ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року Справа № 5004/2269/11

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого, Гольцової Л.А., Іванової Л.Б.,

за участю представника заявника касаційної скарги Бірюк І.В. дов. № 322 від 6 грудня 2016 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24 січня 2017 року за скаргою ТОВ "ТОП Світ Ковель" на дії Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у справі Господарського суду Волинської області за позовом ПАТ "Кредобанк" до ТОВ "ТОП Світ Ковель" про стягнення суми шляхом звернення стягнення на майно,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2011 року ПАТ "Кредобанк" (далі - позивач) звернулось до ТОВ "ТОП Світ Ковель" (далі - відповідач) з позовом про стягнення боргу за кредитним договором № 29/09 від 23 липня 2009 року в сумі 9754112 гривень 44 коп. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 24 листопада 2011 року №23-13405/11) шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно - склад-магазин загальною площею 2078,7 кв.м. та земельну ділянку площею 0,7010 га, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133, із передачею такого майна для реалізації через прилюдні торги на підставі та в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження". Початковою вартістю для реалізації нерухомого майна переданого в іпотеку позивач просив визначити суму у розмірі 9107191 гривень 92 коп. як заставну вартість, погоджену сторонами відповідно до умов договору іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору № 29/09 від 23 липня 2009 року.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 7 грудня 2011 року позов задоволено.

З ТОВ "Топ Світ Ковель" на користь ПАТ "КРЕДОБАНК" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №29/09 від 21 липня 2009 року стягнуто 9754112 гривень 44 коп., з них:

- 9065000 гривень простроченого боргу за кредитом,

- 661294 гривень 20 коп. прострочених відсотків за користування кредитом,

- 5897 гривень 26 коп. пені за порушення строків повернення кредиту,

- 21891 гривень 77 коп. пені за порушення строків сплати відсотків,

- 29 гривень 21 коп. пені за порушення строків сплати комісії шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно: склад-магазин загальною площею 2078,7 кв.м, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133 та земельну ділянку за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133, площею 0,7010 га (кадастровий номер::40:002:0018), встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах на підставі та в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Початковою ціною продажу предмета іпотеки визначено суму 9107191 гривень 92 коп., що визначена сторонами в договорі іпотеки від 23 липня 2009 року як заставна вартість предмета іпотеки.

23 грудня 2011 року на виконання рішення Господарського суду Волинської області від 7 грудня 2011 року видано накази.

У листопаді 2016 року ТОВ "ТОП Світ Ковель" звернулось із скаргою на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Самчука О.П. з визначення вартості та оцінки нерухомого майна, що належить ТОВ "ТОП Світ Ковель" та розташоване за адресою Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133, а саме складу магазину загальною площею 2078,7 кв.м. та земельної ділянки площею 0,7010 га (кадастровий номер :40:002:0018) та просило визнати недійсним звіт про оцінку нерухомого майна, розташованого на вул. Брестська, 133 в місті Ковель Волинської області від 7 липня 2016 року, складений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 та рецензію на звіт про оцінку нерухомого майна від 12 вересня 2016 року, складеної суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 в межах виконавчого провадження ЄДРВП №43638110.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 22 грудня 2016 року скаргу ТОВ "ТОП СВІТ Ковель" на дії відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області залишено без задоволення.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24 січня 2017 року апеляційну скаргу ТОВ "ТОП Світ Ковель" задоволено.

Ухвалу Господарського суду Волинської області від 22 грудня 2016 року скасовано.

Прийнято нове судове рішення.

Скаргу ТОВ "ТОП Світ Ковель" на дії відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задоволено.

Визнано незаконними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Самчука О.П. щодо визначення вартості та оцінки майна, що належить ТОВ "ТОП Світ Ковель", а саме: складу-магазину загальною площею 2078,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133, та земельної ділянки за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133, площею 0,7010 га (кадастровий номер: :40:002:0018).

Визнано недійсним звіт про оцінку нерухомого майна, розташованого на вулиці Брестській, 133 в місті Ковелі Волинської області від 7 липня 2012 року, складений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 та рецензію на звіт про оцінку нерухомого майна від 12 вересня 2016 року, складену суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_7 в межах виконавчого провадження ЄДРВП № 43638110.

У касаційній скарзі ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24 січня 2017 року, ухвалу Господарського суду Волинської області від 22 грудня 2016 року залишити в силі.

Стверджує, що висновки суду апеляційної інстанції є безпідставними та не відповідають обставинам справи, ґрунтуються на неправильному застосуванні ст. ст. 41, 43, 49 Закону України "Про іпотеку", ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження", розділу IV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5.

Посилається на порушення судом апеляційної інстанції ст.ст. 4-3, 4-7, 99, 105 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначає, що відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області виконував той самий наказ господарського суду, який було пред'явлено стягувачем до виконання повторно (ВП № 43638110), що звільнило виконавчу службу від необхідності знову передавати майно на реалізацію за ціною, визначеною рішенням суду.

Вважає, що заставна вартість, визначена сторонами в договорі іпотеки від 23 липня 2009 року не може бути використана для продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів у 2016 році, оскільки попит на нерухомість та кон'юнктура ринку значно змінилась за цей час і прив'язка до ціни, визначеної в рішенні суду, буде порушенням принципів розумності та справедливості.

Крім того, стверджує, що обмеженість у часі дії звіту про оцінку, а відповідно і первинної ціни реалізації описаного й арештованого майна, яка встановлена шестимісячним терміном має бути застосована в межах даного спору за аналогією.

Представники сторін та відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області у судове засідання не з'явились.

Враховуючи, що про час та місце розгляду касаційної скарги сторони та відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області повідомлені належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності їх представників.

Заслухавши пояснення представника заявника касаційної скарги, обговоривши доводи касаційної скарги та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 8 лютого 2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Самчуком О.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 31072816 на підставі наказу № 5004/2269/11-1.

6 квітня 2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Самчуком О.П. винесено постанову про приєднання виконавчого провадження ВП № 31072816 до зведеного виконавчого провадження ВП № 32120982.

23 травня 2012 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна при примусовому виконанні наказу Господарського суду Волинської області від 23 грудня 2011 року, яким описано та накладено арешт на майно: склад-магазин загальною площею 2078,7 кв.м, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133; земельну ділянку за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133, площею 0,7010 га (кадастровий номер::40:002:0018).

18 червня 2012 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Самчуком О.П. подано до в.о. начальника управління ДВС ГУ юстиції у Волинській області заявку № 04-37/4322 на реалізацію арештованого майна.

23 липня 2012 року листом ТОВ "Укрспецторг групп" повідомлено, що прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (предмет іпотеки), а саме, лот №3 склад-магазин за початковою ціною 9107191 гривень 92 коп., призначені на 20 липня 2012 року відповідно до абз. 4 ст. 49 Закону України "Про іпотеку", важаються такими, що не відбулись.

20 серпня 2012 року державним виконавцем складено акт уцінки (переоцінки) арештованого майна, оскільки зазначене майно не було продано на перших прилюдних торгах.

Листом від 29 жовтня 2012 року ТОВ "Укрспецторг групп" повідомлено, що прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна (предмет іпотеки), що є власністю ТОВ "ТОП Світ Ковель",не відбулися у зв'язку з відсутністю зареєстрованих покупців.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 12 листопада 2012 року первісного стягувача ПАТ "Кредобанк" замінено його правонаступником - новим стягувачем ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" у судовому процесі з виконання наказів Господарського суду Волинської області від 23 грудня 2011 року № 5004/2269/11-1, № 5004/2269/11-2.

10 грудня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про заміну назви сторони виконавчого провадження, стягувача ПАТ "Кредобанк" на нового стягувача ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції".

Листом № 04-37/10271 від 11 грудня 2012 року державний виконавець запропонував новому стягувачу протягом 15 днів з моменту отримання листа вирішити питання щодо залишення за собою арештованого майна у зв'язку із тим, що прилюдні торги щодо продажу останнього не відбулися.

21 лютого 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа ВП № 31072816 стягувачеві у зв'язку із тим, що арештоване майно не було реалізовано, а відповіді на лист № 04-37/10271 від 11 грудня 2012 року стягувач не надав.

11 червня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Волинській області Самчуком О.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 43638110 щодо виконання наказу Господарського суду Волинської області № 5004/2269/11-1 від 23 грудня 2011 року.

5 вересня 2014 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна, яким описано та накладено арешт на зазначене майно.

8 травня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 43638110, відповідно до якої у зв'язку із необхідністю визначення вартості арештованого та описаного майна ОСОБА_6 призначено експертом-оцінювачем у виконавчому провадженні та зобов'язано надати звіт про оцінку арештованого майна.

Листом № 04-33/5841 від 13 серпня 2015 року державний виконавець повідомив сторін виконавчого провадження про те, що вартість арештованого майна відповідно до звіту про оцінку становить 9854284гривень.

28 березня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП № 43638110, відповідно до якої у зв'язку із необхідністю визначення вартості арештованого та описаного майна ОСОБА_6 призначено експертом-оцінювачем у виконавчому провадженні та зобов'язано надати звіт про оцінку арештованого майна.

19 травня 2016 року державним виконавцем складено акт про те, що з метою огляду та виготовлення звіту про вартість описаного та арештованого майна за наказом господарського суду № 5004/2269/11-1 від 23 грудня 2011 року державним виконавцем та експертом здійснено виїзд по місцю знаходження майна для проведення його огляду.

Згідно із звітом про оцінку нерухомого майна від 7 липня 2016 року, вартість останнього становить 5952621 гривень.

Листом № 04-34/3905 від 13 липня 2016 року державний виконавець повідомив сторін виконавчого провадження про те, що вартість арештованого майна: складу-магазину загальною площею 2078,7 кв.м, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133, та земельної ділянки за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Брестська, 133, площею 0,7010 га (кадастровий номер: :40:002:0018) відповідно до звіту про оцінку становить 5952621гривень.

28 липня 2016 року на адресу відділу ДВС надійшли заперечення боржника від 26 липня 2016 року на звіт про оцінку нерухомого майна, в яких останній просив провести рецензування звіту про оцінку описаного та арештованого майна боржника.

Відповідно до рецензії від 12 вересня 2016 року, виконаної рецензентом ОСОБА_7, звіт про оцінку майна визнано таким, що відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна та може використовуватись з відповідною метою.

Листом № 04-34/5185 від 3 жовтня 2016 року державний виконавець повідомив боржника про результати рецензування.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовим актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 8 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду, зокрема, зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону та початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Пунктом 4.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5 передбачено, що визначення вартості, оцінка майна боржника проводяться державним виконавцем або суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання в установленому законодавством порядку.

При цьому пунктом 4.3.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень встановлено, що якщо вартість майна боржника визначено в рішенні суду, державний виконавець передає майно на реалізацію за ціною, визначеною судовим рішенням, без проведення визначення вартості чи оцінки такого майна, крім рішень про конфіскацію майна.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням Господарського суду Волинської області від 7 грудня 2011 року встановлено початкову ціну продажу предмета іпотеки у сумі 9107191 гривень 92 коп., що визначена сторонами в договорі іпотеки від 23 липня 2009 року як заставна вартість предмета іпотеки.

Статтею 41 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Частиною 2 ст. 43 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Статтею 45 Закону України "Про іпотеку" визначено порядок проведення прилюдних торгів.

Згідно з ч. 4 ст. 45 Закону України "Про іпотеку" якщо жоден учасник не зареєструвався або у разі якщо предмет іпотеки не був проданий, прилюдні торги визнаються такими, що не відбулися.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про іпотеку" протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами перших прилюдних торгів, призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбутися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на других прилюдних торгах може бути зменшеною не більше ніж на 25 відсотків. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів призначається проведення у тому самому порядку третіх прилюдних торгів. Початкова ціна продажу предмета іпотеки на третіх прилюдних торгах може бути зменшена не більш як на 50 відсотків початкової вартості майна.

Доводи заявника касаційної скарги щодо можливості, незважаючи на встановлену рішенням суду початкову ціну продажу предмета іпотеки, визначити вартість та оцінку майна шляхом залучення суб'єкта оціночної діяльності, у випадку коли іпотекодавець та іпотекодержатель не досягли згоди щодо визначення вартості нерухомого майна, є необґрунтованими та такими що ґрунтуюься на власному суб'єктивному тлумаченні норм права.

Частиною 5 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Проте, законодавством України не передбачено спеціальної процедури проведення державним виконавцем виконавчих дій з виконання рішення та реалізації предмета іпотеки за рішенням суду у разі повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на наведене, у випадку повторного пред'явлення наказу до виконання після повернення його стягувачу вчинення виконавчих дій з реалізації предмета іпотеки, початкова вартість якого встановлена рішенням суду, проводиться у загальному порядку, встановленому положеннями Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про іпотеку".

Враховуючи викладене, а також те, що початкова ціна продажу предмета іпотеки була встановлена рішенням Господарського суду Волинської області від 7 грудня 2011 року, а саме, 9107191 гривень 92 коп., що була визначена сторонами в договорі іпотеки від 23 липня 2009 року як заставна вартість предмета іпотеки, апеляційний господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що призначення експерта для встановлення початкової ціни продажу предмета іпотеки та надання звіту про оцінку арештованого майна порушує норми ч. 2 ст. 43 Закону України "Про іпотеку" та п. 4.3.6 Інструкції з примусового виконання рішень, а тому підставно задовольнив скаргу на дії відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

Доводи заявника касаційної скарги про порушення апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду та не спростовують висновків, покладених в основу прийнятої у справі постанови.

За таких обставин постанова Рівненського апеляційного господарського суду від 24 січня 2017 року законна та обґрунтована, а тому зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 111-5, 111-7 - 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24 січня 2017 року - без зміни.

Головуючий Т. Козир

Судді Л. Гольцова

Л. Іванова