ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2017 р. Справа № 922/4691/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Істоміна О.А. , суддя Пушай В.І.

при секретарі Кладько А.С.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", м. Харків (вх.№601 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 06.02.17 у справі № 922/4691/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Пакс", Харківська обл., м. Дергачі

про стягнення 51876,55 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Харківміськгаз", м. Харків (позивач) просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Пакс" (відповідача) на свою користь основний борг в сумі 51876,55 грн., з посиланням на невиконання відповідачем своїх зобовязань по оплаті отриманих послуг з постачання природного газу у січні 2015 р. за договором №2013/ТП-ПР-8855 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 20.12.2012 р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 28.12.2016 року у справі №922/4691/16 (суддя Ольшанченко В.І.) в позові відмовлено повністю, з посиланням на бездоговорную поставку та ненастання строку оплати.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи при його прийнятті, просить скасувати рішення господарського суду повністю та прийняти нове рішення у справі, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У апеляційній скарзі зазначив, що договір є продовженним та відповідач не розрахувався за отриманий природний газ.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила, що 20.12.2012 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір №2013/ТП-ПР-8855 на постачання природного газу за регульованим тарифом (надалі - договір), за яким постачальник (позивач) протягом 2013 року здійснює споживачу постачання природного газу (далі - газ), в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач (відповідач) оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

У п. 1.2 договору зазначено, що передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі - пункти призначення).

В п. 1.2.1 договору передбачено, що перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається сторонами в додатку 1 до договору.

Пунктом 2.1 договору сторони визначили, що договірні обсяги постачання газу споживачу наводяться в додатку 2 до договору.

У п. 2.6 договору зазначено, що послуги з постачання газу документально оформлюються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору.

Пунктом 2.7 договору передбачено, що постачальник до 05-го числа, наступного за звітним місяцем, направляє споживачу два примірники акту приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника.

У п. 2.8 договору сторони визначили, що споживач протягом двох робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

Пунктом 2.9 договору передбачено, що акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

У п. 4.6 договору зазначено, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно з додатком 2.

Пунктом 10.1 договору сторони визначили, що цей договір набуває чинності з дати підписання та, відповідно до ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 січня 2013 р. та діє до 31 грудня 2013 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

У п. 10.1.1 договору, договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток 2 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений термін.

Пунктом 10.2 договору передбачено, що усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін.

Суд першої інстанції встановив, що 25.12.2013 р. між сторонами була підписана додаткова угода до договору №2013/ТП-ПР-8855 на постачання природного газу за регульованим тарифом, в якій сторони визначили договірні обсяги постачання природного газу на 2014 рік.

Стаття 627 Цивільного кодексу України встановлює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Колегія суддів вважає, що оскільки зазначений договір діяв на протязі 2014 року, за місяц до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не було заявлено про припинення його дії або умов, тобто зазначений договір є продовженим на 2015рік.

Отже, посилання суду першої інстанції на закінчення строку дії спірного договору спростовується наявною в матеріалах справи додатковою угодою від 25.12.2013 р. до договору №2013/ТП-ПР-8855 на постачання природного газу за регульованим тарифом а також фактичним отримуванням відповідачем від позивача природного газу у січні 2015 р. на суму 51876,55 грн., що підтверджує продовження дії договору .

Як свідчать матерали справи, у січні 2015р. відповідачу надані послуги з постачання газу у кількості 6,787 тіс.м.куб. на суму 51876,55 грн., але акт приймання передачі за січень 2015 р. відповідачем не підписаний та оплата за отриманий газ не проведена.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В звязку з чим посилання суду першої інстанції на ненаправлення вимоги про оплату поставленого у січні 2015 р. природного газу в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України та ненастання строку оплати наданих позивачем відповідачу послуг не настав, а від так право позивача не порушене необґрунтоване та суперечить нормам діючого законодавства.

Зазначений договір є договором постачання природного газу за яким постачальник (позивач) протягом 2013 року здійснює споживачу постачання природного газу (далі - газ), в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач (відповідач) оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Отже, у відповідача при отриманні природного газу виникає обовязок оплатити його вартість, тобто строк оплати настав у січні 2015року и право позивача є порушеним.

В звязку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що відповідачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, не відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви позивача можуть бути підставою для його скасування, керуючись ст.ст. 627,638,692 ЦК України, ст.ст. 101-105 ГПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 06.02.17 у справі №922/4691/16 скасувати та прийняти нове рішення. Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробниче підприємство "Пакс" (62300, Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул.Садова, 135; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" (61004, м. Харків, вул. Москалівська, 57/59; 03359552) 51876,55 грн. основного боргу; 1378,00 грн. судового збору; 1515,80 грн. судового збору по апеляційній скарзі.

Наказ доручити видати господарському суду Харківської області.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 29.03.17

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Пушай В.І.