РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017№910/23888/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу №910/23888/16

за позовом приватного підприємства «Есте-Лайн», м. Київ,

до громадської організації «Стоп корупції», м. Київ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1, м. Київ,

товариство з обмеженою відповідальністю «Хостпро», м. Київ,

ОСОБА_2, м. Київ,

ОСОБА_3, м. Київ,

ОСОБА_4, м. Київ,

про визнання інформації недостовірною і такою, що порушує ділову репутацію, зобов'язання її спростувати та стягнення 10 000 грн. моральної шкоди,

за участю представників:

позивача - Приходька Я.М. (довіреність від 26.07.2016 №б/н);

відповідача - Арійончик Р.П. (довіреність від 03.02.2017 №б/н);

третіх осіб - не з'явилися.

Приватне підприємство «Есте-Лайн» (далі - Підприємство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про:

- визнання недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право позивача на недоторканість ділової репутації, інформації про Підприємство, а саме:

поширеної ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті ІНФОРМАЦІЯ_11/ в опублікованій статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», яка знаходиться на електронному ресурсі: ІНФОРМАЦІЯ_3;

поширеної ІНФОРМАЦІЯ_4 в опублікованій статті під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_5», яка розміщена на сторінці «STOP корупції» в соціальній мережі «Facebook», за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_6;

поширеної ІНФОРМАЦІЯ_7 на сайті ІНФОРМАЦІЯ_11/ в опублікованій статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_8», яка знаходиться на електронному ресурсі: ІНФОРМАЦІЯ_9, та сторінці «STOP корупції» в соціальній мережі «Facebook», за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_10

- зобов'язання громадської організації «Стоп корупції» (далі - Організація) спростувати протягом п`яти робочих днів з дня набрання рішенням суду законної сили недостовірну інформацію про Підприємство у такий самий спосіб, у який вона була поширена - шляхом поширення через мережу Інтернет, а саме на сторінці Інтернет-сайту ІНФОРМАЦІЯ_11/, та на своїй сторінці в «Facebook» - https://www.facebook.com/stopcor.kiev/, інформацію такого змісту:

«СПРОСТУВАННЯ.

У мене - ОСОБА_4, директора ПП «Есте - Лаіт», ніколи не було чоловіка ОСОБА_2, твердження у статті опублікованій ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про те, що мій чоловік має і використовує зв'язки у правоохоронних органах взагалі є наклепом. Мій чоловік ОСОБА_3 не працює у правоохоронних органах.

ОСОБА_1 ніколи не брав у мене в оренду приміщення та не відкривав в ньому стоматологічну клініку.

Стоматологічна клініка «Есте Лайн», про яку йдеться в статтях, опублікованих ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ІНФОРМАЦІЯ_4 року, ІНФОРМАЦІЯ_7 року, здійснює свою діяльність з 2009 року, яка була започаткована мною разом з ОСОБА_7. Проте грошові вклади в бізнес були розпочаті ще за довго до відкриття клініки - так ремонт і придбання обладнання для облаштування клініки почалось ще з 2007 року. Слід зазначити, що ОСОБА_1 не може здійснювати медичну діяльність у зв 'язку з відсутністю медичної освіти.

Між Приватним підприємством «Есте-Лайн», директором якого є ОСОБА_4, та ОСОБА_1 ніколи не було жодних юридичних договірних та орендних відносин, та вже протягом тривалого часу склалися конфліктні відносини.

Так, 16.09.2015р. Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні з приводу того, щодо крадіжку бухгалтерської документації клініки ПП «Есте Лайн», за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 1 cm. 357 КК України. В рамках кримінального провадження мною надано обґрунтовані свідчення, які підтверджені відповідними доказами щодо того, що ОСОБА_1 злочинним шляхом викрав документи, обладнання, електронні носії з важливою інформацією, а також всю клієнтську базу з Клініки.

Окрім того, 25.12.2015р. мною була подана ще одна заява до СВ Шевченківського управління полвції ГУ НП в м. Києві про вчинення ОСОБА_1 злочинів передбачених ст. ст. 186, 190 КК України.

В рамках даного провадження досліджуються обставини викрадення з моєї стоматологічної клініки меблів, устаткування та обладнання, надані докази знаходження цього обладнання у ОСОБА_8.

Крім того, ОСОБА_1 незаконним шляхом заволодів торгівельною маркою ПП «Есте Лайн» оформивши її на своє ім 'я. Пізніше, рішенням Солом 'янського районного суду м. Києва від 12.07.2016р. по справі № 760/20550/15-ц задоволено позов ПП «Есте-Лайн» до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва на знак для товарів та послуг, зобов'язання припинити використання доменного імені та визнання права попереднього користувача.

З вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_1 намагається відібрати бізнес у ОСОБА_4

Н.В., постійно створює ОСОБА_4 проблеми у веденні бізнесу, використовуючи при цьому різні брудні методи.

Вважаємо, що акції, які проводилася Командою «Стоп Корупції» ІНФОРМАЦІЯ_1 р. під будівлею Міністерства внутрішніх справ України з вимогою провести об 'єктивне розслідування у справі іноземця ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_4 року, під приміщенням стоматологічної клініки, де провели протестну акцію на захист ОСОБА_1, та ІНФОРМАЦІЯ_7 року за місцем проживання ОСОБА_3,з тих саме підстав,, відбулися в наслідок введення ОСОБА_1 в оману членів зазначеної громадської організації. Ніхто з членів ГО «Стоп Корупції», навіть, не зв'язався із ОСОБА_4, щоб дізнатися точку зору іншої сторони конфлікту, дати можливість ОСОБА_4 навести свої докази та обгрунтування з метою встановлення істини у даній ситуації. При цьому, у вищезазначених статтях, активісти ГО «Стоп Корупції» разом із ОСОБА_1 абсолютно без будь-яких доказів та безпідставно називають ОСОБА_4 та її чоловіка рейдерами, які просто заробляють на обладнанні іноземця та нажилися майже на 100 тисяч доларів.

Такі несправедливі дії ГО «Стоп Корупції» викликають обурення та дивують. Невже ГО Стоп Корупції» 02, 14 та 19 вересня 2016 року виконувала всього-на-всього замовницьку акцію для формування у суспільстві хибної точки зору та здійснення тиску на правоохоронні органи з метою змінити хід слідства на користь ОСОБА_1?!»;

- стягнення з Організації 10 000 грн. моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що інформація, поширена відповідачем, є недостовірною та дискредитує позивача як суб'єкта господарювання, завдаючи шкоди діловій репутації; внаслідок порушення прав Підприємства Організацією позивачу було завдано моральну шкоду у сумі 10 000 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.12.2016 порушено провадження у справі; розгляд призначено на 06.02.2017; залучено до участі у справі ОСОБА_1, товариство з обмеженою відповідальністю «Хостпро» (далі - ТОВ «Хостпро»), ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідач 06.02.2017 подав суду відзив на позовну заяву, в якому наголосив на тому, що Організація не володіє жодною інформацією, викладеною в позовній заяві та в позовних вимогах, не має жодного відношення до наданих позивачем з невідомого джерела походження роздруківок, які містяться в матеріалах справи та жодним чином не фіксують того, що Організація має відношення до поширення інформації, що не відповідає дійсності; крім того, відповідач не є автором або редактором вказаних сюжетів та статей, що оскаржуються позивачем, а також не є власником сайту ІНФОРМАЦІЯ_11

17.02.2017 ТОВ «Хостпро» подало суду інформацію про те, що не володіє інформацією щодо власника сайту ІНФОРМАЦІЯ_11.

Організація 27.02.2017 подала суду додаткові пояснення, в яких зазначила таке: позивач не подав суду належних доказів того, що відповідач є автором оспорюваної інформації; Організація не має доступу до серверів соціальної мережі Facebook, що унеможливлює повний контроль над спільнотами, розміщеними у названій соціальній мережі, навіть якщо назва та логотип є ідентичними або схожими до назви та логотипу відповідача; у соціальній мережі Facebook для підтвердження офіційних спільнот використовується принцип верифікації; якщо ж спільнота не має відповідної позначки, то це говорить про те, що статус не підтверджено; позивачем не доведено вину відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і діями Організації та розмір моральної шкоди.

27.03.2017 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

27.03.2017 відповідач подав суду додаткові пояснення, зміст яких відтворює обставини викладені у відзиві (06.02.2017) та додаткових поясненнях (27.02.2017), і документи, що підтверджують достовірність інформації.

Представник позивача у судовому засіданні 27.03.2017 надав пояснення по суті спору; підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити повністю.

Представник відповідача надав пояснення по суті спору; проти задоволення позовних вимог заперечив.

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Ухвали господарського суду міста Києва було надіслано учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Крім того, до суду повернулися конверти з адрес третіх осіб-1,3,4,5 з позначками поштового відділення про причини повернення «за закінченням терміну зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене та з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 27.03.2017 без участі представників третіх осіб за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України; далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Частиною четвертою статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе.

Відповідно до частини першої статті 91 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

За приписом частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

За визначенням, наведеним у статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ділова репутація - це відомості, зібрані Національним банком України, про відповідність діяльності юридичної або фізичної особи, у тому числі керівників юридичної особи та власників істотної участі у такій юридичній особі, вимогам закону, діловій практиці та професійній етиці, а також відомості про порядність, професійні та управлінські здібності фізичної особи.

Пунктом 26 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що ділова репутація - це сукупність документально підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про відповідність її господарської та/або професійної діяльності вимогам законодавства, а для фізичної особи - також про належний рівень професійних здібностей та управлінського досвіду, а також відсутність в особи судимості за корисливі злочини і за злочини у сфері господарської діяльності, не знятої або не погашеної в установленому законом порядку.

Згідно з частиною другою статті 34 Господарського кодексу України дискредитацією суб'єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов'язаних з особою чи діяльністю суб'єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб'єкта господарювання.

Позов мотивовано тим, що у мережі Інтернет:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 на сайті ІНФОРМАЦІЯ_11 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідачем було поширено недостовірну інформацію, а саме статтю «ІНФОРМАЦІЯ_2» такого змісту:

«Команда «Стоп Корупції» провела мітинг під будівлею Міністерства внутрішніх справ з вимогою провести об'єктивне розслідування у справі іноземця ОСОБА_1. Подробиці повідомляють активісти проекту.

«До громадської приймальні «Стоп корупції» звернувся житель ОСОБА_9 ОСОБА_1, який стикнувся з корупцією у правоохоронних органах України. Ліванець відкрив у Києві стоматологічну клініку. Приміщення взяв в оренду у дружини екс-працівника МВС ОСОБА_2», - розкривають деталі справи активісти.

«Я купив усе необхідне обладнання на суму понад 100 тисяч доларів - є всі чеки, - розповідає ОСОБА_1. - Утім, коли я поїхав на операцію до Лівану, сталося рейдерське захоплення медичного обладнання».

В організації рейдерського захоплення іноземець звинувачує саме колишнього правоохоронця ОСОБА_2, у дружини якого він винаймав приміщення під клініку.

Ліванець звернувся до правоохоронних органів, поліція відкрила кримінальну справу. Суд арештував частину обладнання, однак слідчий повернув обладнання рейдерам, буцімто, на зберігання, додають активісти.

«Насправді ж рейдери просто заробляють на обладнанні іноземця. За оцінками ОСОБА_9, уже нажилися майже на 100 тисяч доларів. За 11 місяців слідство, переконаний ОСОБА_9, не просунулось ні на крок. Чоловік упевнений, що екс-міліціянт використовує свої зв'язки, бо його дружині вигідно заробляти на його устаткуванні», - уточнюють активісти «Стоп корупції».

Коли біганина зі скаргами по всіх інстанціях не принесла жодного зрушення, іноземець взявся вирішувати проблему на міжнародному рівні і звернувся до посольства Лівану в Україні.

«Я здавав кров для ранених на Майдані. Я безкоштовно лікую бійців АТО. Я хотів тут вести чесний бізнес і платив тут податки. Але я дуже ображений на Україну. Якщо мене спитають: чи можна робити бізнес в Україні, я перший скажу «Ні!» через рівень корупції і беззаконня,» - обурюється бізнесмен.

Активісти «Стоп корупції» передали суть проблеми, яка вже набуває ознаки міжнародного скандалу, голові громадської ради при МВС ОСОБА_10 і начальнику відділу громадської безпеки ОСОБА_11. Звернення зареєстрували в громадській приймальні.

Представники міністерства пообіцяли іноземному громадянину разом з активістами передати звернення особисто міністру внутрішніх справ ОСОБА_12.»;

- ІНФОРМАЦІЯ_4 в соціальній мережі «Facebook» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_6 Організацією було поширено недостовірну інформацію, а саме статтю «Активісти «стоп корупції» навідалися до клініки, в якій знаходиться захоплене екс-правоохоронцем ОСОБА_2 медичне обладнання» такого змісту:

«Активісти «Стоп корупції» навідалися до стоматологічної клініки, в якій знаходиться медичне обладнання іноземного інвестора ОСОБА_1, яке наразі перебуває під арештом, але незаконно використовується дружиною екс-міліціонера ОСОБА_3. Подробиці повідомляють представники проекту.

«Ми приїхали до клініки у Шевченківському районі по вулиці Дмитрівській. Саме там свого часу ОСОБА_1 відкрив свій стоматологічний кабінет. Приміщення взяв у оренду, як пізніше з'ясувалось, у дружини екс-міліціянта ОСОБА_2. Коли бізнесмен поїхав на операцію за кордон, ОСОБА_2 із жінкою прибрали до рук клініку разом з усім обладнанням. ОСОБА_1 після захоплення бізнесу звернувся до правоохоронних органів, поліція відкрила кримінальну справу. Суд арештував частину обладнання, однак слідчий повернув його рейдерам, буцімто, на зберігання. Фактично клініка працює і приносить прибутки рейдерам. Ми переконались у цьому особисто. Від клієнтів немає відбою. Однак, завбачивши активістів «Стоп корупції», захопники забарикадувалась у приміщенні та опустили усі ролети», - зазначає правозахисник проекту ОСОБА_13.

Активісти розгорнули плакати та провели протестну акцію проти незаконної діяльності рейдерів на чолі з колишнім міліціонером ОСОБА_2.

Нагадаємо, напередодні команда «Стоп корупції» організувала мітинг під будівлею Міністерства внутрішніх справ з вимогою до міністра ОСОБА_12 провести об'єктивне розслідування у справі ліванця ОСОБА_1.

До мітингувальників вийшов заступник начальника слідчого управління Ковтун, який вислухав активістів, прийняв письмове звернення та пообіцяв особисто вивчити усі обставини справи.»;

- ІНФОРМАЦІЯ_7 на сайті ІНФОРМАЦІЯ_11 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9 та сторінці «STOP корупції» в соціальній мережі «Facebook», за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_12 відповідачем було поширено недостовірну інформацію, а саме статтю «Столичні активісти навідалися в гості до міліціонера-рейдера ОСОБА_2» такого змісту:

«Представники «Стоп корупції» навідали колишнього правоохоронця ОСОБА_3.

Активісти проекту приїхали на Оболонь за місцем проживання міліціонера. Подробиці візиту повідомила журналістка ОСОБА_14.

«Ми навідались додому до ОСОБА_3, щоб особисто розпитати у нього про рейдерське захоплення обладнання ліванця ОСОБА_1. Іноземець був директором стоматологічної клініки ОСОБА_3, але після поїздки на операцію за кордон залишився без посади та дорогої спеціалізованої техніки, яку купив за власні кошти.

За словами ОСОБА_1, як з'ясувалось пізніше, власниця клініки з чоловіком екс-міліціянтом прибрали до рук його обладнання. Ми вирішили про всі обставини справи розпитати самого ОСОБА_3 та запитати, чи є в нього чеки на те медичне обладнання, яке він використовує. Утім, на наші численні дзвінки двері ніхто не відчиняв. Хоча сусіди по сходовій клітині зазначили, що бачили, як додому поверталась дружина ОСОБА_3», - зазначила журналіст ОСОБА_14.

Активісти проекту залишили на дверях ОСОБА_3 наліпки з написом «Стоп корупції». Зазначимо, раніше представники «Стоп корупції» навідувались до стоматологічної клініки, в якій знаходиться арештоване поліцією медичне обладнання бізнесмена-іноземця ОСОБА_1, яке незаконно використовується подружжям ОСОБА_3.

Додамо, раніше команда «Стоп корупції» організувала мітинг під будівлею Міністерства внутрішніх справ з вимогою до міністра ОСОБА_12 провести об'єктивне розслідування у справі ліванця ОСОБА_1. До мітингувальників вийшов заступник начальника слідчого управління Ковтун, який вислухав активістів, прийняв письмове звернення та пообіцяв особисто вивчити усі обставини справи.».

На думку позивача, у статті було поширено інформацію, яка не відповідає дійсності та є такою, що дискредитує Підприємство як суб'єкта господарювання, завдаючи шкоди діловій репутації.

Позивач заходи досудового врегулювання даного спору вживав і 12.09.2016 надіслав відповідачу заяву про спростування інформації.

У свою чергу, Організація 21.09.2016 надіслала Підприємству відповідь на заяву (лист від 20.09.2016 № 496), в якій вказала, що не має відношення до поширення інформації; не є автором або редактором вказаних сюжетів та статей, а також не є власником сайту ІНФОРМАЦІЯ_11

Організація заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог і недоведеність Підприємством обставин, викладених у позові.

Суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, виходячи з такого.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі (пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», далі - постанова Пленуму № 1).

У пункті 9 постанови Пленуму № 1 зазначено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Відповідно до пункту 12 Постанови № 1 належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 Цивільного процесуального кодексу України; далі - ЦПК України).

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК України в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Позивач не подав суду належних доказів того, що саме відповідач є власником сайта ІНФОРМАЦІЯ_11 та користувачем, що створив власний акаунт («сторінка») у соціальній мережі «Facebook».

Слід зазначити, що пунктом 13 Постанови № 1 передбачено, що відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК України судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК України.

У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов'язані з її спростуванням. Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження особа, яка поширила інформацію, щодо якої виник спір, стане відома, то відповідно до положень частини шостої статті 235 ЦПК України суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

З огляду на викладене Підприємство не було позбавлено права звернутися з відповідними вимогами в порядку окремого провадження, визначеного ЦПК України.

Разом з тим, суд дійшов висновку про те, що позивачем не було доведено того, що інформація, яка була зазначена у спірній статті, є недостовірною та стосується особи позивача.

У пункті 15 постанови Пленуму № 1 зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач мотивує недостовірність інформації тим, що:

- у директора Підприємства ОСОБА_4 ніколи не було чоловіка ОСОБА_2; твердження у статті про те, що її чоловік має і використовує зв'язки у правоохоронних органах взагалі є наклепом; чоловік ОСОБА_4 ОСОБА_3 ніколи не працював у правоохоронних органах;

- ОСОБА_1 ніколи не брав у ОСОБА_4 в оренду приміщення та не відкривав в ньому стоматологічну клініку;

- стоматологічна клініка «Есте Лайн» здійснює свою діяльність з 2009 року та була започаткована ОСОБА_4 разом з її колишнім чоловіком ОСОБА_15, проте грошові вклади в бізнес були розпочаті ще задовго до відкриття клініки; ремонт і придбання обладнання для облаштування клініки почалось ще з 2007 року;

- ОСОБА_1 не може здійснювати медичну діяльність у зв'язку з відсутністю медичної освіти;

- між Підприємством, директором якого є ОСОБА_4, та ОСОБА_1 ніколи не було жодних юридичних договірних та орендних відносин, та вже протягом тривалого часу склалися конфліктні відносини;

- 16.09.2015 Шевченківським РУ ГУМВС України в м. Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо крадіжки бухгалтерської документації Підприємства, за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення - частина перша статті 357 Кримінального кодексу України (далі - КК України);

25.12.2015 ОСОБА_4 була подана ще одна заява до СВ Шевченківського управління поліції ГУ НП в м. Києві про вчинення ОСОБА_1 злочинів, передбачених статтями 186, 190 КК України. В рамках даного провадження досліджуються обставини викрадення із стоматологічної клініки «Есте-Лайн» меблів, устаткування та обладнання, надані докази знаходження цього обладнання у ОСОБА_1;

- ОСОБА_1 незаконним шляхом заволодів торговельною маркою позивача, оформивши її на своє ім'я;

- рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12.07.2016 зі справи № 760/20550/15-ц задоволено позов Підприємства до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва України № 203744 на знак для товарів та послуг, зобов'язання припинити використання доменного імені та визнання права попереднього користувача;

- ОСОБА_1 намагається відібрати бізнес у ОСОБА_4, постійно створює їй проблеми у веденні бізнесу, використовуючи при цьому різні брудні методи;

- на думку позивача, акції, які проводилися командою «Стоп Корупції» ІНФОРМАЦІЯ_1 під будівлею Міністерства внутрішніх справ України з вимогою провести об'єктивне розслідування у справі іноземця ОСОБА_1; ІНФОРМАЦІЯ_4 під приміщенням стоматологічної клініки, де провели протестну акцію на захист третьої особи-1, та ІНФОРМАЦІЯ_7 за місцем проживання ОСОБА_3, з тих саме підстав, відбулися внаслідок введення ОСОБА_1 в оману членів зазначеної громадської організації;

- ніхто з членів Організації не зв'язався із третьою особою-5, щоб дізнатися точку зору іншої сторони конфлікту, дати можливість ОСОБА_4 навести свої докази та обґрунтування з метою встановлення істини у даній ситуації;

- при цьому, у спірних статтях, активісти відповідача разом із ОСОБА_1 без будь-яких доказів та безпідставно називають ОСОБА_4 та її чоловіка рейдерами, які просто заробляють на обладнанні іноземця та нажилися майже на 100 тисяч доларів.

Разом з тим, інформація, викладена у статтях, є здебільшого цитуванням слів третьої особи-1, активістів, правозахисника ОСОБА_13 та журналіста ОСОБА_14, тобто вона не носить стверджувальний характер і по суті є оціночними судженнями.

Разом з тим, відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Крім того, доводи позивача про недостовірність інформації, яка стосується безпосередньо осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_3, є необґрунтованими, а позовні вимоги в цій частині заявлені безпідставно, виходячи з такого.

Вказані особи є фізичними особами, які не позбавлені права самостійно захищати свої права та законні інтереси, подавши відповідні позови.

Позивач як юридична особа не має повноваження на подання позову в інтересах фізичних осіб.

Підприємство не надало жодного доказу в підтвердження того, що вислови, викладені у статті, не відповідають дійсності.

Позивач не пояснив, чим саме інформація, зазначена у спірних статтях, шкодить діловій репутації Підприємства.

Слід зазначити, що зі змісту спірних статтей вбачається, що жодного разу не було згадано найменування Підприємства та не викладено жодного факту, який би стосувався вказаної юридичної особи.

Що ж до поданих суду позивачем доказів то слід вказати, що останні не спростовують викладеної у статтях інформації.

Товариством також було заявлено вимогу про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 10 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 27 постанови Пленуму № 1 визначено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - постанова Пленуму № 4).

Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою і не повинен призводити до припинення діяльності засобів масової інформації чи іншого обмеження свободи їх діяльності.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (абзац другий пункту 5 постанови Пленуму № 4).

Позивач не навів жодного доводу про те з чого він виходив, заявляючи вимогу про стягнення саме 10 000 грн.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Позивач не надав суду доказів (у розумінні статті 32 ГПК України), які б підтверджували поширення відповідачем недостовірної інформації та завдання його діями шкоди діловій репутації Підприємству.

З огляду на наведене відсутні передбачені чинним законодавством України підстави для задоволення позову.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.04.2017.

Суддя О. Марченко