ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2017 р.Справа № 922/571/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом акціонерної компанії "Харківобленерго", 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ;

до квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків, 61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ;

про стягнення 5657,29 грн.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 01-16юр/3218 від 25.04.2016);

відповідача ОСОБА_2 (довіреність №10010 від 23.12.2016).

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Суть спору:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернулася до господарського суду Харківської області з позовною заявою до квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків про стягнення 5657,29 грн., з яких 4180,64 грн. пеня за період жовтень-грудень 2016; 442,30 грн. 3 % річних за період жовтень-грудень 2016; 1034,35 грн. інфляційні за період грудень 2016. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором про постачання електричної енергії №734/052110 від 15.09.2016 щодо своєчасної оплати вартості спожитої електричної енергії. Здійснюючи правове обґрунтування посилався на ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України та ст.276 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.02.2017 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 06.03.2017 о 11:20 год.

Позивач подав через канцелярію суду заяву в порядку ст. 22 ГПК України (вх. №7110 від 28.02.2017), яка була долучена судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 06.03.2017 р. було оголошено перерву до 14.03.2017 до 12:00 год., за клопотанням представника позивача, який просив суд надати позивачу час для уточнення наданої в порядку ст. 22 ГПК України заяви.

Після перерви, у судовому засіданні 14.03.2017 р., представник позивача підтримав раніше подану до суду заяву в порядку ст. 22 ГПК України (вх. №7110 від 06.03.2017), просив суд прийняти заяву до розгляду та стягнути з відповідача заборгованість за електричну енергію в розмірі 77431,53 грн. (де 64526,28 грн. тарифна складова та 12905,25 грн. ПДВ 20%); пеню за період жовтень 2016 січень 2017 року у розмір 4884,67 грн.; 3% річних за період жовтень 2016 січень 2017 року у розмірі 517,75 грн.; інфляційні втрати за період грудень 2016 січень 2017 року у розмірі 1689,02 грн.

Судом у судовому засіданні 14.03.2017 р. було досліджено подану позивачем заяву (вх. №7110 від 06.03.2017), встановлено, що вона за своєю суттю в частині стягнення основної заборгованості є заявою про зміну предмету позову, а в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є заявою про збільшенням розміру позовних вимог та визначено, що вона відповідає вимогам ст.22 ГПК України та подана з дотриманням положень ст.ст.54, 57 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.03.2017 р. заяву позивача (вх. №7110) прийнято судом та розгляд справи продовжено з її урахуванням. Цією ж ухвалою розгляд справи було відкладено на 03.04.2017 р. о 10:30.

У судовому засіданні 03.04.2017, суд перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні 03.04.2017 р. повідомив, що відповідачем 28.02.2017 року було перераховано загальний платіж за військові частини та військкомати по м. Харкову та Харківській області у сумі 56837,68 грн. згідно платіжного доручення № 68 від 28.02.2017 р., які (кошти), за листом відповідача, були розподілені та зараховані в якості оплати заборгованості за січень 2017 р. за різними договорами, зокрема, відповідно до реєстру проведення оплати згідно платіжного доручення № 68 від 28.02.2017 р. за договором № 2110 від 15.09.2016 р. було зараховано сплату у розмірі 22780,00 грн., у звязку з чим просить суд в цій частині провадження у справі припинити. В іншій частині позовні вимоги підтримує та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за електричну енергію в розмірі 54651,53 грн. за період грудень 2016 - січень 2017 (де 45542,95 грн. тарифна складова та 9108,58 грн. ПДВ 20%); пеню за період жовтень 2016 січень 2017 року у розмір 4884,67 грн.; 3% річних за період жовтень 2016 січень 2017 року у розмірі 517,75 грн.; інфляційні втрати за період грудень 2016 січень 2017 року у розмірі 1689,02 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні та у наданому до суду відзиві на позов (вх. 11025 від 03.04.2017 р.) проти позову в частині стягнення 56837,68 грн. основного боргу заперечує, у звязку зі сплатою цієї суми в день звернення позивачем до суду із заявою про збільшення (28.02.2017р.). Крім того, просить визнати незадовільний майновий стан відповідача та зменшити розмір пені на 90%, посилаючись на складне економічне становище підприємства відповідача, який є бюджетною установою та утримується за рахунок коштів Державного бюджету, здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення, спрямоване на безпечну експлуатацію, утримання казарменно-житлового фонду, об'єктів соціально культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок забезпечення військових частин квартирним майном, відсутність основної заборгованості за спожиту електроенергію.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

15 вересня 2016 року між позивачем, як постачальником електричної енергії, та квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова, як споживачем, було укладено договір про постачання електричної енергії № 734/052110, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю, зазначеною у додатку №3.1 "Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію" до цього договору, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід'ємними частинами.

У відповідності до додатку №3.1 від 15.09.2016 р., розрахункові прилади обліку, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію за договором № 734/052110, встановлені у приміщеннях гуртожитку Харківського університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба за адресою вул. Семинарська, 46 (особовий рахунок точки обліку 39069, 39070).

Згідно пункту 2.3.2 Договору споживач зобов'язується щомісяця у встановлений договором строк надавати постачальнику звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період за встановленою формою (додаток №9 до договору "Звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії").

Відповідно до пунктів 2.3.3, 2.3.4 Договору споживач зобов'язався своєчасно оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку №2 "Порядок розрахунків"; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно вимог ПКЕЕ.

Пунктом 9.5 Договору сторони визначили, що він набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2016. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Невідємною частиною Договору є додаток №2 "Порядок розрахунків (для бюджетних установ та організацій, підприємств житлово-комунального господарства та підприємств, які надають послуги щодо забезпечення комунально-побутових потреб населення)" (надалі - Порядок розрахунків).

Відповідно до пункту 1 Порядку розрахунків споживачу встановлено розрахунковий період з 01 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

Згідно з пунктом 4.4 Порядку розрахунків датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок, поточний рахунок зі спеціальним режимом використання постачальника або дата внесення споживачем готівкових коштів в касу постачальника.

Відповідно до пункту 5 зазначеного Порядку розрахунків, остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток №20 "Акт про використану електричну енергію", який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів.

Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО "Харківенергозбут" рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання.

Рахунки на оплату електричної енергії, спожитої впродовж звітного розрахункового періоду (остаточний розрахунок) та на оплату реструктуризованої заборгованості надаються постачальником електричної енергії одночасно.

В разі неявки споживача для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення.

З матеріалів справи, зокрема із звітів про обсяг спожитої електроенергії, актів про використану електричну енергію, рахунків та витягів з книги реєстрації видачі рахунків за використану електроенергію та реактивну електроенергію вбачається, і не оспорюється відповідачем, що позивач свої зобов'язання за договором № 734/052110 виконує належним чином та у повному обсязі, здійснюючи відпуск електроенергії у приміщення гуртожитку Харківського університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба за адресою вул. Семинарська, 46 у обсягах необхідних відповідачу, зокрема позивачем було проведено відпуск електричної енергії протягом жовтня 2016 - січня 2017 року.

В свою чергу, відповідач, взяті на себе зобовязання за спірним договором щодо оплати спожитої протягом жовтня 2016 - листопада 2016 року електроенергії виконав з порушенням строків оплати та не у повному обсязі здійснив оплату електроенергії за грудень 2016 - січень 2017, у зв'язку з чим станом на 01.02.2017 у відповідача за Договором перед АК "Харківобленерго" утворилась заборгованість в розмірі 84522,97 грн., з яких:

- заборгованість за електричну енергію за період грудень 2016 - січень 2017 в розмірі 77431,53 грн. (де 64526,28 грн. тарифна складова та 12905,25 грн. ПДВ 20%);

- пеня за період жовтень 2016 січень 2017 року - 4884,67грн.

- 3% річних за період жовтень 2016 січень 2017 року - 517,75 грн.;

- інфляційні втрати за період грудень 2016 січень 2017 року - 1689,02 грн.

Відповідач вказану заборгованість не погасив, у зв'язку з чим позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 275 Господарського кодексу України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За приписами ч.7 ст. 276 Господарського кодексу України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 28.02.2017 у відповідача за договором про постачання електричної енергії № 734/052110 від 15.09.2016 р. перед АК "Харківобленерго" за період грудень 2016 - січень 2017 утворилась заборгованість за електричну енергію в розмірі 77431,53 грн. (де 64526,28 грн. тарифна складова та 12905,25 грн. ПДВ 20%).

Платіжним дорученням № 68 від 28.02.2017 року відповідачем на рахунок позивача було перераховано грошові кошти у розмірі 56837,68 грн.

Начальником КЕВ м. Харків складено реєстр щодо розподілу оплати згідно платіжного доручення № 68 від 28.02.2017р., відповідно до якого надано вказівку з перерахованої суми грошових коштів у розмірі 56837,68 грн. здійснити оплату заборгованості за договором № 2110 у розмірі 22780,00 грн.

За таких підстав, судом встановлено, що на виконання розпорядження начальника КЕВ м. Харкова, позивачем правомірно здійснено зарахування грошових коштів саме у розмірі 22780,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за спірним договором.

Таким чином, матеріалами справи, а саме вищенаведеним "реєстром проведення оплати згідно платіжного доручення № 68 від 28.02.2017 р.", спростовуються заперечення відповідача щодо сплати всієї суми платіжного доручення № 68 від 28.02.2017 р. в рахунок погашення заборгованості саме за договором про постачання електричної енергії № 734/052110 від 15.09.2016 р.

Не приймається до уваги судом й твердження позивача відносно того, що часткове погашення заборгованості за спожиту електричну енергію на суму 22780,00 грн., перераховану платіжним дорученням № 68 від 28.02.2016 р., відбулось після подачі заяви про збільшення позовних вимог, у звязку з чим в цій частині провадження у справі підлягає припиненню. Обґрунтовуючи свої твердження представник позивача посилається на п. 4.4. Додатку № 2 до Договору 734/052110 та принципи роботи банківської системи "Клієнт-банк", та зазначає, що проведена банком 28.02.2017 р. проплата заборгованості в базі АК "Харківобленерго" відображається 01.03.2017 р., тобто після звернення позивача до суду із заявою про збільшення позовних вимог, яка була подана до канцелярії суду 28.02.2017 р. за вх. 7110.

Дійсно, заява про збільшення позовних вимог (вх. № 7110) була надана до суду та долучена до матеріалів справи 28.02.2016 р., разом з тим суд наголошує, що застосування норми права щодо припинення провадження у справі у звязку з відсутністю предмету спору нерозривно повязане з моментом порушення провадження у справі (у даному випадку прийняття судом заяви в порядку ст.ч. 4 ст. 22 ГПК України), а не з моментом надання заяви до суду. Тобто, припинення провадження у справі на підставі пункту 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж спір був відсутній і до порушення провадження у справі (у даному випадку прийняття судом заяви в порядку ст.ч. 4 ст. 22 ГПК України), то зазначена обставина тягне за собою відмову в позову, а не припинення провадження у справі.

Натомість, у судовому засіданні 06.03.2017 року, подана позивачем заява (вх. № 7110 від 28.02.2017 р.) не розглядалась судом, за клопотанням самого представника позивача, який повідомив суд про необхідність її уточнення, у звязку з чим було оголошено перерву у судовому засіданні до 14.03.2017 р., тобто судом надано позивачу достатньо часу для підтвердження наявної у нього інформації, зокрема, щодо здійснених проплат за договором, задля чого й оголошувалася перерва у судовому засіданні.

Саме у судовому засіданні 14.03.2017 р. судом було розглянуто вищезазначену заяву, яка було у повному обсязі підтримана представником позивача; визначено, що подана позивачем заява (вх. №7110 від 06.03.2017), є по суті в частині стягнення заборгованості за електричну енергію в розмірі 77431,53 грн. - заявою про зміну предмету позову, а в частині стягнення пені у розмірі 4884,67 грн., 3% річних у розмірі 517,75 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1689,02 грн. - заявою про збільшенням розміру позовних вимог та прийнято її до розгляду ухвалою господарського суду Харківської області від 14.03.2017 року.

Тобто, саме з 14.03.2017 року були змінені позовні вимоги позивача, які доповнені вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за електричну енергію за період грудень 2016 - січень 2017 в розмірі 77431,53 грн.

Приймаючи до уваги зарахування позивачем грошових коштів у розмірі 22780,00 грн. в рахунок погашення частини заборгованості за січень 2017 р. за спірним договором 01.03.2017 р., що визнається самим позивачем, то станом на 14.03.2017 року (прийняття судом до розгляду заяви про зміну предмету позову) спір щодо цієї частини заборгованості був відсутній, у звязку з чим у цій частині вимоги позивача є такими, що безпідставно заявлені, тому суд вважає за необхідне відмовити в позові в частині заборгованості за спожиту електричну енергію на суму 22780,00 грн.

Таким чином, станом на час винесення рішення у відповідача залишається непогашеною заборгованість за поставлену електроенергію перед позивачем за договором про постачання електричної енергії № 734/052110 від 15.09.2016 року у розмірі 54651,53 грн.

Враховуючи доведеність факту порушення відповідачем умов діючого законодавства, не надання суду доказів про погашення боргу у повному обсязі, суд знаходить позовні вимоги щодо основного боргу у розмір 54651,53 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи підтверджують несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором в частині оплати вартості електричної енергії за період жовтень 2016 року - січень 2017 року.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач погашення заборгованості з порушенням встановлених Договором строків не оспорює.

Згідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаних положень законодавства позивач просить стягнути з відповідача 517,75 грн. - 3% річних, нарахованих за період жовтень 2016 - січень 2017 року, 1689,02грн. інфляційних втрат, нарахованих за період жовтень 2016 - січень 2017 року.

Перевіривши розрахунки вказаних вимог, суд вважає їх такими, що відповідають вимогам законодавства та обставинам справи, а тому задовольняє позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат у повному обсязі.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені Договором та Законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами п.4.2.1 договору сторони погодили, що за внесення платежів, передбачених п.2.3.3-2.3.4 договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 "Порядок розрахунків", відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індексу інфляції. Сума пені нараховується з дати остаточного розрахунку, зазначеної в додатку № 2 "Порядок розрахунків" до дня ліквідації заборгованості включно.

Пунктом 6 додатку № 2 до договору про постачання електричної енергії сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань, позивач проводить відповідачеві нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, 3% річних з простроченої суми.

Позивач, відповідно до п.4.2.1 договору про постачання електричної енергії, за порушення строків виконання зобов'язання нарахував відповідачу пеню за період жовтень 2016 року-січень 2017року у розмір 4884,67 грн.

Відповідач розміру та правильності здійсненого позивачем розрахунку пені не оспорив, однак подав клопотання про зменшення її розміру на 90%.

Згідно пункту 3 статті 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачена можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

За приписами частини 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на надані позивачем розрахунки заборгованості по пені, 3% річних та інфляційним судом вбачається, що строк прострочення розрахунків з позивачем за отриману електричну енергію є відносно незначним, сума заборгованості відповідачем поступово виплачується, вини власне відповідача у допущенні цього порушення не вбачається. Так, за матеріалів справи та пяснень представників сторін вбачається, що відповідач дійсно не є прибутковою організацією, утримується за рахунок коштів державного бюджету.

Тому, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також з огляду на покладені на відповідача завдання, суд, з урахуванням балансу майнових інтересів сторін, вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача частково, та у відповідності до ст.233 Господарського кодексу України, п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України зменшити розмір пені на 50%. За таких обставин, вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню в розмірі 2442,34 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати у даній справі, що складаються з 1600,00 грн. судового збору, покладаються на відповідача в повному обсязі, як на сторону вину у доведені спору до суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ідент. код 07923280) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ідент. код 00131954; п/р 07 в філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО 351823) суму заборгованості за електричну енергію в розмірі 54651,53 грн. за період грудень 2016 - січень 2017.

3. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ідент. код 07923280) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ідент. код 00131954; п/р 5 в АТ "ОСОБА_3 Аваль" м. Київ, МФО 380805) 2442,34 грн. пені за період жовтень 2016 січень 2017 року; 517,75 грн. - 3% річних за період жовтень 2016 січень 2017 року; 1689,02 грн. інфляційних втрат за період грудень 2016 січень 2017 року; 1600,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. В частині стягнення 22780,00 грн. основного боргу в позові відмовити.

6. В частині стягнення 2442,33 грн. пені в позові відмовити.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор апеляційне подання протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 10.04.2017 р.

Суддя ОСОБА_4