоги про стягнення штрафних санкцій (пені), 3% річних і інфляційних, нарахованих за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті за поставлений у січні-жовтні 2015 року природний газ були предметом розгляду спору господарським судом Київської області у справі №911/1688/16, по якій винесено рішення від 22.07.2015.

У справі №911/2640/16 предметом первісного позову є стягнення 593649,70 грн, що є заборгованістю по оплаті газу, переданого відповідачу за період з січня 2015 року по січень 2016 року та нараховані станом на 06.07.2016 за період прострочення платежів за переданий протягом листопада 2015 року - січня 2016 року природний газ, пеня 122750,33 грн, 3% річних 9214,33 грн, інфляційні втрати 27542,59 грн.

Водночас з доданого до позовної заяви розрахунку пені, 3% річних, інфляційних втрат вбачається, що позивачем фактично нараховано пеню та 3% річних за період з 15.02.2016 по 06.07.2016, інфляційних втрат за період з 15.02.2017 по 31.07.2016.

Предметом зустрічного позову є визнання недійсною додаткової угоди №10 від 31.12.2015 до договору купівлі-продажу природного газу №2625/15-БО(Т)-17 від 24.02.2015.

Відповідно до приписів статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно частин першої - третьої, п'ятої та шостої статті 203 цього Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 6 статті 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель" (в редакції станом на момент укладення додаткової угоди №10 від 31.12.2015) встановлено, що дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Вказана у додатковій угоді №10 від 31.12.2015 вартість визначеного до передачі позивачем відповідачу у січні 2016 року газу (7914,60грн х 62990 куб.м = 498540,05грн) перевищує 20% суми Договору, які становлять 476552,42 грн.

Проте, згідно актів приймання-передачі газу від 31.01.2016 та 31.03.2016 у січні 2016 року позивач передав, а відповідач прийняв 99,325 тис.куб.м газу на суму 786117,65 грн.

Відповідно до частин другої та третьої статті 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний повідомити про це продавця. Якщо в розумний строк після одержання такого повідомлення продавець не розпорядиться товаром, покупець має право прийняти весь товар, якщо інше не встановлено договором. Якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов'язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

Додаткова угода №10 від 31.12.2015 містить всі істотні умови, встановлені для даного виду правочинів, схвалена сторонами шляхом вчинення дій по її виконанню, виконання прийняте відповідачем без будь-яких зауважень.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для визнання додаткової угоди №10 від 31.12.2015 до Договору недійсною та вважає, що заявлений зустрічний позов за наведених позивачем за зустрічним позовом обґрунтувань та поданих доказів задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Колегією суддів встановлено, що відповідачем за первісним позовом не виконано в повному обсязі зобов'язання зі сплати отриманого природного газу, поставленого у січні 2015 року - січні 2016 року, сплативши лише 2676360,58 грн., в зв'язку з чим сума основного боргу відповідача становить 593649,79 грн.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що оскільки примірник цієї угоди позивачем відповідачу не повернутий, а тому КЕВ міста Біла Церква за відсутності документів, які підтверджують цільове направлення бюджетних коштів, не міг здійснювати авансовий порядок оплати вартості газу, що в січні 2016 року передано обсяг газу більше вказаного у цій угоді, колегією суддів не приймається до уваги з огляду на те, що акти приймання-передачі природного газу підписані та скріплені печатками обох сторін без жодних зауважень, отже відповідач погодився з об'ємами прийнятого та спожитого природного газу без жодних зауважень.

Станом на час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем не надано доказів оплати вказаного боргу, в зв'язку з чим колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов в частині стягнення основного боргу в розмірі 593649,79 грн.

Додаткові матеріали, надані відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) 11.01.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів (канцелярія) Київського апеляційного господарського суду - копія платіжного доручення №1174 від 19.10.2016, копія платіжного доручення №1257 від 03.11.2016, копія листа Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква вих.№4/231 від 18.11.2016 судом не приймаються, оскільки скаржником в порушення ст.101 ГПК України, не обґрунтовано неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У зв'язку з прострочення оплати за переданий природний газ позивачем за період прострочення з 15.02.2016 нараховані станом на 06.07.2016 пеня 122750,33 грн та 3% річних 9214,33 грн; інфляційні втрати 27542,59 грн. нараховані за період з 15.02.2017 по 31.07.2016 (при цьому позивачем застосовано при розрахунку індекси інфляції за березень - травень 2016 р.).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи зі змісту частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

Колегія суддів погоджується з розрахунком пені, 3% річних, інфляційних втрат, здійсненим судом першої інстанції та вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 92696,95 грн, 3% річних у розмірі 6977,42 грн, інфляційних втрат у розмірі 23820,41 грн. В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що клопотання відповідача про зменшення розміру пені підлягає залишенню без задоволення як таке, що не підтверджене належними доказами щодо винятковості цього випадку.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищевикладені обставини справи спростовують доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, та на які він посилається як на підставу скасування рішення суду, а тому відхиляються судом.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква залишити без задоволення, рішення господарського суду Київської області від 31.10.2016 у справі №911/2640/16 - без змін.

2. Матеріали справи №911/2640/16 повернути до господарського суду Київської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Л.В. Чорна

К.В. Тарасенко