КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2017 р. Справа№ 925/111/17

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Жук Г.А.

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради

на рішення Господарського суду Черкаської області від 21 лютого 2017 року

у справі № 925/111/17 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області

до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради

про стягнення 858,83 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою про стягнення 858,83 грн. шкоди (а.с. 3-5).

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21 лютого 2017 року у справі № 925/111/17 позов задоволено повністю (а.с. 29-32).

Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернувся з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Черкаської області від 21 лютого 2017 року у справі №925/111/17, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради відмовити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 березня 2017 року апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 21 лютого 2017 року у справі №925/111/17 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Жук Г.А.

20 березня 2017 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 21 лютого 2017 року у справі №925/111/17 прийнято до провадження колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді - Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Жук Г.А., справу призначено до розгляду на 05 квітня 2017 року.

27 березня 2017 року від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому він у задоволенні вказаної апеляційної скарги заперечував та просив розглядати апеляційну скаргу без участі представника позивача.

У судове засідання 05 квітня 2017 року представники Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради та Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області не з'явились, про причини неявки колегію суддів не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення за штрихмасовими ідентифікаторами 327, 641 (а.с. 44-45).

Враховуючи заяву позивача про проведення засідання без участі його представника та те, що ухвалою про прийняття апеляційної скарги до провадження учасників процесу було попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами, а неявка представників позивача та відповідача не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представників вказаних осіб.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області призначена пенсія по інвалідності ОСОБА_2, 1961 р.н., яка проживає за адресою АДРЕСА_1, згідно наданих документів, відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р., для призначення якої було враховано довідку про заробітну плату від 26.03.2014 №491/26-5/10, яка видана Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради (а.с. 9).

Матеріалами справи підтверджується, що саме відповідач був роботодавцем ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При проведенні перевірки, щодо підтвердження достовірності Довідки про заробітну плату встановлено, що в Довідці від 26.03.2014 р. №491/26-5/10 виявлено розходження в сумах заробітку для обчислення пенсії між особовими рахунками ОСОБА_2 за 2012-2014 роки та Довідкою про складові заробітної плати від 28.03.2014 р. №491/26-5/10.

Під час складання довідки не було проведено розрахунок в середньому розмірі зазначених надбавок і премій за час перебування ОСОБА_2 у щорічних відпустах - в квітні, серпні, вересні 2012 року, січні, квітні, серпні 2013 року, на лікарняному - в квітні, червні, жовтні, листопаді, грудні 2012 року, в лютому, березні, червні, вересні, жовтні, грудні 2013 року, в січні 2014 року. Згідно вищевикладеного було складено Акт за результатами документальної перевірки достовірності подання довідки про складові заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії по Закону України "Про державну службу" від 06 червня 2016 №326/10 та рекомендовано установі видати нову довідку ОСОБА_2 (а.с. 11-13).

Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради за результатами перевірки надано нову довідку про заробітну плату від 14 липня 2016 року № 939/28-5/10 ОСОБА_2 (а.с. 10).

Після розрахунку пенсії відповідно до нової довідки від 14 липня 2016 № 939/28-5/10 розмір пенсії зменшився.

Відділом з виплати пенсії проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 та виявлено переплату пенсії за період з 31 березня 2014 року по 31 серпня 2016 в сумі 858,83 грн. (а.с. 8).

Управлінням Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради було направлено претензію від 13 вересня 2016 року № 29 про відшкодування шкоди у розмірі переплаченої пенсії в сумі 858,83 грн. (а.с. 14).

11 жовтня 2016 року від Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради надійшла відповідь на претензію, якою відмовленої у її задоволенні (а.с. 15).

Враховуючи викладені обставини, позивач звернувся зі вказаним позовом та просив стягнути з відповідача 858,83 грн. шкоди у розмірі переплаченої пенсії, завданої в результаті подання відповідачем довідки для нарахування пенсії колишньому працівнику з невірними даними.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такого виду відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди та її розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб'єктивного права. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Пунктом 2 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 р. № 6-4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 р. за № 374/7695, визначено, що переплатою пенсій та грошової допомоги є сума пенсій та грошової допомоги, виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

За приписами ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18.06.2013 у справі № 21-204а13).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що видана відповідачем довідка від 26.03.2014 р. №491/26-5/10 про заробітну плату ОСОБА_2 містила недостовірні дані щодо розмірів заробітку останнього, що відображено в Акті від 06.06.2016 р. №326/10 за результатами документальної перевірки достовірності подання довідки про складові заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії по Закону України "Про державну службу", зокрема розбіжності в сумах заробітку для обчислення пенсії між особовими рахунками ОСОБА_2 за 2012-2014 роки та вказаною довідкою.

Управлінням Пенсійного фонду України на підставі довідки про заробіток для обчислення пенсії № 939/28-5/10 від 14.07.2016 р., наданої відповідачем, проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з урахуванням достовірних даних про його заробіток та визначено суму надміру виплаченої пенсії за період 31.03.2014 р. по 31.08.2016 р. в розмірі 858,83 грн.

Отже, надання відповідачем недостовірної довідки для пенсійного органу свідчить про наявність з боку відповідача протиправної поведінки в даному питанні. Крім того, факт протиправної поведінки відповідача підтверджується також Актом перевірки від 06.06.2016 р. №326/10, складеним посадовою особою, який є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою полягає у тому, що саме надання відповідачем недостовірної довідки про заробітну плату при призначенні пенсії ОСОБА_2 для пенсійного органу призвело до надмірного нарахування та виплати пенсійних коштів застрахованій особі на суму 858,83 грн., що є для органів Пенсійного фонду України шкодою, яка підлягає відшкодуванню.

При цьому, відповідачем не доведено за допомогою законодавчо встановлених засобів доказування відсутність своєї вини у завданні шкоди позивачеві на суму 858,83 грн.

Отже позивачем доведено належними доказами наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення у діях відповідача.

При цьому є безпідставними посилання відповідача на відсутність нормативного документу, який би врегульовував порядок складання довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії, з огляду на наявність постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, яка регулює питання обчислення середньої заробітної плати для оплат часу щорічної відпустки та провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки та постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266, яка врегульовує розмір щомісячних виплат за місяці перебування на лікарняному, розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід), для застрахованих осіб, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки у діях відповідача наявний склад порушення умов пенсійного законодавства, внаслідок чого завдано шкоди державі, від імені якої виступають органи Пенсійного фонду України, позовні вимоги про стягнення зазначеної шкодили підлягають задоволенню.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає про вірність доводів відповідача про невірне відшкодування за рахунок відповідача сум судового збору з огляду на наступне.

Відповідно до пунктів 18, 19 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України, а також органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

При цьому, як зазначено у п. 4.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України" у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору: у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов невірного висновку в частині відшкодування за рахунок відповідача суми судового збору за розгляд вказаної справи судом першої інстанції, а тому у вказаній частині апеляційна скарга Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 21 лютого 2017 року у справі №925/111/17 підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Черкаської області від 21 лютого 2017 року у справі №925/111/17 підлягає зміні в частині розподілу судових витрат.

При цьому, враховуючи вищезазначені роз'яснення, викладені у п. 4.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України", розподіл судових витрат згідно до ст. 49 ГПК України не проводиться.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 4 ч. 1 ст. 103, ст.ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на рішення Господарського суду Черкаської області від 21 лютого 2017 року у справі №925/111/17 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 21 лютого 2017 року у справі №925/111/17 змінити, шляхом виключення пункту 3 резолютивної частини зазначеного рішення та зі сторінки третьої мотивувальної частини вказаного рішення тексту такого змісту: "Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України. В зв'язку з тим, що відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Пенсійний фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору, то судові витрати стягуються з відповідача в доход Державного бюджету України в розмірі 1 600 грн. 00 коп.".

3. Справу №925/111/17 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

Г.А. Жук