ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2017 р. Справа № 922/1991/13

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І. В., суддя Фоміна В. О.

за участю секретаря судового засідання Марченко В.О.,

за участю представників сторін:

позивача - Берро Н.А. (довіреність №08-11/93/2-17 від 10.01.2017),

відповідача - не з'явився,,

першої 3-ї особи - не з'явився,

другої 3-ї особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 (вх.№3155Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 08.07.2013 у справі №922/1991/13

за позовом Харківської міської ради, м.Харків,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Державної інспекції сільського господарства у Харківській області,

2) Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківської області,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Харків,

про розірвання договору,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Харківська міська рада, звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, в якій просив розірвати договір оренди землі від 28.11.2005 №6924/05, зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, укладених між позивачем та відповідачем та зобов'язати відповідача повернути земельну ділянку, загальною площею 0,0136 га по АДРЕСА_1 територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради з приведенням ії у придатний для подальшого використання стан.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.07.2013 у справі №922/1991/13 (суддя Светлічний Ю.В.) з урахуванням ухвал суду про виправлення описки від 16.07.2013 та від 23.07.2013 позов задоволено. Розірвано договір оренди землі від 28 листопада 2005 року №69204/05, зареєстрований у Харківській регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, укладений між Харківською міською радою та СПДФО ОСОБА_2, та зобов'язано СПДФО ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) повернути земельну ділянку, загальною площею 0,0136 га, по АДРЕСА_1 територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради (м-н Конституції, 7, м.Харків, 61003, ) з приведенням її у придатний для подальшого використання стан. Стягнуто з СПДФО ОСОБА_2 на користь Харківської міської ради судовий збір у розмірі 1147,00 грн.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області у справі №922/1991/13 від 08.07.2013 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції суперечить рішенням Конституційного суду України №5-рп/2005 від 22.09.2005, №1-9/2009 від 16.04.2009, оскільки відповідач була позбавлена права оренди в односторонньому порядку. На думку апелянта, суд першої інстанції не врахував поважність причин невиконання ФОП ОСОБА_2 умов договору оренди земельної ділянки в частині ї забудови. Також, відповідач зазначає, що продовжувала сплачувати орендну плату, і на день подання апеляційної скарги у неї відсутня заборгованість за договором, що підтверджується довідкою Східної ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 27.10.2016 №13166/10. Харківська міська рада приймала орендні платежі та не заперечувала проти цього. Крім того, апелянт зазначає, що була позбавлена можливості подати до суду свої письмові заперечення проти позову та відповідні докази, оскільки на момент ухвалення оскаржуваного рішення відповідач не проживала за вказаною адресою, і, відповідно, була не обізнана про прийняття рішення, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу від 03.11.2010 відповідачем продано будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

06.04.2017 до суду від відповідача надійшло клопотання (вх.№3817) про відкладення розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував. Просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Проти клопотання відповідача про відкладення розгляду справи заперечував.

Колегія суддів, розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити, враховуючи те, що всі доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не з'явились, про причини не з'явлення суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи ухвалою суду від 23.03.2017.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні докази по справі, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Рішенням Харківської міської ради від 23.06.2004 №105/04 СПДФО ОСОБА_2 надано в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0136 га для будівництва прибудови продовольчого магазину до існуючого житлового будинку до 01.06.2006, але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації, та для подальшої експлуатації до 01.12.2029.

28.11.2005 між Харківською міською радою СПДФО ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0136 га будівництва прибудови продовольчого магазину до існуючого житлового будинку до 01.06.2006, але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації, та для подальшої експлуатації до 01.12.2029".

Пунктом 16 договору оренди землі сторони визначили цільове призначення земельної ділянки землі житлової та громадської забудови.

Відповідно до пункту 37 договору оренди землі дія договору припиняється у разі: а) закінчення строку, на який його було укладено; б) придбання орендарем земельної ділянки у власність; в) викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; г) ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з пунктом 38 договору оренди землі дія договору припиняється шляхом його розірвання за: а) взаємною згодою сторін; б)рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до пункту 39 договору оренди землі розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є: - несплата розміру орендної плати протягом більш ніж три місяці; - передача в суборенду земельної ділянки без письмової згоди орендодавця.

Рішенням Харківської міської ради від 27.12.2006 №221/06 СПДФО ОСОБА_2 надано згоду на розробку проекту відведення додаткової земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0255 га на період будівництва прибудови продовольчого магазину.

Рішенням Харківської міської ради від 17.04.2013 №1093/13 у зв'язку з невиконанням вимог рішення Харківської міської ради від 23.06.2004 №105/04 та рішення від 27.12.2006 №221/06 у частині необхідності завершення будівництва об'єкту у строк до 01.06.2006, враховуючи положення ст.ст. 11, 416, 509, 525, 526, 629 Цивільного кодексу України визнано такими, що втратили чинність пункт 62 додатку 1 до рішення 22 сесії Харківської міської ради 24 скликання від 23.06.2004 №105/04 та пункт 9 додатку 1 до рішення 10 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.12.2006 № 221/06 наступного змісту:

"62. СПД ФО ОСОБА_2 - надати в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_1 загальною площею 0,0136 га для будівництва прибудови продовольчого магазину до існуючого житлового будинку до 01.06.2006, але не пізніше прийняття об'єкту до експлуатації, та для подальшої експлуатації до 01.12.2029".

"9. СПДФО ОСОБА_2 - додаткова земельна ділянка по АДРЕСА_1 площею, орієнтовно, 0,0255 га на період будівництва прибудови продовольчого магазину".

У матеріалах справи міститься акт обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м.Харкові від 11.03.2013, складеного головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням та охороною земель управління земельних відносин Харківської міської ради, в якому зазначено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 не огороджена, будівництво не розпочато та не ведеться, СПД-ФО ОСОБА_2 не використовується.

Згідно з актом №1232-А перевірки земельної ділянки по АДРЕСА_1 дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 14.06.13 проведеної Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Харківській області встановлено, що будівельно - монтажні роботи зі зведення прибудови до багатоповерхового житлового будинку не розпочато. Об'єкт містобудування зазначений у рішенні Харківської міської ради від 23.06.2004 відсутній. Ознак проведення будівельно - монтажних робіт не виявлено (а.с.52-а.с.53).

Господарський суд Харківської області, приймаючи оскаржуване рішення, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання договору оренди землі з огляду на те, що спірна земельна ділянка не використовується відповідачем за цільовим призначення відповідно до умов договору оренди, оскільки будівництво прибудови продовольчого магазину до існуючого житлового будинку не розпочато, що за приписами статті 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для дострокового розірвання договору на вимогу однієї із сторін.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Зміст договору, за приписами статті 628 цього ж Кодексу, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до приписів статті 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ст.638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при його укладенні.

За змістом частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельною ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до статей 24 та 25 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення останнім орендної плати, а орендар має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

Статтею 143 Земельного кодексу України передбачено, що підставою примусового припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

З аналізу норм чинного законодавства та умови договору оренди землі, колегія суддів зазначає, що підставою розірвання договору є саме використання орендарем землі не цільовим призначенням, тобто з іншою метою, ніж та, що встановлена договором, а не той факт, що будівельні роботи не було розпочато.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 у справі № 910/16306/13.

Матеріали справи не містять доказів використання відповідачем земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Згідно з довідкою Східної ОДПІ м.Харкова ГУ ДФС у Харківській області від 27.10.2016 №13166/10 на час ухвалення судом рішення у справі у відповідача відсутня заборгованість перед бюджетом з орендної плати. У ході судового розгляду справи цю обставину позивач не заперечував.

Крім того, відповідачем до суду апеляційної інстанції надані додаткові документи (вх.№3578 від 03.04.2017), а саме копії квитанцій про сплату орендної плати за період з моменту укладення договору оренди до прийняття Харківською міською радою оскаржуваного рішення.

Згідно з пунктом 2.20 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах що виникають із земельних відносин" у вирішенні спорів про розірвання договору оренди земельної ділянки судам слід враховувати, що відповідно до ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених умовами договору, та з підстав, визначених статтями 24 і 25 Закону України "Про оренду землі", у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також з підстав, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до п.2.21. зазначеної постанови у разі встановлення порушень, передбачених статтею 143 ЗК України, зокрема, коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, визначеним умовами договору, та у спосіб, що суперечить екологічним вимогам, суди мають правові підстави для задоволення вимог про розірвання договору оренди на підставі статті 32 Закону України "Про оренду землі". Про невиконання відповідачем умов договору щодо використання землі за цільовим призначенням може свідчити, зокрема, відсутність проведення будь-яких будівельних робіт на об'єкті, що може підтверджуватися, наприклад, актом, складеним Державною архітектурно-будівельною інспекцією. Разом з тим слід звернути увагу на те, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання землі не за цільовим призначенням, а не, наприклад, невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд.

Відповідно до пункту 2.22. зазначеної постанови якщо підставою розірвання договору оренди землі визначається невиконання або несвоєчасне виконання орендарем передбаченого договором обов'язку щодо здачі об'єкта будівництва в експлуатацію у встановлений граничний строк, то господарським судам слід виходити з положень Законів України "Про основи містобудування" та "Про регулювання містобудівної діяльності" і відповідних обставин, які впливають або могли б вплинути на порушення строків будівництва та введення в експлуатацію об'єкта.

У вирішенні таких спорів суди мають з'ясовувати, у чому полягає шкода, завдана органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у зв'язку з зазначеною обставиною, та чим саме така обставина порушує чи обмежує права орендодавця, а відтак чи буде це істотним порушенням умов договору оренди, що в подальшому може потягнути його розірвання. При цьому судами також повинні досліджуватися якісні характеристики об'єкта будівництва, обсяг будівництва, а також реальні строки здачі в експлуатацію об'єкта, що має визначатися проектом будівництва, який відповідно повинен бути предметом вивчення судом.

У постанові Верховного Суду України від 09.12.2015 у справі №6-849цс15, зазначено, що на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Колегія суддів, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, зміст спірного договору оренди землі від 28.11.2005, укладеного між сторонами, обставини справи, дійшла висновку, що позивачем не доведено факту використання землі не за цільовим призначенням, а також обставини завдання шкоди органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у зв'язку з зазначеною обставиною, та чим саме така обставина порушує чи обмежує права орендодавця. Наведеним обставинам судом першої інстанції не була надана оцінка, в зв'язку з чим рішення місцевого господарського суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення по справі про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт також посилається на те, що Господарський суд Харківської області ухвалив спірне рішення за відсутності представника відповідача, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду даної судової справи.

Матеріалами справи підтверджується, що суд першої інстанції належним чином повідомив ФОП ОСОБА_2 про час та місце проведення судового засідання, направивши відповідачу ухвалу господарського суду Харківської області від 03.06.2013 у справі №922/1991/13 про відкладення розгляду справи за адресою: АДРЕСА_2 Про вказане свідчить відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа сторонам, відповідно до приписів Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Відмітки на наявних у матеріалах справи процесуальних документах оформлені відповідно до наведених вимог названої Інструкції, а тому зазначеним підтверджується належне надіслання копій процесуальних документів сторонам судового процесу у належні строки.

Щодо доводів апелянта про те, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення відповідач не проживала за адресою, на яку надсилалася кореспонденція і, відповідно, була не обізнана про прийняте рішення, оскільки відповідно до договору купівлі-продажу від 03.11.2010 відповідачем продано будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Як свідчать матеріали справи, при поданні позовної заяви позивачем вказано адресу відповідача: м.Харків, пр.Героїв Сталінграда,64.

У відповідності до приписів частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, та такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Та ж адреса міститься і в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

Відповідачем - фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не внесено змін до Єдиного державного реєстру щодо інформації про місце проживання, зокрема, у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу від 03.11.2010.

Таким чином, судом першої інстанції надсилалися сторонам у справі копії процесуальних документів за належною адресою та у належні строки.

Вказаним спростовується посилання апелянта на неналежне повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Таким чином, при винесенні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та невірно застосовані норми матеріального права, тому рішення підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись статтями 99, 101, п.2 статті 103, п.4 ч.1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 08.07.2013 у справі №922/1991/13 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.

Стягнути з Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 7, код ЄДРПОУ № 04059243) на користь ФОП ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) судовий збір за апеляційної скарги у розмірі 1515,80 грн.

Доручити Господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Повний текст постанови складено 10.04.2017

Головуючий суддя Білоусова Я.О.

Суддя Тарасова І. В.

Суддя Фоміна В. О.