ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.03.2017 Справа № 904/1829/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро

до Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, с. Покровське Нікопольського району Дніпропетровської області

про стягнення 136535,87 грн

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від позивача: головний юрисконсульт Горобець Ю.В., довіреність від 20.12.2016;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, (далі - відповідач), у якій заявив вимогу про стягнення основного боргу у сумі 135044,83 грн, пені у сумі 1346,75 грн та 3% річних у сумі 144,29 грн, нарахованих позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору №1141049G9IBB056 на постачання природного газу, укладеного між сторонами 19.05.2016.

У судовому засіданні, призначеному на 23.03.2017, представник відповідача не з'явився, але 23.03.2017 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

23.03.2017 представниками сторін подано до суду заяву про затвердження мирової угоди з примірником оригіналу тексту мирової угоди від 20.03.2017.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, заслухавши представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (далі - постачальник, позивач) та Покровською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області, (далі - споживач, відповідач) було укладено договір №1141049G9IBB056 на постачання природного газу, за умовами п.1.1 якого постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2016 році природній газ (далі-газ), а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строках та порядку, що визначені договором.

Річний плановий обсяг постачання газу - до 106,426 тис. куб. м., які відповідно до п. 1.3 договору заплановані на січень, лютий, березень 2016 року (п. 1.2 договору).

Згідно п. 3.1. розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем.

Сторони додатковою угодою № 1 від 19.07.2016 зменшили суму договору на 290641,63 грн та річний плановий обсяг постачання газу - до 69,408 тис. куб. м., додатковою угодою № 2 від 31.10.2016 зменшили річний плановий обсяг постачання газу - до 63,3247 тис. куб. м. та встановили ціну за 1000 куб. м. газу у розмірі 8636,50 грн разом з ПДВ, додатковою угодою № 3 від 30.11.2016 зменшили річний плановий обсяг постачання газу - до 61,162 тис. куб. м. та встановили ціну за 1000 куб. м. газу у розмірі 9 022,24 грн разом з ПДВ та додатковою угодою № 4 від 27.12.2016 зменшили суму договору на 307 577,86 грн та річний плановий обсяг постачання газу - до 27,071 тис. куб. м.

30.12.2016 між постачальником та споживачем укладено додаткову угоду № 5 до договору, якою змінили пункт 1.1 договору, а саме: "Постачальник зобов'язаний передати у власність споживачу у 2016 році та у січні 2017 року природний газ (згідно з Державним класифікатором продукції та послуг ДК 016-2010 код 06.20.1 (09123000-7) Газ природний) (далі-газ), а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором" та встановили плановий обсяг постачання газу у січні 2017 року - до 15,000 тис. куб. м. Також продовжили дію договору змінивши: "Цей Договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31 січня 2017 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення".

Додатковою угодою № 6 від 30.01.2017 сторони встановили, що загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором і становить 284 843,22 грн разом з ПДВ - 20%.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до п.п.3.2 та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором (п.3.4 договору).

Відповідно до п. 4.2.1 договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, на підставі складання актів приймання-передачі природного газу, які надаються постачальником.

Згідно з вимогами п.4.7 договору звірка розрахунків здійснюється сторонами протягом десяти днів з дати пред'явлення вимоги про це однієї із сторін на підставі відомостей про фактичну оплату вартості газу споживачем та актів приймання-передачі газу.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань з споживача згідно п.6.2.1. договору, стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов договору та для потреб споживача, позивачем було передано відповідачу у січні 2017 року, - 14,968 тис.м3 природного газу на суму 135 044,83 грн, що підтверджується актом прийому-передачі газу № ДОЗ00002736 від 31.01.2017, підписаним обома сторонами.

Відповідач в порушення умов договору не виконав свої зобов'язання щодо вчасної та повної оплати за спожитий природний газ в січні 2017 року, в результаті чого у останнього виникла заборгованість у сумі 135 044,83 грн.

Отже, неналежне виконання відповідачем зобов'язання щодо оплати послуг і стало причиною звернення позивача до суду з цим позовом.

Предметом спору у цій справі є стягнення основного боргу у сумі 135 044,83 грн, пені у сумі 1346,75 грн та 3% річних у сумі 144,29 грн.

Виходячи з того, що сторонами подано заяву про затвердження мирової угоди, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1-4 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами. До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін. Мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету позову. Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Розглянувши подану мирову угоду, перевіривши повноваження представників сторін на вчинення дій щодо її підписання (зі сторони позивача вона підписана директором Соболь Т.В., яка діє на підставі Статуту, а зі сторони відповідача сільським головою Хнюкало М.В., який діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"), суд встановив, що умови укладеної між сторонами мирової угоди б/н від 20.03.2017 у цій справі стосуються лише прав та обов'язків сторін щодо предмету спору. Одночасно суд роз'яснив представникам сторін правові наслідки укладення мирової угоди та припинення провадження у справі, які передбачені ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, якими є недопущення повторного звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Відповідно до п.п. 3.19 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову (частини перша і третя статті 78 ГПК). Мирова угода підписується особами, уповноваженими представляти сторони в господарському суді (стаття 28 ГПК). Треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, користуються усіма правами позивача (частина третя статті 26 ГПК) і, отже, вправі укладати мирові угоди на загальних підставах. Мирова угода може бути укладена і стосовно певної частини позовних вимог. Умови мирової угоди мають бути викладені чітко й недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання. Суддя має роз'яснити сторонам процесуальні наслідки припинення провадження зі справи, зазначивши про це в ухвалі. В ухвалі про затвердження мирової угоди у резолютивній частині докладно й чітко викладаються її умови і зазначається про припинення провадження у справі (пункт 7 частини першої статті 80 ГПК), а також вирішуються питання, пов'язані з судовими витратами у справі. Затвердження судом мирової угоди з одночасним припиненням провадження у справі є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розглядатися як два самостійних акти - окремо щодо затвердження мирової угоди і щодо припинення провадження. Господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов'язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета. У зв'язку з цим, зокрема, не можуть включатися до мирової угоди умови щодо застосування неустойки (штрафу, пені) за невиконання її умов. Наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи припинено. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди: - якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах; - якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про зобов'язання виконати мирову угоду, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена господарським судом.

У випадку невиконання мирової угоди, ухвала про її затвердження може бути пред'явлена до виконавчої служби для примусового виконання.

Враховуючи, що укладена між сторонами мирова угода не суперечить вимогам чинного законодавства України, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, здійснена в інтересах обох сторін та не зачіпає інтереси інших осіб, суд згідно зі статтями 78, 80 Господарського процесуального кодексу України затверджує мирову угоду.

Тому провадження у справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п. 7 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд виходить з наступного.

Пунктом 4.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7 передбачено, що у разі винесення господарським судом ухвали про затвердження мирової угоди між сторонами (пункт 7 частини першої статті 80 ГПК), в якій сторони дійшли згоди, у тому числі й стосовно розподілу судового збору, суд має право затвердити цю угоду, якщо вона не суперечить законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи. У таких випадках суд у своїй ухвалі повинен навести зміст цієї угоди. Якщо ж сторони не зазначили в мировій угоді про розподіл сум судового збору або не дійшли згоди з даного питання, господарський суд у залежності від конкретних обставин справи покладає судовий збір на сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір (частина друга статті 49 ГПК).

Враховуючи те, що сторони відповідно до п. 3 мирової угоди домовились про відшкодування відповідачем витрати по сплаті судового збору у сумі 2048,04 грн позивачу, суд погоджується з твердженням сторін та витрати по сплаті судового збору покладає на відповідача, як на сторону, з вини якої виник спір.

Керуючись ст.ст. 49, 78, п. 7 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Затвердити мирову угоду від 20.03.2017 у справі № 904/1829/17, укладену між:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", 49044, місто Дніпро, вулиця Шевченка, будинок 2, , (стягувач),

та

Покровською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області, 53273, Дніпропетровська область, Нікопольський район, село Покровське, вулиця Калнишевського, будинок 19-Б, , (боржник),

наступного змісту:

" МИРОВА УГОДА

20 березня 2017 року м. Дніпропетровськ

Дана угода укладена між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" - Позивач, в особі директора Соболь Т.В., який діє на підставі статуту та Покровською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області - Відповідач, в особі сільського голови Хнюкало М.В., який діє на підставі ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", враховуючи майнові інтереси один одного, керуючись ст. 78 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до умов цієї угоди сторони домовились про наступне:

1. Відповідач зобов'язується в термін до 31.03.2017 року включно сплатити Позивачу основну суму боргу в розмірі 135044,83 грн.

2. Позивач позбавляється права на стягнення штрафних санкцій в сумі 1491,04 грн, з яких: 1 346,75 грн - пеня, 144,29грн - 3% річних.

3. Відповідач зобов'язується в термін до 31.03.2017 року відшкодувати Позивачу витрати по сплаті судового збору в розмірі 2048,04 грн на р/р 0, МФО 300647, ПАТ Банк "Кліринговий Дім" м. Київ, .

4. Дана мирова угода направляється сторонами до Господарського суду Дніпропетровської області для її затвердження.

5. Ухвала Господарського суду Дніпропетровської області про затвердження даної мирової угоди є виконавчим документом згідно пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження".

6. У разі несплати Відповідачем суми основного боргу чи витрат понесених Позивачем при зверненні до суду в строки зазначені в п.1, п.3 даної мирової угоди, Позивач має право направити ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області про затвердження цієї мирової угоди до казначейської служби для виконання.

7. Дана мирова угода підписана у трьох примірниках які мають однакову юридичну силу, один для Позивача, другий для Відповідача, третій для суду.

Директор Голова Покровської сільської ради

ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" Нікопольського району

Дніпропетровської області

___________ _________

Т.В.Соболь М.В. Хнбкало ".

2. Провадження у справі припинити.

3. Ухвала набрала законної сили 23.03.2017.

4. Ухвала є виконавчим документом відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження", із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 03.11.2016 № 1730-VIII.

5. Строк пред'явлення ухвали до виконання: до 01.04.2020.

Суддя В.Д. Воронько