ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017 справа № 905/2712/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Стойка О.В., Ломовцева Н.В. , Татенко В.М. ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 - за довіреністю; не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Краматорськ, Донецька область
на рішення Господарського суду Донецької області
від01.02.2017 (підписано 03.02.2017)
у справі№ 905/2712/16 (головуючий суддя Ніколаєва Л.В., судді: Сажнева М.В., Шилова О.М.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Краматорськ, Донецька область
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Слов'янськ, Донецька область
простягнення 9 347,82 грн.
ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року до господарського суду звернулось Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Краматорськ, Донецька область (Позивач) із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Слов'янськ, Донецька область (Відповідач) про стягнення з відповідача 9 347,82 грн., з яких:

- 9 164,18 грн. - борг за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у червні 2014 року;

- 168,45 грн. - пеня, нарахована за період з 04.08.2014 по 22.01.2016 за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань з оплати спожитої активної електроенергії у червні 2014 року, жовтні 2015 року, січні 2016 року та послуг із забезпечення перетікань реактивної електроенергії у жовтні 2015 року, січні 2016 року;

- 15,19 грн. - 3% річних, нарахованих за період з 04.08.2014 по 22.01.2016 за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань з оплати спожитої активної електроенергії у червні 2014 року, жовтні 2015 року, січні 2016 року та послуг із забезпечення перетікань реактивної електроенергії у жовтні 2015 року, січні 2016 року.

Рішенням господарського суду Донецької області від 01.02.2017 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 168,45 грн., 3% річних в розмірі 13,41 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 26,81 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду в частині відмови у стягненні 9 164,18 грн. боргу за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у червні 2014 року та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального права та норм процесуального права України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Представники позивача в судовому засіданні вважав рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду надав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з тим, що про розгляд апеляційної скарги дізнався лише 10.04.2017 з офіційного веб-сайту суду, у задоволенні якого судова колегія відмовила через необґрунтованість, оскільки ухвала про порушення провадження від 17.03.2017 була надіслана відповідачу за його юридичною адресою також 17.03.2017 (згідно штемпеля вихідної кореспонденції суду), а згідно роздруківки з офіційного веб-сайту УДППЗ "Укрпошта" вже 22.03.2017 поштове відправлення знаходилось у відділенні зв'язку в м. Слов'янськ та 23.03.2017 міститься відмітка "про неможливість вручення під час доставки". З матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснює свою господарську діяльність за адресою в житловому приміщенні (квартирі), доступ до якої працівником пошти обмежений, отже з урахуванням обраної ним адреси реєстрації (листування) має забезпечувати отримання власної поштової кореспонденції.

У зв'язку з викладеним судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача за наявними матеріалами справи, що не скористався своїм правом участі в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.10.2011 між ВАТ "Донецькоблненерго" (правонаступником якого є позивач) та відповідачем укладено договір постачання електричної енергії № 5151 (далі - Договір), за умовами якого позивач зобов'язався продавати електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача із загальною (за всіма об'єктами) приєднаною потужністю 250 кВа, а відповідач - оплачувати позивачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору. (розділ 1 Договору).

Пунктом 10 Додатку № 5 "Порядок розрахунків" до Договору сторони передбачили здійснення остаточного розрахунку відповідача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, а також за інші платежі, передбачені цим договором та ПКЕЕ на підставі виставленого позивачем рахунка грошовими коштами на рахунки позивача, які вказані в розділі 10 договору, у терміни, що не перевищують 5 операційних днів від дня отримання рахунків. За внесення платежів, передбачених п.п. 2.3.4-2.3.5 договору, з порушенням термінів, визначених даним додатком, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 1% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. (п. 10 додатку).

За змістом п. 4.2.1. Договору, за внесення платежів, передбачених п.п.2.3.4.-2.3.5. цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком №5 "Порядок розрахунків" до цього договору відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати; 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов'язання за цим договором повинна бути оплачена відповідачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Вбачається, що позивач поставляв відповідачу електричну енергію у червні 2014 року, жовтні 2015 року та січні 2016 року та надавав послуги із забезпечення перетікань реактивної електроенергії у вказані періоди, що підтверджується підписаними з обох сторін без зауважень актами про використану електричну енергію за вказані періоди та виставляв рахунки на оплату за спожиту електроенергію та за послуги із забезпечення перетікань реактивної електроенергії: № 30/5151 від 25.07.2014 на суму 11 971,42 грн. (із врахуванням здійсненої відповідачем оплати в розмірі 9 911,04 грн. (21 882,46 грн. - 9 911,04 грн. = 11 971,42 грн.) за червень 2014 року, № 30/5151 від 12.10.2015 на суму 63 220,26 грн. за активну електроенергію та на суму 2 698,17 грн. за послуги із забезпечення перетікань реактивної електроенергії за жовтень 2015 року, №30/5151 від 11.01.2016 на суму 70 046,76 грн. за активну електроенергію та на суму 2 596,82 грн. за послуги із забезпечення перетікань реактивної електроенергії за січень 2016 року.

Рахунки на оплату активної електроенергії за послуги із забезпечення перетікань реактивної електроенергії за червень 2014 року, жовтень 2015 року, січень 2016 року отримані відповідачем 25.07.2014, 13.10.2015, 11.01.2016 відповідно, про що свідчать відповідні відмітки на цих рахунках.

Вказані рахунки були оплачені відповідачем в повному обсязі, але із порушенням встановлених Договором строків, що не заперечується останнім.

- рахунок за червень 2014 року оплачений: 04.08.2014 - в сумі 6 258,34 грн. та 20.08.2014 - в сумі 5 713, 08 грн. (активна електроенергія),

- рахунок за жовтень 2015 року оплачений: 10.08.2015 - в сумі 26 747,41 грн., 03.09.2015 - в сумі 36 336,59 грн., 03.11.2015 - в сумі 1 778,72 грн. (активна електроенергія); 30.10.2015 - в сумі 2 698,17 грн. (послуги із забезпечення перетікань реактивної електроенергії);

- рахунок за січень 2016 року оплачений: 08.12.2015 - в сумі 63 873,60 грн., 05.01.2016 - в сумі 3 814,56 грн., 28.01.2016 - в сумі 2 358,60 грн. (активна електроенергія); 22.01.2016 - в сумі 2 596,82 грн. (послуги із забезпечення перетікань реактивної електроенергії).

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За порушення відповідачем строків оплати електричної енергії за Договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 168,45 грн. за період з 04.08.2014 по 22.01.2016 та 3% річних в сумі 15,19 грн. за вказаний період.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок суду першої інстанції, в частині стягнення з відповідача пені в сумі 168,45 грн. та 3% річних в сумі 26,81 грн. судова колегія вважає його вірним.

Щодо висновку суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення боргу за перевищення договірних величин споживання електричної енергії у червні 2014 року в сумі 9 164,18 грн. через їх необґрунтованість, судова колегія вважає його також вірним, за наступних підстав.

Вважаючи встановленим факт перевищення відповідачем договірної величини споживання електричної енергії у червні 2014 року, позивач направив відповідачу рахунок №30/5151.150909 від 24.07.2014 на загальну суму 9 164,18 грн., яку позивач визначив як додаткову вартість різниці договірного обсягу електричної енергії (8000 кВт згідно додатку №8 на 2014 рік а.с.18, т. 1) та зазначеного в акті прийняття-передавання електричної енергії "за червень 2014 року" (16082 кВт а.с.19, т. 1).

Додатком №8 "Договірні величини споживання електричної енергії на 2014 рік" до договору сторонами узгоджений помісячний обсяг електричної енергії, що постачається відповідачу за місяцями у 2014 році, зокрема, на травень - 9000 кВт/год., на червень - 8000 кВт/год. та на липень - 6000 кВт/год.

У якості правової підстави до стягнення відповідної суми, позивач посилається на загальні цивільні норми виконання договірних зобов'язань, п.4.2.2 Договору та ч.6.ст.26 Закону України "Про електроенергетику".

Позивач стверджує, що зазначений обсяг нарахований ним в порядку п. 6.39. Правил користування електричної енергії, виходячи з середньодобового обсягу споживання у попередній розрахунковий періоду у зв'язку з невчасним поданням відповідачем звіту про фактичні покази розрахункового засобу обліку та неможливістю отримання позивачем даних про спожиту електричну енергію у встановлений термін.

Відповідач проти факту перевищення ним договірного обсягу заперечує, стверджуючи про фактичну неможливість такого споживання у спірний розрахунковий період, про що звертався до позивача з листом від 25.07.2014, в якому, крім того, повідомляв про неможливість своєчасно надати звіт про фактичні покази розрахункового засобу обліку у зв'язку з початком бойових дій.

Розглянувши звернення відповідача, комісія по спірним питанням ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" дійшла висновку про відсутність законних підстав для незастосування санкцій за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у червні 2014 року, про що свідчить виписка з протоколу засідання комісії по спірним питанням №2588 від 20.04.2015.

Доводи позивача є хибними, а вимоги в цій частині безпідставними, з огляду на наступне.

За змістом ч.6 ст.26 Закону України "Про електроенергетику", яка і є підставою до нарахування та стягнення відповідної суми, споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Зазначена вимога Закону має імперативний характер, викладена чітко та не може бути змінена за згодою сторін або вільно витлумачена будь-якою посадовою особою.

Аналогічний зміст має п. 4.2.2 Договору.

За змістом п. 6.1 "Правил користування електричною енергією", затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України№28 від 31.07.1996 (далі - Правила), обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

Згідно до вимог п. 6.11 Правил, остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Пунктами 6.13, 6.14 Правил встановлено, що у передбачений договором термін за результатами розрахункового періоду споживачем, постачальником електричної енергії, електропередавальною організацією (основним споживачем) на підставі даних розрахункового обліку електричної енергії визначається фактичний обсяг переданої та поставленої споживачу (субспоживачу) електричної енергії та оформляється акт про використану електричну енергію (акт прийняття-передавання товарної продукції).

Перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії.

Відповідно до п. 6.39 Правил, у разі неможливості отримання постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи розрахункового обліку) визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання даних протягом наступного розрахункового періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, на спірному об'єкті було встановлено та опломбовано розрахунковий прилад обліку NIK 2303 АРК1 №0037226, за показами якого здійснювалися розрахунки за спожиту електричну енергію.

Згідно до вимог п. 1 Додатку №5 "Порядок розрахунків", розрахунковий період встановлений сторонами з 10 числа попереднього місяця та 9 числа поточного.

Отже передбачений сторонами договірний обсяг мав бути спожитий відповідачем за розрахунковий період червня 2014 року, тобто з 10.05.2014 по 09.06.2014 року.

Вбачається, що попередній акт за розрахунковий період травня 2014 року складений сторонами 12.05.2014 (а.с. 143, т. 1) та з показниками розрахункового засобу обліку "7 569,99", отже фактичний обсяг споживання за червень 2014 року мав бути зафіксований не пізніше 11.06.2014 року.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не оспорюється, що така фіксація не уявлялася можливим через наявність бойових дій в місті Слов'янську в червні 2014 року.

Отже розрахувати фактичний обсяг споживання електричної енергії відповідачем в червні 2014 року не уявилося можливим з об'єктивних причин, за які будь-яка зі сторін не відповідає.

Згідно до акту прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) за червень 2014 року, що складений сторонами 25.07.2014 року, обсяг спожитої електричної енергії визначений сторонами як різниця показів лічильника в 193,26 кВт/год. (007763,25 - 007569,99), з урахуванням розрахункового коефіцієнту "80" та втрат в ТМ та ЛЕП "621".

Отже зафіксовані сторонами в акті показники розрахункового обліку "007763,25" на дату складання акту 25.07.20014 року - не стосуються фактично спожитого обсягу в розрахунковому періоді червня 2014 року, а визначені майже через 2,3 місяці після його закінчення.

Крім того, зміст акту контрольного огляду засобів обліку №251515 від 21.07.2014 з показниками розрахункового засобу обліку відповідача в 7603,19 кВт/год. (а.с. 142) взагалі спростовує доводи позивача, оскільки фактично спожитий відповідачем за період з 12.05.2014 по 21.07.2014 лише за показниками розрахункового обліку складає 33,20 кВт/год., а не 193,26 кВт/год., як зазначено в акті за червень 2014 року.

Отже вказаний акт складений з грубим порушенням п. 6.39 Правил, оскільки розрахування на підставі цієї норми обсягу електричної енергії вже після отримання даних розрахункового обліку (акт контрольного огляду засобів обліку №251515 від 21.07.2014) є порушенням не тільки цієї норми, а і вищенаведених вимог п. 6.1 Правил.

Вищезазначене виключає можливість нарахування відповідачу плати за перевищення договірних величин споживання електричної енергії відповідно до п.4.2.2. Договору та ч.6 ст.26 Закону України "Про електроенергетику".

За таких підстав судова колегія вважає необґрунтованими доводи позивача про перевищення відповідачем договірної величини споживання електричної енергії у червні 2014 року та наявності обов'язку по сплаті двократної вартості різниці перевищення такої величини.

Сам факт підписання сторонами акту за червень 2014 року є погодженням обсягу отриманої електричної енергії станом на момент його підписання, тобто на 25.07.2014, але не дає підстави вимагати від відповідача сплати спірної суми на підставі вищенаведених вимог закону.

За таких підстав судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо відмови у стягненні з відповідача 9 164,18 грн. заборгованості за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у червні 2014 року.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 01.02.2017 року у справі № 905/2712/16 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Краматорськ, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 01.02.2017 року у справі № 905/2712/16 - залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: Н.В. Ломовцева

В.М. Татенко