ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2017 р. Справа № 911/403/17

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торговий дім Насіння

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ПАРКАГРО

про стягнення 1 088 848,00грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 15.12.2015);

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торговий дім Насіння (далі ТОВ Торговий дім Насіння) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ПАРКАГРО (далі ТОВ ПАРКАГРО) про стягнення 1 088848грн у т.ч.:

- 885 005,97грн основного боргу;

- 48 145,01грн пені за період з 01.12.2016 по 09.02.2017;

- 132 750,90грн штрафу;

- 17 787,73грн збитків від інфляції грудень 2016 січень 2017;

- 5 158,39грн 3% річних 01.12.2016 по 09.02.2017.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором №2-1403/пр1370х від 14.03.2016, в частині оплати за поставлений товар у встановлений договором строк.

Відповідач у справі ТОВ ПАРКАГРО письмового документально обґрунтованого відзиву не надало.

При цьому, в судовому засіданні 03.04.2017 позивачем подано клопотання про розстрочку виконання рішення суду у даній справі, в обґрунтування якого позивач вказує, що між ним та відповідачем 31.03.2017 укладено меморандум, у відповідності до п. 3 якого сторони погодили до 04.04.2017 звернутись до господарського суду Київської області з заявою про розстрочення виконання рішення суду у даній справі з наступним графіком: до 15.04.2017 200 000,00грн основного боргу та 16.332,72грн судового збору; до 20.09.2017 685 005,97грн основного боргу та 68 500,60грн штрафу; 48 145,01грн пені, 64 250,30грн штрафу, 5 158,39грн 3% річних та 17 787,73 втрат від інфляції (стягненню не підлягатимуть в випадку належного виконання ТОВ ПАРКАГРО зобовязань з оплати перших двох платежів). Згідно п. 7 вказаного меморандуму якщо ТОВ ПАРКАГРО належним чином виконуватиме зобовязання, позивач ТОВ Торговий дім Насіння утримується від перерахунку заборгованості відповідно до курсу долару США, донарахувань інфляційних втрат, 3% річних, пені, відкриття виконавчих проваджень, направлених на примусове виконання рішень суду.

Дослідивши матеріали справи, подані письмові пояснення та докази, суд

ВСТАНОВИВ:

14.03.2016 між ТОВ Торговий дім Насіння (далі продавець) та ТОВ ПАРКАГРО (далі покупець) укладено договір №№2-1403/пр1370х (а.с.9-12, далі договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобовязань, а саме майново-господарських зобовязань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами такого договору, продавець зобовязується в строки передати у власність покупця (поставити) товар, а покупець зобовязується прийняти товар і оплатити його вартість (п. 1.1 договору).

Найменування товару визначено в додатках до договору, які складають його невідємну частину (п. 1.2 договору).

Відповідно до п.п. 2.1 та 2.2 договору, розгорнутий асортимент та кількість товару, визначається у додатках до договору. У випадку розбіжностей даних у додатках та у видаткових накладних щодо кількості товару перевагу має видаткові накладні.

Терміни поставки товару визначаються у додатках до цього договору (п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору, загальна вартість товару повинна бути сплачена покупцем у строк, встановлений у додатках до вказаного договору.

Згідно п. 9.2 договору, підписання покупцем видаткової накладної засвідчує факт передачі разом з товаром всієї товаросупровідної документації.

Вказаний договір набирає чинності з моменту підсипання сторонами, строк дії договору складає 12 місяців.

Як встановлено судом, відповідно до додатку №1 від 14.03.2016 сторонами узгоджено поставка продукції в розмірі 1 106 257,46грн, шляхом само вивозу зі складу продавця, строки оплати 20% загальної вартості в строк до 10.08.2016, та 80% вартості в строк до 01.12.2016.

На виконання умов укладеного договору та додатку №1 позивач передано відповідачу товар на загальну суму 1 106 257,46грн, що підтверджується накладними (а.с.14,16), отримання якого з боку відповідача підтверджується довіреностями (а.с.15, 17).

Як вбачається з банківських виписок відповідачем 09.08.2016 проведено оплату в розмірі 180 000,00грн та 10.08.2016 сплачено 41 251,49грн, що дорівнює 20% вартості поставленого товару, тобто відповідачем належним чином виконанні зобовязання з першого етапу оплати.

Проте, як зазначає позивач відповідачем не здійснено розрахунок за поставлений товар в розмірі 80% вартості поставленого товару, так, за твердженням позивача заборгованість відповідача за поставлений товар складає 885 005,97грн.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обовязку оплатити поставлений йому товар та застосування до нього відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством за порушення відповідного зобовязання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Сторонами у додатку до договору встановлено, що товар оплачується до 01.12.2016.

Відповідачем не надано суду доказів сплати товару на суму 885 005,97грн.

За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 885 005,97грн заборгованості за поставлену продукцію обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 48145,01грн за період з 01.12.2016 по 09.02.2017 та 132750,90грн штрафу.

В силу ч. ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Одним з видів господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217 ГК України, є штрафні санкції, до яких віднесені, у т.ч. штраф та пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

Як визначено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, згідно з п.2 ч.1 цієї норми, сплата неустойки.

Штраф та пеня є видами неустойки згідно з ст.549 ЦК України. При цьому, відповідно до вказаної норми, неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 11.2 договору, за порушення строків виконання зобовязань, сторона, яка допустила прострочення, сплачує другій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нарахованої на суму прострочення зобов1язання за кожний день прострочки.

Крім того, як визначено п. 11.3 договору, в разі ухилення від оплати вартості товару понад 15 календарних днів покупець, крім пені, сплачує продавцеві 15% штрафу.

Перевіривши наданий розрахунок пені, суд зазначає, що за розрахунком суду розмірі пені за період з 01.12.2016 по 09.02.2017 на заборгованість в розмірі 885 005,97грн становить 48096,79грн.

Таким чином, вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 48096,79грн, в задоволенні вимог про стягнення 48,22грн пені суд відмовляє.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд вважає його арифметично вірним, та відповідно вимоги про стягнення 132 750,90грн штрафу, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 17 787,73грн інфляційних втрат за період з грудень 2016 по січень 2017 та 5 158,39грн 3% річних за період з 01.12.2016 по 09.02.2017.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає його арифметично вірним, а вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 5 158,39грн 3% річних та 17 787,73грн інфляційних втрат обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд зважаючи на недоцільність повного блокування роботи відповідача розстрочити виконання рішення суду у даній справі згідно графіку: до 15.04.2017 200 000,00грн основного боргу та 16.332,72грн судового збору; до 20.09.2017 685 005,97грн основного боргу та 68 500,60грн штрафу; 48 145,01грн пені, 64 250,30грн штрафу, 5 158,39грн 3% річних та 17 787,73 втрат від інфляції до 31.12.2017.

Згідно п.6 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо можливості розстрочення виконання рішення суду у даній справі згідно погодженого сторонами графіку, а також з урахуванням часткового задоволення позову в частині стягнення пені та відповідно зменшення судового збору при частковому задоволенні позову, а саме розстрочити виконання рішення суду у даній справі наступним чином: до 15.04.2017 200 000,00грн основного боргу та 16.332,00грн судового збору; до 20.09.2017 685 005,97грн основного боргу та 68 500,60грн штрафу; 48 096,79грн пені, 64 250,30грн штрафу, 5 158,39грн 3% річних та 17 787,73 втрат від інфляції до 31.12.2017.

В силу ст. 49 ГПК України, суд дійшов висновку про те, що витрати позивача повязані з оплатою позову судовим збором підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 16 332,00грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ПАРКАГРО на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Торговий дім Насіння 885 005,97грн основного боргу, 48 096,79грн пені, 132 750,90грн штрафу, 17 787,73грн інфляційних втрат, 5 158,39грн 3% річних, а також 16 332,00грн витрат понесених позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором.

3. В частині стягнення 48,22грн втрат від інфляції в задоволенні позову відмовити.

4. Розстрочити виконання рішення суду у даній справі згідно графіку: до 15.04.2017 200 000,00грн основного боргу та 16.332,00грн судового збору; до 20.09.2017 685 005,97грн основного боргу та 68 500,60грн штрафу; 48 096,79грн пені, 64 250,30грн штрафу, 5 158,39грн 3% річних та 17 787,73 втрат від інфляції до 31.12.2017.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 07.04.2017

Суддя С.І. Чонгова