КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2017 р. Справа№ 910/6706/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Калатай Н.Ф.

Жук Г.А.

від позивача: Чорноморець Я.А. ( довір. від 28.12.2015р.);

від відповідача: Комиляй Ю.В. ( довір. від 17.07.2015р.);

розглянувши апеляційну скаргу Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.17р.

у справі № 910/6706/16 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України

про стягнення заборгованості у розмірі 63 722, 11 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.01.17р. у справі № 910/6706/16 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" 45702грн.72коп. заборгованості, 1 620 грн. 71 коп. 3% річних, 9 249грн.13коп. інфляційних втрат, 9415грн.36коп. пені та 1360грн.82коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що на виконання умов договору орендодавець передав, а орендар в свою чергу прийняв в оренду передбачене договором майно, що підтверджується актом приймання - передачі майна від 01.09.2011. З огляду на автоматичну пролонгацію договору, після 30.08.2014 орендар мав сплачувати орендну плату за користування майном у встановленому договорі порядку та розмірі, проте, починаючи з 01.09.2014 припинив виконувати свої зобов'язання належним чином, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість зі сплати орендної плати, останній платіж якої мав бути здійснений за місяць грудень 2015 року, оскільки 31.12.2015 майно було повернуто з оренди за договором та 01.01.2016 укладений новий договір.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.2017р. в частині задоволення позову та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що позивач із вимогою отримання майна в натурі до відповідача не звертався, а лише у своїх листах, починаючи з жовтня 2014р., наполягав підписати новий договір та акт прийому-передачі майна, тому фактично відповідач не мав можливості повернути майно в натурі та не ухилявся від його повернення. За період після закінчення терміну дії договору, відповідач не користувався орендованим майном, та відповідачем не вчинялись дії, які перешкоджали позивачу, отримати ним здане в оренду майно.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали та заслухавши пояснення представників сторін судова колегія встановила.

25.07.2011 року між Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", як орендодавцем, та Українським науково - дослідним інститутом спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, як орендарем, укладено договір оренди рухомого майна товариства №25-27/1320-15, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар взяв у строкове платне користування обладнання АТС ЄС-11 на 459 портів, один кондиціонер та цифрові телефони у кількості 24 одиниці, яке буде розташоване на площах орендаря за адресою: м. Київ, вул. Василенка, 3, для облаштування та підключення УВАТС. Перелік майна, що надається в оренду зазначається в додатку 1 до договору.

Відповідно до п. 2.1 договору передача орендареві майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін акта приймання - передачі майна.

Згідно з п.2.3 договору майно, передане орендареві, повертається орендодавцеві не пізніше дати закінчення терміну дії договору (якщо не укладено новий договір або додаткову угоду до цього договору щодо його продовження) за актом передачі-приймання, звіреним з актом приймання-передачі майна, зазначеним у п.2.1 договору.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що орендна плата встановлюється орендодавцем на підставі його внутрішніх актів та перераховується орендарем в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 27 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно з п. 3.2 договору в редакції додаткової угоди № 3 від 11.02.2014, орендна плата за перший місяць оренди становить 2 380,35 грн., ПДВ (20%) 476,07 грн. Всього розмір орендної плати за перший місяць становить 2 856,42 грн.

Відповідно до п.3.4 договору орендодавець станом на останній календарний день розрахункового місяця складає акт про надані послуги, та не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з розрахунком та податковою накладною надає його орендарю.

У п.3.5 договору передбачено, що орендна плата перераховується орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця не пізніше 27 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються орендодавцем не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим та надаються орендарю разом з актом про надані послуги та податковою накладною.

Згідно з п. 3.8 договору у разі закінчення строку дії цього договору чи його дострокового розірвання орендна плата за останній місяць розраховується орендодавцем з урахуванням фактичного періоду використання, визначеного відповідно до акта передачі-приймання орендованого майна. Орендна плата за останній місяць сплачується орендарем на підставі рахунку, який складається орендодавцем на дату підписання акта передачі-приймання майна та підлягає оплаті протягом 20 календарних днів.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що за несвоєчасне перерахування орендної плати та інших витрат за договором орендар сплачує орендодавцю пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, починаючи з 28 числа місяця, що настає за розрахунковим.

У разі невиконання умов щодо страхування орендованого майна орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі 1% від суми місячної орендної плати за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. (п. 8.3 договору).

Цей Договір укладено на період з 01.09.2011 до 30.08.2014. Сторони зобов'язані протягом 20 днів після закінчення строку дії договору здійснити остаточні розрахунки за ним. (п.12.1 договору)

Господарським судом міста Києва встановлено, що на виконання умов договору орендодавець передав, а орендар в свою чергу прийняв в оренду обладнання АТС ЄС-11 на 459 портів, один кондиціонер та цифрові телефони у кількості 24 одиниці, яке буде розташоване на площах орендаря за адресою: м. Київ, вул. Василенка, 3, для облаштування та підключення УВАТС, що підтверджується актом приймання - передачі майна від 01.09.2011.

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Як зазначалось раніше, на виконання умов договору орендодавець передав, а орендар в свою чергу прийняв в оренду передбачене договором майно, що підтверджується актом приймання - передачі майна від 01.09.2011, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Цей договір укладено на період з 01.09.2011р. до 30.08.2014р. Сторони зобов'язані протягом 20 днів після закінчення строку дії договору здійснити остаточні розрахунки за ним. (п. 12.1 договору).

У постанові Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 у справі № 910/12013/15 встановлено, що вказаний договір оренди рухомого майна вважається пролонгованим в силу закону, оскільки ст. 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Частиною 3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки вказана постанова Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2015 у справі № 910/12013/15 набрала законної сили у визначеному законодавством порядку, то встановлені у ній факти, зокрема, щодо пролонгації договору оренди № 25-27/1320-15 від 25.07.2011 в силу закону, мають преюдиційне значення для даного спору та не підлягають повторному доведенню при розгляді цієї справи.

Заперечення відповідача щодо припинення дії договору 30.08.2014 є безпідставними, оскільки питання строку дії договору вже оцінено та розглянуто судом в іншій справі, тому повторній оцінці у межах даної справи не підлягає.

На виконання умов договору орендодавець у період з 01.09.2014 по 31.12.2015 виставив орендарю рахунки на оплату, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення, списками рекомендованої кореспонденції. Ці рахунки залишились несплаченими відповідачем.

Господарським судом міста Києва встановлено, що 31.12.2015 орендар повернув, а орендодавець в свою чергу прийняв з оренди майно за актом передачі - приймання майна, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України від 11.10.2016 у справі № 910/6706/16 місцевим господарським судом встановлено з пояснень позивача та поданих доказів, що заборгованість з орендної плати за договором нарахована за період з 01.09.2014 по 31.12.2015 включно, оскільки відносини з оренди згаданого вище майна між сторонами з 01.01.2016 регулюються умовами нового договору оренди №10-40-27, укладеного 29.01.2016.

Отже, з огляду на автоматичну пролонгацію договору, після 30.08.2014 орендар мав сплачувати орендну плату за користування майном у встановленому договорі порядку та розмірі, проте, починаючи з 01.09.2014 зобов'язання свої припинив виконувати належним чином, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість зі сплати орендної плати, останній платіж якої мав бути здійснений за місяць грудень 2015 року, оскільки 31.12.2015 майно було повернуто з оренди за договором та 01.01.2016 укладений новий договір.

З огляду на відсутність доказів сплати орендної плати у встановленому розмірі за період з 01.09.2014 по 31.12.2015 включно, то, виходячи з встановленого договором фіксованого щомісячного платежу, розмір заборгованості відповідача за договором складає 45 702,72 грн.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивач заявив про стягнення з відповідача 9 249,13 грн. втрат від інфляції та 1620,71 грн. 3% річних, нарахованих за період прострочення сплати кожного щомісячного платежу, починаючи з 28 дня наступного за поточним, та закінчуючи 17.08.2016.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив здійснення платежів, обґрунтованими є нараховані позивачем 9 249,13 грн. втрат від інфляції та 1620,71 грн. 3% річних, нарахованих за період прострочення сплати кожного щомісячного платежу, починаючи з 28 дня наступного за поточним, та закінчуючи 17.08.2016.

Позивач також просив стягнути з відповідача на його користь пеню по орендній платі за загальний період прострочки з 08.04.2015 по 28.07.2016 у розмірі 9 415,36 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як вбачається з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши подані позивачем розрахунки пені судом встановлено, що загальний початок періоду її нарахування визначений позивачем з урахуванням спеціального строку позовної давності для стягнення пені, та припинений за кожним щомісячним платежем з дотриманням встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України допустимого шестимісячного строку для нарахування штрафних санкцій.

Судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що є правильним нарахування позивачем до стягнення з відповідача пені загальним розміром 9 415,36 грн., а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується заявленої до стягнення з відповідача пені за невиконання умов договору щодо страхування майна у розмірі 833,30 грн., нарахованої за період з 08.04.2015 по 08.10.2015.

У разі невиконання умов щодо страхування орендованого майна Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі 1% від суми місячної орендної плати за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. (п. 8.3 договору).

У п.6.1.4 договору передбачено обов'язок орендаря протягом місяця після укладення цього договору застрахувати орендоване майно на користь орендаря.

Відтак, з огляду на встановлений п.6.1.4 договору строк для страхування, період прострочення відповідача почався 26.08.2012, тому нарахування пені у цьому випадку допускається з 26.08.2012 по 26.02.2013, про що обґрунтовано зазначено місцевим господарським судом.

Позивачем заявлено до стягнення пеню в порядку п.8.3 договору, починаючи з 08.04.2015, що не відповідає вимогам ч. 6 ст. 232 ГК України, у зв'язку з чим судом обґрунтовано зазначено про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Отже, доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що позивач із вимогою отримання майна в натурі до відповідача не звертався, а лише у своїх листах, починаючи з жовтня 2014р., наполягав підписати новий договір та акт прийому-передачі майна, тому фактично відповідач не мав можливості повернути майно в натурі та не ухилявся від його повернення; за період після закінчення терміну дії договору, відповідач не користувався орендованим майном, та відповідачем не вчинялись дії, які перешкоджали позивачу, отримати ним здане в оренду майно, не спростовують висновків суду та встановлених обставин по справі, а тому не можуть бути покладені в основу рішення.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду м. Києва від 10.01.2017р. не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.01.17р. у справі №910/6706/16 залишити без змін.

3. Справу №910/6706/16 повернути до Господарського суду міста Києва .

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Н.Ф. Калатай

Г.А. Жук