КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2017 р. Справа№ 911/2604/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Колосюк С.А. (довіреність №18-0009/46940 від 02.06.2016 р.)

від відповідача - не з'явився

від третьої особи - Мухін А.М. (довіреність №3-131100/1207 від 27.02.2017 р.)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

на рішення господарського суду Київської області від 24.11.2016 р.

у справі №911/2604/16 (головуючий суддя Бабкіна В.М., судді Христенко О.О., Бацуца В.М.)

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Еко-Буд Сервіс»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит»

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Еко-Буд Сервіс» про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно п. 5.4 іпотечного договору від 18.06.2009 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.08.2016 р. залучено Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Рішенням господарського суду Київської області від 24.11.2016 р. позовні вимоги задоволено повністю. В рахунок погашення заборгованості ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитними договорами № 48 від 21.10.2008 р., № 03/4 від 16.02.2009 р., № 03/18 від 18.05.2009 р., № 03/28 від 10.07.2009 р., № 03/33 від 12.11.2009 р., № 03/35 від 02.09.2010 р., № 03/36 від 11.03.2014 р., № 63/1 від 04.11.2008 р., № 63/3 від 18.11.2008 р. (з усіма змінами та доповненнями до них) перед Національним банком України в загальній сумі заборгованості ,11 грн., яка складається з заборгованості:

- за кредитним договором № 48 від 21.10.2008 р.: залишок заборгованості за кредитом 275000000,00 грн.; заборгованість за процентами 35765068,49 грн.; пеня за прострочення сплати процентів 111837,12 грн.; штраф (п.п. 2.2.8, 2.3.9. кредитного договору) 30000,00 грн.;

- за кредитним договором № 03/4 від 16.02.2009 р.: залишок заборгованості за кредитом 330000000,00 грн.; заборгованість за процентами 42918082,19 грн.; пеня за прострочення сплати процентів 134204,54 грн.; штраф (п.п. 2.2.8, 2.3.9 кредитного договору) 30000,00 грн.;

- за кредитним договором № 03/18 від 18.05.2009 року: залишок заборгованості за кредитом - 8771454,60 грн., сума заборгованості за процентами - 3347350,30 грн., штраф згідно кредитного договору 30000,00 грн.;

- за кредитним договором № 03/28 від 10.07.2009 р.: залишок заборгованості за кредитом ,00 грн.; заборгованість за процентами 146509512,33 грн.; пеня за прострочення сплати процентів 308043,63 грн.; штраф (п.п. 2.2.8, 2.3.9 кредитного договору) 30000,00 грн.;

- за кредитним договором № 03/33 від 12.11.2009 р.: залишок заборгованості за кредитом 200000000,00 грн.; заборгованість за процентами 27071232,87 грн.; пеня за прострочення сплати процентів 56935,26 грн.; штраф (п.п. 2.2.8, 2.3.9 кредитного договору) 30000,00 грн.

- за кредитним договором № 03/35 від 02.09.2010 р.: залишок заборгованості за кредитом 388769151,98 грн.; заборгованість за процентами 52622301,25 грн.; пеня за прострочення сплати процентів 110673,36 грн.; штраф (п.п. 2.2.8, 2.3.9 кредитного договору) 30000,00 грн.

- за кредитним договором № 63/1 від 04.11.2008 р.: залишок заборгованості за кредитом - 600000000,00 грн.; заборгованість за процентами 78032876,71 грн.; пеня за прострочення сплати процентів 244008,26 грн.; штраф (п.п. 2.2.8, 2.3.14 кредитного договору) - 30000,00 грн.

- за кредитним договором № 63/3 від 18.11.2008 р.: залишок заборгованості за кредитом - 400000000,00 грн.; заборгованість за процентами - 52021917,81 грн.; пеня за прострочення сплати процентів 162672,17 грн.; штраф (п.п. 2.2.8, 2.3.14 кредитного договору) - 30000,00 грн.

- за кредитним договором № 03/36 від 11.03.2014 р.: залишок заборгованості за кредитом 480434780,00 грн.; заборгованість за процентами 43140410,73 грн.; пеня за прострочення сплати процентів 129498,31 грн.; штраф (п.п. 2.2.9, 2.3.15 кредитного договору) 30000,00 грн.

звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18.06.2009 р., укладеним між Національним банком України та ТОВ «Компанія «Еко-Буд Сервіс», що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швайкою О.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 410, а саме - на наступне нерухоме майно: земельна ділянка площею 6,5925 га, кадастровий номер :04:003:0228, яка розташована: Київська область, Бориспільський район, с. Вишеньки. Цільове призначення (використання) земельної ділянки - будівництво та обслуговування жилого будинку. Опис меж: А до Б землі загального користування; від Б до А землі ТІЗ «Діброва». Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 200259, виданого Управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі 03.06.2008 р., на підставі Протоколу загальних зборів від 18.03.2008 р. № 3, акта передачі майна до статутного фонду від 20.03.2008 р. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 61, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, визначеною договором іпотеки, а саме - 17378000,00 грн.

Стягнуто з ТОВ «Компанія «Еко-Буд Сервіс» на користь Національного банку України 206700,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, третя особа звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості зі штрафу, нарахованого по кредитному договору №03/18 від 18.05.2009 р., та пені, нарахованої за кредитними договорами №48 від 21.10.2008 р., №03/4 від 16.02.2009 р., №3/28 від 10.07.2009 р., №03/33 від 12.11.2009 р., №03/35 від 02.09.2010 р., 03/36 від 11.03.2014 р., №63/1 від 04.11.2008 р., №63/3 від 18.11.2008 р. та прийняти нове рішення, яким в позові в цій частині відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи та прийнято з порушенням норм матеріального права.

Представник третьої особи в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, відмовити в задоволенні позовних вимог в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості зі штрафу, нарахованого по кредитному договору №03/18 від 18.05.2009 р., та пені, нарахованої за кредитними договорами №48 від 21.10.2008 р., №03/4 від 16.02.2009 р., №3/28 від 10.07.2009 р., №03/33 від 12.11.2009 р., №03/35 від 02.09.2010 р., 03/36 від 11.03.2014 р., №63/1 від 04.11.2008 р., №63/3 від 18.11.2008 р.

Представник позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представника відповідача.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою від 14.03.2017 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що Національний банк України виконує певні функції, зокрема, виступає кредитором останньої інстанції для банків і організовує систему рефінансування.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про Національний банк України», Національний банк для забезпечення виконання покладених на нього функцій здійснює такі операції, а саме надає кредити банкам для підтримки ліквідності за ставкою не нижче ставки рефінансування Національного банку та в порядку, визначеному Національним банком.

У відповідності до ч. 3 ст. 7, ч. 1 ст. 25 Закону України «Про Національний банк України», 26.03.2009 р. між НБУ (позикодавець, кредитор) та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (позичальник) було укладено низку кредитних договорів з додатковими угодами до них, а саме: № 48 від 21.10.2008 року, № 03/4 від 16.02.2009 року, № 03/18 від 18.05.2009 року, № 03/23 від 18.06.2009 року, № 03/28 від 10.07.2009 року, № 03/33 від 12.11.2009 року, № 03/35 від 02.09.2010 року, № 03/36 від 11.03.2014 року, № 63/1 від 04.11.2008 року, № 63/3 від 18.11.2008 року (далі за текстом - кредитні договори).

21.05.2014 р. між Національним банком України, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ «Компанія «Еко-Буд Сервіс» укладено договір про внесення змін до іпотечного договору, за яким п. 1.1 ст. 1 «Предмет іпотеки» викладено у наступній редакції: «Іпотекою за цим договором забезпечуються вимоги іпотекодержателя, що випливають з кредитних договорів № 48 від 21.10.2008 р., № 03/4 від 16.02.2009 р., № 03/18 від 18.05.2009 р., № 03/23 від 18.06.2009 р., № 03/28 від 10.07.2009 р., № 03/33 від 12.11.2009 р., № 03/35 від 02.09.2010 р., № 03/36 від 11.03.2014 р., № 63/1 від 04.11.2008 р., № 63/3 від 18.11.2008 р.».

Національний банк України, обґрунтовуючи своїх позовні вимоги зазначає, що виконав взяті на себе зобов'язання, надавши ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредит у порядку та на умовах, визначених кредитними договорами, зобов'язання за якими забезпечені, зокрема, договором іпотеки від 18.06.2009 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швайкою О.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 410.

Постановою Правління Національного банку України від 17.09.2015 р. № 612 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17.09.2015 р. № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

17.12.2015 р. Постановою Національного банку України № 898 було відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 230 від 18.12.2015 р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Відповідно до п. 15.8.2 договору іпотеки (в редакції додаткової угоди до договору іпотеки від 21.05.2014 р.) передбачено, що іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою за цим договором, а якщо вимога не буде задоволена, звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань за кредитними договорами, зокрема в разі віднесення іпотекодавця/позичальника до категорії неплатоспроможних; прийняття рішення про ліквідацію іпотекодавця/позичальника. У зв'язку з чим 23.03.2016 р. позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу № 18-0005/24283 про сплату заборгованості за кредитними договорами, яка відповідачем не виконана.

Враховуючи, що Постановою Національного банку України № 898 від 17.12.2015 р. відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 230 від 18.12.2015 р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» розпочато процедуру ліквідації банку в порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позивач набув право звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив та надав докази, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зобов'язання за кредитними договорами не виконано, внаслідок чого станом на 02.07.2016 р. існує несплачена заборгованість третьої особи за кредитними договорами.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив усі матеріали справи та надав оцінку доводам сторін та погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У своїй апеляційний скарзі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» просить скасувати вказане рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості зі штрафу, нарахованого по кредитному договору №03/18 від 18.05.2009 р., та пені, нарахованої за кредитними договорами №48 від 21.10.2008 р., №03/4 від 16.02.2009 р., №3/28 від 10.07.2009 р., №03/33 від 12.11.2009 р., №03/35 від 02.09.2010 р., 03/36 від 11.03.2014 р., №63/1 від 04.11.2008 р., №63/3 від 18.11.2008 р. та прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові в цій частині відмовити.

Щодо Постанови НБУ №363 від 09.06.2015 р. «Про заходи щодо зміни умов користування кредитами для підтримки ліквідності банків та операціями репо», колегія суддів зазначає наступне.

Як зазначалось вище, між Національним банком України та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до вказаних кредитних договорів, які є предметом спору, були укладені додаткові угоди, відповідно до умов яких, «...позичальник нараховує та сплачує нараховані проценти за користування кредитом щомісячно в останній робочий день місяця та одночасно з кінцевим строком погашення кредиту. Сторони домовились перенести з лютого-травня 2015 року до 10.06.2015 р. терміни сплати нарахованих процентів за користування кредитом за січень 2015 р., лютий 2015 р., березень 2015 р., квітень 2015 р., травень 2015 р.».

Зазначені зміни відображені у наступних додаткових угодах: Додатковий договір №10 від 27.02.2015 р. до кредитного договору №03/4 від 16.02.2009 р.; додатковий договір №12 від 27.02.2015 р. до кредитного договору №03/28 від 10.07.2009 р., додатковий договір №10 від 27.02.2015 р. до кредитного договору №03/33 від 12.11.2009 р.; додатковий договір №8 від 27.02.2015 р. до кредитного договору №03/35 від 02.09.2010 р.; додатковий договір №5 від 27.02.2015 р. до кредитного договору №03/36 від 11.03.2014 р.; додатковий договір №9 від 27.02.2015 р. до кредитного договору №63/1 від 04.11.2008 р.; додатковий договір №9 від 27.02.2015 р. до кредитного договору №63/3 від 18.11.2008р.; додатковий договір №8 від 27.02.2015 р. до кредитного договору №48 від 21.10.2008р.

З огляду на перенесення строків сплати процентів з лютого по травень 2016 року Національним банком не нараховувалась пеня до моменту погашення таких відсотків, а саме до 30.06.2015 р.

В свою чергу, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в обумовлені сторонами строки заборгованість за відсотками не сплатив, у зв'язку з чим, Національний банк з 01.07.2015 р. застосував до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» нарахування пені у зв'язку з непогашенням відсотків за кредитними договорами.

Відтак, оскільки ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» допустив прострочення сплати процентів на 14 днів, Національним банком правомірно нарахована пеня за вказаний період.

При цьому, 14.07.2015 р. ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» добровільно сплатив проценти за користування кредитами рефінансування у липні 2015 року на загальну суму 100000000,00 грн.

У зв'язку зі сплатою прострочених процентів, з 15.07.2016 р. Національний банк вже не нараховував пеню за вказаними кредитними договорами.

Відповідно до п. 2 постанови НБУ №363, клопотання про зміну умов кредитного договору та/або договору репо в частині продовження строку користування коштами має бути подано банком до настання строку виконання зобов'язань за договором.

Банк, який звертається з клопотанням про зміну умов кредитних договорів, укладених за кредитами для підтримки ліквідності під програми фінансового оздоровлення та кредитами для збереження ліквідності банків, протягом 10 робочих днів із дати подання такого клопотання подає оновлену програму фінансового оздоровлення на строк до 10 червня 2020 року (включно), документи щодо забезпечення, визначені в підпунктах «д» - «ж» п. 3.1 глави 3 Положення №327, а також графік повернення основного боргу за кредитами для підтримки ліквідності під програми фінансового оздоровлення та кредитами для збереження ліквідності банків, підписаний головою правління банку.

Слід зазначити, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» дійсно звертався до Національного банку України щодо перенесення термінів погашення заборгованості за кредитами рефінансування (листи від 10.06.2015 р. №3-084000/11651, від 19.06.2015 р. №3-084200/12288), але вказані звернення були надіслані після настання строку виконання зобов'язань за кредитними договорами. При цьому, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вказаними листами не надав графік сплати процентів, нарахованих за користування такими кредитами,

що унеможливлювало подальший розгляд зазначених листів. Також у вказаних листах, останнім не порушувалося питання щодо списання вже нарахованих штрафних санкцій.

Після надходження повного пакету документів, згідно до вказаної постанови, Національним банком України, прийнято Постанову №500/БТ від 31.07.2016 р., за якою перенесено платежі за процентами, нарахованими за період з 01.07.2015 р. до 31.08.2015 р. Проте, вказаною постановою не приймалось рішення про списання нарахованих штрафних санкцій, які вже були застосовані Національним банком України.

Щодо посилання третьої особи на положення ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

17.12.2015 р. Постановою Правління Національного банк України

№ 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 р. №230 «Про початок процедури ліквідації AT «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно зазначеного рішення розпочато процедуру ліквідації AT «Банк «Фінанси та Кредит», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження у частині ліквідації AT «Банк «Фінанси та Кредит» визначені ст.ст. 48, 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

23.12.2015 р. у відповідності до положень ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було опубліковано відомості про ліквідацію AT «Банк «Фінанси та Кредит».

Частиною 5 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку.

12.01.2016 р. листом вих. №18-0005/1983 Національний банк України звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С. з заявою про кредиторські вимоги.

Таким чином, Національний банк України реалізував своє право на пред'явлення кредиторських вимог в порядку та в строки, які визначені нормами спеціального Закону. Не включення вказаних вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів не є підставою для визнання їх погашеними.

Слід зазначити, що Верховний Суд України у постанові від 25.11.2015 р. по справі №6-172цс15 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за заявою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.07.2014 р., ухвали апеляційного суду Львівської області від 13.06.2014 р. та ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 31.03.2014 р. прийшов до наступного правового висновку.

Оскільки право на стягнення з поручителя заборгованості (шляхом звернення до суду з позовом, за результатами розгляду справи за яким ухвалено судове рішення про стягнення цієї заборгованості з поручителя) було реалізоване кредитором до ліквідації боржника, то ліквідація останнього не свідчить про припинення зобов'язання поручителя.

З зазначеної постанови вбачається, що незалежно від того, що основне зобов'язання погашено відносно основного боржника, поручитель або майновий поручитель несе відповідальність за взяті на себе зобов'язання перед кредитором на умовах, що викладені у такому договорі (поруки, іпотеки).

Статтею 11 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

З огляду на викладене, посилання третьої особи на погашення кредиторських вимог за пенею та штрафом є необґрунтованим.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Усі інші твердження та заперечення учасників процесу не спростовують вищевикладених висновків суду.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Третьою особою, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи та прийнято з порушенням норм матеріального права, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Київської області від 24.11.2016 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 р. задоволено клопотання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про відстрочення сплати судового збору та відстрочено сплату судового збору до 03.04.2017 р.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно п.п. 3.2., 3.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у разі відстрочення або розстрочення сплати судового збору господарський суд повинен зазначити в ухвалі (про прийняття заяви чи скарги до провадження або в іншій) конкретний строк (строки) сплати судового збору, який (які) не може бути пізнішим за дату, на яку судом призначено розгляд заяви чи скарги.

Якщо строк (строки), на який (які) судом було відстрочено або розстрочено сплату судового збору, закінчився, а таку сплату не здійснено, господарський суд з урахуванням конкретних обставин може своєю ухвалою продовжити цей строк (але не довше ніж до прийняття рішення по суті справи), або звільнити сторону від сплати судового збору, або стягнути несплачену суму судового збору у прийнятті судового рішення.

Представник скаржника в судовому засіданні 03.04.2017 р. повідомив, що станом на час розгляду справи судовий збір третьою особою не сплачено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1515,80 грн.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської області від 24.11.2016 р. у справі №911/2604/16 залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців (Артема), 60, ) в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1515 (одну тисячу п'ятсот п'ятнадцять) грн. 80 коп.

Видачу наказу на виконання даної постанови доручити господарському суду Київської області.

Справу №911/2604/16 повернути до господарського суду міста Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк