КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2017 р. Справа№ 910/26146/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Яценко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» (вх. №09-08.1/11009/16 від 06.12.2016) та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» (вх. №09-08.1/618/17 від 19.01.2017) на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/26146/15

та розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» (вх. №09-08.1/847/17 від 26.01.2017) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні»

та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами Філії Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» - «Дослідний виробничий і випробувальний комплекс» (ДВВК)

у справі № 910/26146/15 (суддя - Т.Ю.Трофименко)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг»

до 1. Державного підприємства «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України»

2. Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні»

3. Приватного підприємства «Фастторг-2009»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Відділ Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд державного майна України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України

про визнання прилюдних (електронних) торгів недійсними

за участю представників сторін від :

від позивача - Портяник С.Ф., довіреність б/н від 11.01.2016

від відповідача-1: не з'явились

від відповідача - 2: не з'явились

від відповідача-3: Авраміч В.О., довіреність б/н від 14.11.2016

від ВДВС Подільського районного управління юстиції у місті Києві: не з'явились

від Фонду державного майна України: Палієнко В.О., довіреність №94 від 02.02.2017

від Міністерства енергетики та вугільної промисловості України: Старушкевич У.М., довіреність №05/2017 від 12.01.2017

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» (позивач у справі) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (відповідач-1 у справі), Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» (відповідач-2 у справі), Приватного підприємства «Фастторг-2009» (відповідач-3 у справі) про визнання прилюдних (електронних) торгів недійсними (а.с. 9-13 том 1).

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Укравтомехбудлізинг» посилається на порушення чинного законодавства під час проведення 23.04.2015 електронних торгів з реалізації арештованого майна, що належить Державному підприємству «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», а саме дослідно-виробничого випробувального комплексу, загальною площею 7 967,50 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, Лебедівська с/р, урочище «Сваром'я». Позивач стверджує, що під час проведення спірних прилюдних торгів були порушені приписи Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», Закону України «Про управління об'єктами державної власності», Закону України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» та інших нормативно-правових актів, що відповідно до ст. 203, 215 ЦК України є підставою для визнання прилюдних (електронних) торгів недійсними.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 (а.с. 122-130 том 1) позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсними електронні торги з реалізації нерухомого майна, що належить Державному підприємству «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», а саме: дослідно-виробничого випробувального комплексу, загальною площею 7 967,50 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, Лебедівська с/р, урочище «Сваром'я», які проведені 23.04.2015 року Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та оформлені протоколом № 75748 проведення електронних торгів.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем порушень чинного законодавства під час проведення електронних торгів, які як правочин згідно ст. 203, 215 ЦК України підлягають визнанню недійсними.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06.07.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 у даній справі скасовано та прийнято нове рішення про відмову в позові (а.с. 179 том 2).

Скасовуючи рішення Господарського суду міста Києва та приймаючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що звернення стягнення на арештоване майно Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» шляхом його продажу на прилюдних (електронних торгах) не суперечить положенням Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», оскільки звернення стягнення на майно відповідача-2 було здійснено на підставі виконавчих документів про стягнення заробітної плати, а в таких випадках згідно приписів наведеного Закону мораторій на примусову реалізацію майна державних підприємств не поширюється.

Постановою Вищого господарського суду України від 09.09.2016 (а.с. 216-220 том 2) касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» задоволено частково. Постанову Київського апеляційного господарського суду міста Києва від 06.07.2016 та рішення Господарського суду міста Києва від 10.12.2015 у справі № 910/26146/15 скасовано, справу №910/26146/15 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий господарський суд України зазначив, що судами при розгляді справи по суті не досліджувались обставини наявності порушення прав або охоронюваних законом інтересів у позивача, враховуючи зокрема, відсутність у позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» обґрунтування того, яким чином результати спірних прилюдних (електронних) торгів порушують права або законні інтереси заявника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2016 справу №910/26146/15 прийнято до провадження місцевим господарським судом на новий розгляд (а.с. 231-232 том 2).

З матеріалів справи вбачається, що під час нового розгляду справи у суді першої інстанції, 21.11.2016 відповідач у справі, Державне підприємство «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», подав позовну заяву, в якості третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, про визнання недійсними прилюдних (електронних) торгів, які відбулися 23.04.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 позовну заяву Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та додані до неї документи повернуто без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України (аркуші 2-5 Матеріалів оскарження додаток до справи).

Також, наявні у справі документи свідчать, що 21.11.2016 Філією Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» - «Дослідний виробничий і випробувальний комплекс» (ДВВК) також подано позовну заяву про визнання недійсними прилюдних (електронних) торгів, які відбулися 23.04.2015, як третьою особою з самостійними вимогами на предмет спору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 позовну заяву Філії Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» - «Дослідний виробничий і випробувальний комплекс» (ДВВК) та додані до неї матеріали повернуто без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України (аркуші 7-11 Матеріалів оскарження додаток до справи).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 в задоволені позову відмовлено повністю (а.с. 52-60 том 3).

Приймаючи рішення у справі, місцевим господарським судом було встановлено, що електронні торги з реалізації 23.04.2015 арештованого майна, що належить Державному підприємству «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», а саме дослідно-виробничого випробувального комплексу, загальною площею 7 967,50 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, Лебедівська с/р, урочище «Сваром'я», проведені з порушенням приписи Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», Закону України «Про управління об'єктами державної власності», що відповідно до ст. 203, 215 ЦК України може бути підставою для визнання прилюдних (електронних) торгів недійсними. Однак, суд, з урахуванням вказівок Вищого господарського суду України, відмовив у задоволенні позовних вимог ТОВ «Укравтомехбудлізинг», оскільки позивачем не доведено порушень його законного права чи інтересу, за захистом яких він звернувся до суду.

01.12.2016 відповідач-2, Державне підприємство «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» подав апеляційну скаргу (вх. №09-08.1/11009/16 від 06.12.2016 а.с. 65-72 том 3) на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016, в якій просить суд скасувати рішення у справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача повністю.

Доводи апеляційної скарги відповідача-2 обґрунтовані тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність порушених прав та інтересів ТОВ «Укравтомехбудлізинг», оскільки враховуючи, що позивач був одним із учасником торгів, є всі підстави стверджувати про порушення проведеними торгами його охоронюваних інтересів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2016 (а.с. 63-64 том 3) апеляційну скаргу Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді: Мальченко А.О., Дикунська С.Я. та призначено розгляд справи на 25.01.2017.

04.01.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» повторно подало апеляційну скаргу (вх. №09-08.1/618/17 від 19.01.2017) на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 103-105 том 3).

Вимоги апеляційної скарги ТОВ «Укравтомехбудлізинг» мотивовані тим, що висновки Господарського суд міста Києва не відповідають встановленим обставинам справи, оскільки позивач вважає, що ним надано належні доводи та докази в обґрунтування порушень спірними електронними торгами його прав та охоронюваних інтересів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2017 (а.с. 99- 102 том 3) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/26146/15 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді: Мальченко А.О., Дикунська С.Я.; об'єднано апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/26146/15 в одне апеляційне провадження з призначенням розгляду справи на 25.01.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2017 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача залучено - Фонд державного майна України (а.с. 138-141 том 3).

26.01.2017 до Київського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» (вх. №09-08.1/847/17 від 26.01.2017) на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами Філії Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» - «Дослідний виробничий і випробувальний комплекс» (ДВВК) (аркуші 18-23 Матеріалів оскарження). В апеляційні скарзі ТОВ «Укравтомехбудлізинг» просить скасувати ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у даній справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» (вх. №09-08.1/847/17 від 26.01.2017) на ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 про повернення позовних заяв третіх осіб із самостійними вимогами прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді - Мальченко А.О., Дикунська С.Я., призначено розгляд справи на 15.02.2017, в межах встановлених ст. 102 ГПК України строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду та витребувано позовні матеріали, які були повернуті Господарським судом міста Києва (аркуші 14-17 Матеріалів оскарження).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» (вх. №09-08.1/847/17 від 26.01.2017) на ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 про повернення позовних заяв третіх осіб із самостійними вимогами об'єднано з апеляційним провадженням за апеляційними скаргами Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» (вх. №09-08.1/11009/16 від 06.12.2016) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» (вх. №09-08.1/618/17 від 19.01.2017) на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/26146/15 з призначенням судового засідання на 22.02.2017 (аркуші 61-64 Матеріалів оскарження).

22.02.2017 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Фонду державного майна України надійшли письмові пояснення (вх. №09-11/3474/17 від 22.02.2017) по суті спору, які долучені судом до матеріалів справи (а.с. 170-172 том 3).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017 (а.с. 180-185 том 3) за заявою позивача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, залучено Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, розгляд апеляційних скарг відкладено на 15.03.2017. Повторно зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг», Державне підприємство «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», та Філію Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» - «Дослідний виробничий і випробувальний комплекс» (ДВВК) надати позовні заяви, які подавались до суду першої інстанції та які були повернуті Господарським судом міста Києва оскаржуваними ухвалами від 21.11.2016.

14.03.2017 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Приватного підприємства «Фастторг-2009» надійшов відзив та додаткові пояснення по справі.

15.03.2017 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Міністерства енергетики та вугільної промисловості України надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи та надання своїх пояснень по суті спору.

У судовому засіданні 15.03.2017 представник Міністерства енергетики та вугільної промисловості України заявив усне клопотання про зміну його процесуального статусу, а саме залучення його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2, Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», оскільки дане підприємство засноване на державній власності згідно наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 02.12.1993 №176 і належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, створеного відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 №1085/2010.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 клопотання Міністерства енергетики та вугільної промисловості України задоволено, змінено його процесуальний статус у справі з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на сторін позивача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2, Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні». Розгляд справи відкладено на 29.03.2017.

16.03.2017 до Київського апеляційного господарського суду від Фонду державного майна України надійшли додаткові пояснення вих №10-25-4508 від 10.03.2017 (вх. №09-11/5012/17), в яких Фонд державного майна України повідомляє суд, що згідно п. 11 ст. 6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» органом управління нерухомого майна, що належить Державному підприємству «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, яке окрім того, здійснює визначені законодавством повноваження під час провадження справ про банкрутство державних підприємств та господарських організацій з корпоративними правами держави, що перебувають в їх управлінні. Подані пояснення долучені судом до матеріалів справи (а.с. 239-241 том 3).

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 28.03.2017 у зв'язку з відпусткою судді Дикунської С.Я., для розгляду справи №910/26146/15 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Жук Г.А., судді: Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 справу №910/26146/15 прийнято до провадження визначеним складом колегії суддів.

У судовому засіданні 29.03.2017 представник позивача підтримав вимоги апеляційних скарг, просив скасувати ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 про повернення позовних заяв третіх осіб із самостійними вимогами та скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Укравтомехбудлізинг», та позовні вимоги Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та Філії Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» - «Дослідний виробничий і випробувальний комплекс» (ДВВК), які заявлялись в порядку ст. 26 ГПК України про визнання недійсними прилюдних (електронних) торгів.

Представник Приватного підприємства «Фастторг-2009» у судовому засіданні 29.03.2017 заперечив проти задоволення апеляційних скарг, просить рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 залишити без змін з урахуванням доводів, викладених у наданих до апеляційного господарського суду відзивах та письмових поясненнях.

Представник Фонду державного майна України у судовому засіданні 29.03.2017 надав свої пояснення по суті спору, зазначаючи, що, оскільки нерухоме майно, яке було реалізоване на спірних прилюдних торгах було закріплено на балансі Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», яке відноситься до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, то від Фонду державного майна при примусовій реалізації майна державного підприємства жодного погодження чинним законодавством не вимагається, у зв'язку з чим Фонд державного майна України не вчиняв жодних дій щодо погодження чи навпаки заперечення стосовно порядку проведення спірних прилюдних торгів.

У судовому засіданні 29.03.2017 представник Міністерства енергетики та вугільної промисловості України підтвердив, що державне підприємство, відповідач-2 у справі, належить до його сфери управління, а майно, яке перебуває у нього на балансі, зокрема, спірне нерухоме майно, є загальнодержавною власністю, яке може бути реалізовано в примусовому порядку лише у відповідності та з дотриманням обмежень встановлених чинним законодавством України. Також представник повідомив, що Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, як орган, до сфери управління якого належить Державне підприємство «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», знало про продаж державного майна, але не зверталось із самостійним позовом про визнання спірних прилюдних торгів недійсними у зв'язку з відсутністю грошових коштів для сплати судового збору.

Представники Державного підприємства «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України», Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та Відділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві у судові засідання, в тому числі і в судове засідання 29.03.2017, в черговий раз не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи учасники провадження повідомлені належним чином відповідно до приписів ГПК України. Про причини неявки відповідач-1, відповідач-2 та третя особа не повідомили, жодних документів, в тому числі на вимогу ухвал Київського апеляційного господарського суду не надали.

Враховуючи належне повідомлення учасників процесу про дату та місце розгляду справи, а також те, що участь представників учасників в засіданні суду є правом, а не обов'язком особи, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності Державного підприємства «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України», Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та Відділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне.

Предметом апеляційного перегляду у справі №910/26146/15 є ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», та позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами Філії Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» - «Дослідний виробничий і випробувальний комплекс» (ДВВК), а також рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016, прийнятим за позовом ТОВ «Укравтомехбудлізинг» за результатами повторного розгляду справи після скасування Вищим господарським судом України попередніх судових рішень у даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, в процесі нового розгляду справи у суді першої інстанції, 21.11.2016 відповідач у справі, Державне підприємство «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» подав позовну заяву в якості третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору про визнання незаконними дій Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві щодо визначення складу майна, яке підлягає реалізації з прилюдних торгів, щодо його оцінки, та продажу з метою погашення заборгованості перед юридичними особами, всупереч вимогам ч. 2 ст. 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію державного майна»; та визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить Державному підприємству «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», а саме: дослідно-виробничий випробувальний комплекс загальною площею 7 967,50 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, Лебедівська с/р, урочище Сваром'я, які проведені 23.04.2015 року Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та оформлені протоколом № 75748 проведення електронних торгів..

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 позовну заяву Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» повернуто без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України у зв'язку із відсутністю доказів сплати судового збору у визначеному законом розмірі.

Також, 21.11.2016 Філія Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» подала позовну заяву, як третя особа з самостійними вимогами на предмет спору, в якій заявляла аналогічні позовні вимоги, а саме просила суд визнати незаконними дії Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві щодо визначення складу майна, яке підлягає реалізації з прилюдних торгів, щодо його оцінки, та продажу з метою погашення заборгованості перед юридичними особами, всупереч вимогам ч. 2 ст. 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію державного майна» та просила визнати недійсними електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить Державному підприємству «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», а саме: дослідно-виробничий випробувальний комплекс загальною площею 7 967,50 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, Лебедівська с/р, урочище Сваром'я, які проведені 23.04.2015 року Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та оформлені протоколом № 75748 проведення електронних торгів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 позовну заяву Філії Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та додані до неї матеріали повернуто без розгляду на підставі п. 1, 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Не погодившись з прийнятими ухвалами, позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» подав апеляційну скаргу на ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2016.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги на ухвали Господарського суду міста Києва, позивач посилається на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, а саме вказує на те, що у поданих позовних заявах Державне підприємство «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та Філія Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» окрім вимоги про визнання недійсними електронних торгів фактично заявляли також скаргу на дії державного виконавця та просили визнати незаконними дії ВДВС Подільського районного управління юстиції у місті Києві щодо визначення складу майна, яке підлягає реалізації з прилюдних торгів, щодо його оцінки та продажу. Апелянт вважає, що оскільки скарга на дії ДВС не підлягає розгляду в окремому позовному провадженні та не підлягає сплаті судовим збором, то подані позовні заяви в частині вимог про визнання недійсними прилюдних торгів повинні були бути прийняті судом до розгляду, враховуючи належну сплату судового збору за одну вимогу немайнового характеру.

Звертаючись із апеляційною скаргою на ухвали Господарського суду міста Києва від 21.11.2016, апелянт, ТОВ «Укравтомехбудлізинг», не надав ні оригіналів позовних заяв, які подавались до суду першої інстанції (враховуючи їх відсутність у апелянта), ні їх копій.

Враховуючи неподання позовних заяв разом з апеляційною скаргою, та враховуючи відсутність в матеріалах справи копій позовних заяв, які були подані Державним підприємством «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та його філією, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2017 (аркуші 14-17 Матеріалів оскарження), від 15.02.2017 року було зобов'язано апелянта, позивача у справі, Державне підприємство «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та його Філію надати до апеляційного господарського суду позовні заяви з доданими до них документами, які оскаржуваними ухвалами Господарського суду міста Києва від 21.11.2016, були повернуті заявникам.

У судовому засіданні представник апелянта, ТОВ «Укравтомехбудлізинг» повідомив про неможливість виконання ним вимог ухвал Київського апеляційного господарського суду щодо надання позовних заяв у зв'язку з відсутністю у нього позовних матеріалів, які подавались державним підприємством та його філією до Господарського суду міста Києва.

Представники Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» у судове засідання 15.02.2017, не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, витребуваних документів не надали.

Ухвалами Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2017, 15.03.2017 апелянта, а також Державне підприємство «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та Філію Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» - «Дослідний виробничий і випробувальний комплекс» (ДВВК) в черговий раз було зобов'язано надати суду позовні заяви, які подавалися до Господарського суду міста Києва та були повернуті судом ухвалами від 21.11.2016, та було повідомлено про наслідки неподання зазначених документів.

Вимоги Київського апеляційного господарського суду, викладені в ухвалах від 30.01.2017, від 15.02.2017, від 22.02.2017 та від 15.03.2017 апелянтом, Державним підприємством «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та Філією Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» - «Дослідний виробничий і випробувальний комплекс» (ДВВК) залишись без виконання. Державне підприємство та філія свої письмові пояснення щодо причин неподання витребуваних судом документів не надали.

Колегія суддів зазначає, що подання позову до господарського суду, в тому числі в порядку статті 26 ГПК України, провадиться за загальними правилами, встановленими приписами статей 54 - 57 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України).

Так, згідно з ст.54 ГПК України позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Частиною 1 ст. 56 ГПК України передбачено, що позивач зобов'язаний при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Згідно приписів ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються зокрема документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі; довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача, у випадку, коли позовну заяву підписано представником.

Підставами для повернення Господарським судом міста Києва позовних заяв Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та Філії Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» - «Дослідний виробничий і випробувальний комплекс» (ДВВК) були, зокрема, відсутність доказів сплати судового збору у визначеному законом розмірі; відсутність доказів повноважень Філії здійснювати представництво інтересів у суді від імені юридичної особи, Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та відсутність доказів повноважень начальника Філії на підписання позовної заяви.

Колегія суддів зазначає, що з метою встановлення дійсного існування обставин, на які посилався місцевий господарський суд при поверненні позовних заяв, необхідним є дослідження самої позовної заяви та доданих до неї документів, які подавались позивачами до Господарського суду міста Києва.

Однак, як зазначалось вище, на вимогу апеляційного господарського суду, викладених в ухвалах, ні апелянт, ні Державне підприємство «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та Філія Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» - «Дослідний виробничий і випробувальний комплекс» (ДВВК) не надали позовних заяв та доданих до неї документів.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Статтею 99 ГПК України передбачено що, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Згідно п. 4.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов: додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті; позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Враховуючи те, що жодним із учасників судового процесу не подано до апеляційного господарського суду позовних заяв та доданих документів, які подавались позивачами (третіми особами із самостійними вимогами) до Господарського суду міста Києва, та які витребовувались ухвалами Київського апеляційного господарського суду від від 30.01.2017, від 15.02.2017, від 22.02.2017 та від 15.03.2017, а також, беручи до уваги відсутність в матеріалах справи копій таких позовних заяв, в апеляційного господарського суду відсутні можливості для дослідження обставин, які стали підставою для винесення оскаржуваних ухвал Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 про повернення позовної заяви Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та Філії Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» - «Дослідний виробничий і випробувальний комплекс» (ДВВК) та відповідно прийняття висновків щодо дотримання чи порушення місцевим господарським судом норм процесуального права при їх поверненні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про залишення без розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/26146/15 про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/26146/15 про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами Філії Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» - «Дослідний виробничий і випробувальний комплекс» (ДВВК).

Також предметом апеляційного перегляду у справі №910/26146/15 є рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016, прийняте за результатом вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (відповідач-1 у справі), Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» (відповідач-2 у справі), Приватного підприємства «Фастторг-2009» (відповідач-3 у справі) про визнання прилюдних (електронних) торгів недійсними.

Місцевим господарським судом вірно зазначено, що наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5 з 01.05.2014 року у місті Києві запроваджено реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

За змістом пункту 1 розділу І Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5 (надалі - Тимчасовий порядок), електронні торги - прилюдні торги, що здійснюються в електронній формі в Системі (інформаційна система, що забезпечує здійснення в електронній формі процесів подання й обробки заявок на участь в електронних торгах, проведення електронних торгів з реалізації арештованого державними виконавцями майна, обробку інформації про електронні торги).

З наявних матеріалів справи (Копії документів виконавчого провадження № 4101551 Додатки до матеріалів справи) колегією суддів встановлено, що у відділі Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві перебувало зведене виконавче провадження №41015451 про стягнення з Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» коштів на загальну суму 2 732 961,65 грн.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, в процесі примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №5011-36/11532-2012 від 02.10.2012 (виконавче провадження №44988214, яке постановою державного виконавця від 15.12.2014 було приєднано до зведеного виконавчого провадження № 4101551) було накладено арешт на все майно Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та заборону здійснювати відчуження такого майна, зокрема на майно - дослідно-виробничий випробувальний комплекс, загальною площею 7 967,50 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський район, с. Лебедівка, с/рада Лебедівська, урочище «Сваром'я».

У процесі виконання Державною виконавчою службою Подільського районного управління юстиції у місті Києві зведеного виконавчого провадження №4101551 від 02.12.2014, майно боржника - відповідача-2 у справі було передано на електронні торги.

З метою реалізації майна відділом Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у місті Києві підготовлено заявку на реалізацію арештованого майна, до якої було додано наступні документи: копія посвідчення № 73/10-13 виданого 02.10.2013 року, копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.11.2013 року, копія акту опису й арешту майна від 26.01.2015 року, копія постанови про призначення експерта від 28.01.2015 року, копія висновку з незалежної оцінки майна - дослідно-виробничий випробувальний комплекс, загальною площею 7 967,50 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський район, с. Лебедівка, с/рада Лебедівська, урочище «Сваром'я», копія плану нерухомого майна - дослідно-виробничого випробувального комплексу, загальною площею 7 967,50 кв.м.

23.03.2015 року на веб-сайті електронних торгів організатором торгів - Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було розміщено інформаційне повідомлення про електронні торги з реалізації спірного майна. Електронні торги призначено на 23.04.2015 року о 09:00 год. Реєстраційним номером лота визначено № 56615. Стартовою ціною продажу встановлено 2 481 369,00 грн, розмір гарантійного внеску 124 068,45 грн, крок аукціону 24 813,69 грн.

23.04.2015 року проведено електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», а саме: дослідно-виробничого випробувального комплексу, загальною площею 7 967,50 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, Лебедівська с/р, урочище «Сваром'я», оформлені протоколом № 75748 проведення електронних торгів.

Відповідно до протоколу №75748 (а.с. 14-17 том 1) проведення електронних торгів, переможцем торгів визнано Приватне підприємство «Фастторг-2009», у зв'язку з поданням ним найвищої цінової пропозиції в розмірі 3 622 798,74 грн 23.04.2015 року о 23:59:59 год.

За результатами проведених електронних торгів Головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві було видано Акт проведення прилюдних торгів з реалізації рухомого майна від 17.06.2015 (аркуші 290-291 Додатку №2 до матеріалів справи), в якому серед іншого вказано, що сума у розмірі 3 441 658,80 була повністю внесена переможцем торгів ПП «Фастторг-2009» на рахунок Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, також підтверджено повну сплату гарантійного внеску - 124 068,45 грн та додаткову винагороду, сплачену організатору торгів, у розмірі 57071,49 грн.

Не погоджуючись із правомірністю проведення вищевказаних прилюдних (електронних) торгів з реалізації нерухомого майна - дослідно-виробничого випробувального комплексу Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», ТОВ «Укравтомехбудлізинг» стверджує, що вони відбулися з порушенням встановленого Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» мораторію на примусову реалізацію майна.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, тобто, дії осіб, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Під час проведення прилюдних торгів продавець та учасники торгів у встановленому законом порядку певними діями (ціновими пропозиціями) визначають переможця торгів та ціну продажу майна, в результаті чого переможець торгів набуває право на придбання об'єкту. Результатом проведення прилюдних торгів є визначення покупця - переможця аукціону та завершення процедури торгів шляхом підписання протоколу ліцитатором та покупцем, який одержав право на придбання об'єкта. Факт затвердження протоколу торгів має юридичне значення в аспекті виникнення підстав для подальшої сплати коштів за придбане майно, оформлення органом виконавчої служби відповідного акта та видачі покупцеві свідоцтва про придбання майна. При цьому оформлення окремого договору купівлі-продажу майна законом не передбачено.

Тобто, як вірно зазначено Господарським судом міста Києва, аукціон (прилюдні торги) за своєю правовою природою є багатостороннім правочином, оскільки в ньому мають місце всі елементи, притаманні правочину, та може бути визнаний недійсним на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочинів.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 24.10.2012 року №6-116цс12.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як на підставу недійсності електронних торгів позивач посилається на недотримання приписів Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» та Закону України «Про управління об'єктами державної власності» під час реалізації вищезазначеного майна позивача.

За змістом статті 1 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державного підприємства.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних фондів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Також слід врахувати, що Конституційний Суд України у пункті 3.3 рішення від 10.06.2003 року у справі № 1-11/2003 за конституційним поданням 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» (справа про мораторій на примусову реалізацію майна) роз'яснив, що за змістом статті 2 Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» мораторій не поширюється на відчуження рухомого та іншого майна підприємств, що не забезпечує ведення їх виробничої діяльності, а також на продаж об'єктів нерухомого майна та інших засобів виробництва, що забезпечують виробничу діяльність підприємства-боржника у процедурі його санації (статті 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»).

Згідно з частиною 1 статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, дія мораторію не поширюється тільки на оборотні активи, а також інші активи, призначені для реалізації чи споживання протягом операційного циклу або протягом дванадцяти місяців із дати складення балансу.

Згідно статуту Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» підприємство засноване на державній власності згідно з наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 02.12.1993 року № 176 «Про створення Головного підприємства Державного науково-виробничого об'єднання «Укренергоресурси» належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, створеного відповідно до Указу Президента України від 09.12.2010 року № 1085/2010 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади».

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2004 року, виданого Лебедівською сільською радою, дослідно-виробничий випробувальний комплекс, що знаходиться за адресою Київська область, Вишгородський район, Лебедівська с/р, урочище «Сваром'я» належить державі в особі Верховної Ради України (Головне підприємство Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут нетрадиційної енергетики та електротехніки, правонаступником якого є Державне підприємство «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні»), форма власності - загальнодержавна.

Тобто, спірне нерухоме майно є державним майном, перебуває на балансі Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» та віднесено до переліку об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації згідно Закону України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації» від 07.07.1999 за №847-XIV з наступними змінами та доповненнями. Колегія суддів зазначає, що відчуження об'єктів державної власності здійснюється відповідно до «Порядку відчуження об'єктів державної власності», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 №803. Разом з цим, у підпункті 4 п. 5 зазначеного Порядку, вказано, що його дія не поширюється на відчуження майна, порядок відчуження якого визначається окремим законом. Суд звертає увагу, що до примусового відчуження спірного об'єкту нерухомості мають застосовуватись приписи законодавства України, що регулює відповідні відносини, зокрема, Закону України «Про управління об'єктами державної власності», Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна», Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.9 ст. 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» нерухоме майно об'єктів державної власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, вилучене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо такого майна не можуть вчинятися дії, наслідком яких може бути їх відчуження. Зазначені обмеження не поширюються на рішення органів управління господарських товариств, Фонду державного майна України або уповноважених органів управління про передачу об'єктів соціальної сфери, гуртожитків та об'єктів незавершеного капітального будівництва до комунальної власності.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на вид і склад майна, яке було реалізоване з прилюдних торгів на нього поширювалася дія приписів ст. 11 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» та дія мораторію на застосування примусової реалізації згідно Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна».

На необхідність врахування вказаних обставин та дотримання положень Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» під час виконання зведеного виконавчого провадження посилався також Фонд державного майна України, в направленому на адресу виконавчої служби листі вих №10-16-2418 від 18.02.2015 (аркуші 204-205 Додатку №2 до матеріалів справи).

Із наявних в матеріалах справи копій матеріалів виконавчого провадження №4101551, в межах якого було проведено оскаржувані торги, вбачається, що дане виконавче провадження є зведеним та стосується як стягнення коштів на користь фізичних осіб в якості погашення заборгованості з виплати заробітної плати в сумі 1 886 281,42 грн, так і стягнення коштів на користь юридичних осіб за рішеннями судів в якості погашення невиконаних господарських зобов'язань перед останніми, зокрема перед ТОВ «Лайфтрен» (а.с. 98-100 том 1), що підтверджується в т.ч. наявною в матеріалах спірного виконавчого провадження постановою про перевірку законності виконавчого провадження від 17.11.2014 року.

Таким чином, отримані за наслідками проведення спірних торгів кошти спрямовуються на погашення заборгованості в межах зведеного виконавчого провадження № 4101551, а саме: як погашення заборгованості з виплати заробітних плат, так і на погашення заборгованості перед юридичними особами за рішеннями судів, виконання яких підпадає під дію встановленого Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» мораторію.

За таких обставин, виконавче провадження №4101551 із включенням до нього виконавчих документів про стягнення боргів, які підпадають під дію мораторію, призвело до недотримання встановленої законом заборони на примусову реалізацію майна державного підприємства, так як розмежувати у реалізованому майні частину, яка стосується задоволення вимог, що не підпадають під дію мораторію, фактично неможливо.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 року №3-262гс15.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що прилюдні (електронні) торги з реалізації арештованого майна Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», а саме з реалізації дослідно-виробничого випробувального комплексу, що знаходиться за адресою Київська область, Вишгородський район, Лебедівська с/р, урочище «Сваром'я» були проведені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки проведені з порушенням встановленого Законом мораторію, що з огляду на приписи ст. 215, 203 Цивільного кодексу України може бути підставою для визнання таких торгів, як правочину, недійсними.

Водночас, направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий господарський суд України вказав на необхідність дослідження судом факту порушення спірними прилюдними торгами прав та охоронюваних інтересів ТОВ «Укравтомехбудлізинг», за захистом яких він звернувся до суду.

Так, згідно з ч. 3. ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так й іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч. 1. ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу вимог частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Господарський суд порушує справи, зокрема, за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів (п. 1 ч. 1 ст. 2 ГПК України).

З урахуванням наведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно рішення Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття охоронюваний законом інтерес у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

З наведених положень законодавства України вбачається, що звернення особи з позовом до господарського суду має бути направлене на захист її порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Обґрунтування наявності відповідних обставин покладено на позивача.

Позивач у додаткових обґрунтуваннях до позовних вимог зазначив, що звернення ТОВ «Укравтомехбудлізинг» з відповідним позовом до господарського суду направлене на захист його порушуваних і охоронюваних законом інтересів та з метою вжиття передбачених Господарським процесуальним кодексом України та іншим діючим законодавством України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Так, позивач стверджує, що він був учасником прилюдних (електронних) торгів під номером « 5» з реалізації арештованого нерухомого майна на оспорюваних електронних торгах, а тому порушення, які були допущені під час їх проведення впливають на його права та інтереси.

Як вірно зазначене судом першої інстанції, факт участі Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» у електронних торгах 23.04.2015, оформлених протоколом № 75748 проведення електронних торгів, при розгляді даної справи не підлягає доказуванню, оскільки є преюдиціально встановленим у рішенні Господарського суду міста Києва від 27.08.2015 у справі № 910/11033/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2015, та набрало законної сили 13.10.2015.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що однією із обставин, які повинні бути встановлені під час розгляду спору про визнання недійсним прилюдних торгів, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, як учасника таких торгів.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не доведено жодними доказами, що реалізація майна ДП «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» з урахуванням мораторію, який існував на дане майно, вплинула на саму процедуру проведення прилюдних торгів, чи вплинула на фактичні результати торгів, так як учасники торгів погодилися на умови їх проведення, зареєструвавшись як учасники цих торгів, сплативши гарантійний внесок та взявши участь у таких торгах, тобто учасники торгів були поставлені у рівні умови, та позивачем ніяким чином не доведено, що результат торгів був би іншим за певних обставин.

Таким чином порушення, які були допущені під час реалізації нерухомого майна Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», в першу чергу вплинули на інтереси та законні права власника такого майна, оскільки майно вибуло із власності, в даному випадку власності держави всупереч існування мораторію на примусову реалізацію майна державних підприємств. При цьому, позивач не навів жодних обставин та доказів, які б їх підтверджували, що допущені порушення Закону вплинули на його права та інтереси як учасника спірних електронних торгів.

Разом з цим, ТОВ «Укравтомехбудлізинг» вказує на те, що наявність у позивача охоронюваного законом інтересу підтверджується окрім того господарськими стосунками, які склались між ТОВ «Укравтомехбудлізинг» та Державним підприємством «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», в яких позивач виступає саме кредитором та має грошові вимоги до державного підприємства (відповідача-2 у справі), що за твердженнями позивача, підтверджується рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2015 у справі №910/10184/15 та виданим на його виконання наказом від 07.07.2015.

Однак, колегія суддів критично оцінює зазначені доводи позивача, як на підтвердження порушення проведеними прилюдними торгами його інтересів як кредитора, оскільки станом на 23.04.2015 (станом на момент проведення примусової реалізації дослідно-виробничого випробувального комплексу, загальною площею 7 967,50 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, Лебедівська с/р, урочище «Сваром'я») та станом на 17.06.2015 - дату винесення Акту проведення прилюдних торгів, який є підставою для оформлення переможцем торгів права власності на майно, ТОВ «Укравтомехбудлізинг» не мав підтверджених рішенням суду вимог до ДП «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», та не був стягувачем у виконавчому провадженні, оскільки рішення у справі №910/10184/15 було прийнято лише 19.06.2015, а постанова про відкриття виконавчого провадження по його виконанню №48496655 винесена 01.09.2015 (а.с. 41 том 3), та про приєднання даного виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження винесена 13.11.2015 (аркуш 310-311 Додатку №2 до матеріалів справи).

Окрім того, позивач не вказує, яким чином допущені у прилюдних торгах порушення вимог Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна» вплинули на його майнові інтереси як кредитора державного підприємства.

Таким чином, ТОВ «Укравтомехбудлізинг» не довів, що допущені порушення під час проведення прилюдних (електронних) торгів вплинули (обмежили, позбавили) чи іншим чином порушили його права та охоронювані інтереси як учасника прилюдних торгів та як особи, яка має господарські відносини із ДП «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», також позивач не довів, яким чином визнання торгів недійсними, відновить його порушені права та інтереси, що і має на меті судовий захист.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за змістом положень ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції встановив, що прилюдні (електронні) торги з реалізації арештованого майна Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні», а саме з реалізації дослідно-виробничого випробувального комплексу, що знаходиться за адресою Київська область, Вишгородський район, Лебедівська с/р, урочище «Сваром'я», які проведені 23.04.2015 року Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та оформлені протоколом № 75748 проведення електронних торгів, були проведені з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки проведені з порушенням встановленого Законом України «Про введення мораторію на примусову реалізацію державного майна» мораторію на примусову реалізацію нерухомого майна державного підприємства та Закону України «Про управління об'єктами державної власності», однак, враховуючи відсутність порушень прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ «Укравтомехбудлізинг», вимога останнього про визнання таких торгів недійсними задоволенню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне також зазначити, що згідно ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право:1) визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству; 2) виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом спору у даній справі є визнання недійсними прилюдних торгів, які за своїм правовим змістом є правочином, тобто тим юридичним фактом, з яким пов'язане виникнення певних прав та обов'язків, однак такі прилюдні торги не є договором у розумінні ст. 626 ЦК України як домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов'язків.

Таким чином, беручи до уваги встановлені судом порушення вимог законодавства при проведенні прилюдних торгів, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості визнання їх недійсними на підставі п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК України, оскільки предмет спору не є договором, який може бути визнаний недійсним, якщо така недійсність встановлена судом.

Разом з тим, оскільки до участі у справі не залучались треті особи із самостійними вимогами, беручи до уваги те, що в матеріалах справи від Держаного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» містяться лише пояснення по суті спору та заява про визнання позову поданого ТОВ «Укравтомехбудлізинг», які подані згідно ст. 22 ГПК України, однак не має жодного клопотання, поданого в порядку п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК про вихід суду за межі позовних вимог задля захисту прав та інтересів державного підприємства чи третіх осіб, то ні у Господарського суду міста Києва, ні у Київського апеляційного господарського суду не існує процесуального права виходу за межі позовних вимог та згідно з статтею 83 ГПК України підстав для визнання електронних торгів недійсними за ініціативою суду при розгляді даної справи.

Окрім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскільки майно, яке було предметом продажу з прилюдних торгів є загальнодержавною власністю, то захист порушених прав та інтересів власника такого майна може бути здійснено також і самостійно відповідними органами державної влади, якими є Фонд державного майна України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, які уповноважені державою та законом на здійснення управління та розпорядження державним майном, а саме дослідно-виробничим випробувальним комплексом загальною площею 7 967,50 кв.м., що розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, Лебедівська с/р, урочище «Сваром'я» та захисту майнових прав держави.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 відповідає фактичним обставинам справи, а відтак передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення немає, а тому апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» та Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/26146/15 залишаються судом без задоволення.

Беручи до уваги вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційних скарг покладаються на апелянтів.

Керуючись ст. ст. 49, 90, 101, 102, п.1 ч. 1 ст. 103, ст.105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/26146/15 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/26146/15 залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/26146/15 залишити без змін.

4. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/26146/15 про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» залишити без розгляду.

5. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтомехбудлізинг» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/26146/15 про повернення позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами Філії Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» - «Дослідний виробничий і випробувальний комплекс» (ДВВК) залишити без розгляду.

6. Справу №910/26146/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Направити окремі ухвали в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України на адресу Фонду державного майна України, Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Державного підприємства «Державний науково-дослідний і проектно-конструкторський інститут інноваційних технологій в енергетиці та енергозбереженні» по факту виявлених порушень чинного законодавства при проведенні електронних торгів, які відбулись 23.04.2015.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко