ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.04.2017 Справа № 905/532/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Курило Г.Є.

при секретарі судового засідання Кащеєві А.О.

розглянувши матеріали справи

за позовом: Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго, м. Краматорськ, в особі відокремленого підрозділу Виробнича одиниця обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго Димитровтепломережа, м. Мирноград

до відповідача: Державного підприємства Красноармійськвугілля, м. Мирноград

про стягнення заборгованості в розмірі 3948423,95 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю;

від відповідача: не зявився.

Суть спору: Позивач, Обласне комунальне підприємство Донецьктеплокомуненерго, м. Краматорськ, в особі відокремленого підрозділу Виробнича одиниця обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго Димитровтепломережа, м. Мирноград, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Державного підприємства Красноармійськвугілля, м.Мирноград про стягнення 3948423,95 грн., з яких заборгованість у розмірі 3018990,52 грн., 3% у розмірі 117902,63 грн., інфляційних збитків у розмірі 811530,80 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору на поставку теплової енергії №37 від 01.10.2012.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.03.2017 порушено провадження по справі № 905/532/17.

27.03.2017 відповідач надав відзив на позовну заяву вх.№8624/17 від 27.03.2017 з документами, відповідно до якого визнає позовні вимоги в повному обсязі, та клопотання про проведення судового засідання без участі представника відповідача. Суд задовольняє клопотання відповідача.

06.04.2017 позивачем через канцелярію суду надано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Розгляд справи відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Перед початком розгляду справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

01.10.2012 між відповідачем, Державним підприємством «Красноармійськвугілля» (споживач) та позивачем, Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» в особі керівника відокремленого підрозділу Виробнича одиниця обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго Димитровтепломережа (теплопостачальна організація), укладено договір на поставку теплової енергії №37 (договір) яким встановлено, що теплопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобовязався оплачувати одержувану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором (п.1.1 договору).

Згідно п.2.1 договору теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з Додатком №1 до цього договору на такі потреби: опалення в період опалювального сезону.

Облік споживання теплової енергії проводиться: споживачам, що мають прилади обліку за приладами обліку; споживачам, що не мають прилади обліку згідно з договірними навантаженнями (п.5.1 договору).

Відповідно до п.6.1 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до тарифів, встановлених Постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України №20 від 30.09.2011 та складають: теплова енергія 1 Гкал -905,70 грн без ПДВ.

У відповідності до додаткової угоди від 03.04.2014 до договору п. 6.1 викладений в наступній редакції: «розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до тарифів, встановлених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 31.03.2014 №216 та складають для потреб інших споживачів 934,76 грн. за 1 Гкал без ПДВ».

У відповідності до додаткової угоди від 20.10.2014 до договору п. 6.1 викладений в наступній редакції: «розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до тарифів, встановлених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг 16.04.2014 №506 та складають для потреб інших споживачів 1085,46грн. за 1 Гкал (без ПДВ) і Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 11.07.2014 № 899 та складають для потреб населення: з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії 537,18 грн. за 1 Гкал (з ПДВ); без будинкових та квартирних приладів теплової енергії 13,54 грн. за 1 кв.м. за місяць протягом опалювального періоду (з ПДВ)».

У відповідності до додаткової угоди від 12.03.2015 до договору п. 6.1 викладений в наступній редакції: «розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться відповідно до тарифів, встановлених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27.02.2015 № 255 та складають для потреб інших споживачів (крім населення) 1748,77грн. за 1Гкал без ПДВ».

У відповідності до додаткової угоди від 23.02.2016 до договору п. 6.1 викладений в наступній редакції: «розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться відповідно до тарифів, встановлених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28.01.2016 №54 та складають для потреб інших споживачів (крім населення) 1373,17 грн. за 1 Гкал без ПДВ».

У відповідності до додаткової угоди від 19.12.2016 до договору п. 6.1 викладений в наступній редакції: «розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться відповідно до тарифів, встановлених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 02.12.2016 №2126 та складають для потреб інших споживачів (крім населення) 1467,16 грн. за 1 Гкал без ПДВ».

Розрахунковим періодом є календарний місяць. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію вноситься не пізніше 10-го числа місяця, що настає за розрахунковим (п.6.2 договору).

Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує теплопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця (п.6.3 договору).

Договір набуває чинності з 01.10.2012 та діє до 01.10.2017, але застосовується до відносин сторін, які виникли до укладення, а саме з 01.10.2003 (п.10.1 договору).

На виконання до умов договору позивачем було здійснено підключення опалення, про що було складено акти на включення опалення від 05.10.2013, 24.10.2014, 20.10.2015, 15.10.2016.

Як встановлено судом, позивачем протягом січня 2014 року - квітня 2014 року, жовтня 2014 року березня 2015 року, жовтня 2015 року квітня 2016 року, жовтня 2016 року січня 2017 року було поставлено відповідачу теплову енергію на суму 3585618,38 грн., що підтверджується актами прийому-передачі теплової енергії, рахунками із зазначенням об'єму отриманої теплової енергії. Постачання позивачем обсягів теплової енергії на вказану суму з боку відповідача не спростовано.

Позивачем були виставлені відповідачу рахунки на сплату спожитої теплової енергії №114-49 від 31.01.2014, № 214-49 від 28.02.2014, № 314-49 від 31.03.2014, № 414-49 від 08.04.2014, № 1014-49 від 31.10.2014, № 1114-49 від 30.11.2014, № 1214-49 від 30.12.2014, № 115-49 від 31.01.2015, № 215-49 від 28.02.2015, № 315-49 від 31.03.2015, №1015-49 від 31.10.2015, № 1115-49 від 30.11.2015, № 1215-49 від 31.12.2015, №116-49 від 31.01.2016, № 216-49 від 29.02.2016, № 316-49 від 01.04.2016, № 416-49 від 13.04.2016, №1016-49 від 31.10.2016, № 1116-49 від 30.11.2016, № 1216-49 від 30.12.2016, № 117-49 від 31.01.2017, факт отримання відповідачем рахунків підтверджується штампами відповідача на копіях рахунків або підписами робітників відповідачів про отримання рахунків.

Відповідачем частково здійснено оплату рахунків, враховуючи наведене, станом на 28.02.2017 заборгованість відповідача становить 3018990,52грн.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України закріплено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач згідно відзиву, що надійшов до суду 27.03.2017, визнав позовні вимоги.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України визначає основні процесуальні права та обов'язки сторін. Зокрема, відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Визнання позову відповідачем - це безумовне погодження задовольнити матеріально-правову вимогу позивача в тому вигляді, в якому вона міститься у позовній заяві.

Відповідно до ч.5 ст.78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Враховуючи, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, виходячи з того, що позов повністю доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 3018990,52грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем до стягнення заявлені інфляційні витрати в розмірі - 811530,80грн. за період з 11.02.2014 по 28.02.2017, 3% річних в розмірі 117902,63 грн. за період з 11.02.2014 по 28.02.2017.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних за період з 11.02.2014 по 28.02.2017 підлягають задоволенню в повному обсязі у розмірі 117902,63грн.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. Індекс інфляції є щомісячною величиною та не може бути застосований до періодів існування заборгованості, які є меншими за місяць.

Здійснивши перерахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що за період 11.02.2014 по 28.02.2017 інфляційні витрати складають 797252,95 грн.

Судові витрати, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго, м. Краматорськ, в особі відокремленого підрозділу Виробнича одиниця обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго Димитровтепломережа, м. Мирноград, до Державного підприємства Красноармійськвугілля, м. Мирноград про стягнення заборгованості у розмірі 3018990,52грн., 3% у розмірі 117902,63грн., інфляційних збитків у розмірі 811530,80грн. задовольнити частково

Стягнути з Державного підприємства Красноармійськвугілля, м.Мирноград (85320, Донецька область, м. Мирноград, вул. Соборна, буд. 1, ) на користь Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго, м. Краматорськ, (84307, Донецька область, м. Краматорськ, провулок Земляний, б. 2, ) в особі відокремленого підрозділу Виробнича одиниця обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго Димитровтепломережа, м. Мирноград (85327, Донецька область, м. Мирноград, мікрорайон «Молодіжний», б. 16-А, ) заборгованість у розмірі 3018990,52грн., 3% у розмірі 117902,63грн., інфляційних збитків у розмірі 797252,95 грн., судовий збір в розмірі 59012,19 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 11.04.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повний текст рішення складений та підписаний 14.04.2017.

Повний текст рішення підписано 14.04.2017.

Суддя Г.Є. Курило