ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" березня 2017 р.Справа № 922/1/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання Каюков Ю.В.

розглянувши матеріали справи

за позовом ТОВ "Порше Лізинг Україна", м. Київ
до ТОВ "Постман", смт. Покотилівка
про стягнення коштів у розмірі 120 936,05 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

за відсутності клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю "Постман", про стягнення заборгованості по сплаті лізингових платежів за договором про фінансовий лізинг № 00005940 від 09 жовтня 2012 року у розмірі 11 417,98 грн., плати за фактичний час користування об'єктом лізингу у розмірі 11 257,49 грн., збитків у розмірі 91 052,53 грн., пені у розмірі 1 945,90 грн., 3% річних у розмірі 583,77 грн. інфляційних втрат у розмірі 4 678,38 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов'язання за договором про фінансовий лізинг № 00005940 від 09 жовтня 2012 року.

Ухвалою судді господарського суду Харківської області від 05 січня 2017 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 922/1/17 і призначено її до слухання у судовому засіданні на 24 січня 2017 року. 24 січня 2017 року, ухвалою судді господарського суду Харківської області, відкладено розгляд даної справи до 21 лютого 2017 року. Ухвалою судді господарського суду Харківської області від 21 лютого 2017 року задоволено клопотання представника позивача про продовження строку розгляду спору на 15 днів, продовжено строк розгляду спору до 18 березня 2017 року, розгляд справи відкладено до 14 березня 2017 року.

13 березня 2017 року розпорядженням начальника відділу управління персоналом за № 262 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи", в зв'язку з відставкою судді ОСОБА_1, призначено проведення повторного автоматичного розподілу даної справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи №922/1/17 призначено суддю Калініченко Н.В. Відповідно до приписів ч. 4 п. 3.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р., у разі зміни складу суду розгляд справи починається заново, а отже спочатку починається й перебіг строку вирішення даного спору.

В призначене судове засідання 14 березня 2017 року представники сторін не з'явилися, витребувані судом документи не надали, разом з цим, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Суд, розглянувши заяву позивача про збільшення позовних вимог (вх. № 3920 від 06 лютого 2017 року) відповідно до якої позивач просить суд, стягнути з відповідача заборгованості по сплаті лізингових платежів за договором про фінансовий лізинг № 00005940 від 09 жовтня 2012 року у розмірі 19 318,54 грн., плати за фактичний час користування об'єктом лізингу у розмірі 18 678,20 грн., збитків у розмірі 91 052,52 грн., пені у розмірі 3 556,97 грн., 3% річних у розмірі 1 065,60 грн., зазначає наступне. Проаналізувавши заяву позивача (вх. № 3920 від 06 лютого 2017 року) про збільшення позовних вимог суд встановив, що даною завою позивачем збільшено кількісні показники внаслідок збільшення періоду нарахування заборгованості по лізинговим платежам; плати за фактичний час користування об'єктом лізингу; пені; 3% річних та інфляційних втрат.

Приписами ч. 4 ст. 22 ГПК України внормовано право позивача, до прийняття рішення по справі, збільшити розмір позовних вимог.

Вищий господарський суд України у Постанові № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського кодексу України судами першої інстанції" Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року (п. 3.10 постанови) роз'яснив господарським судам, що передбачене частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити розмір позовних вимог може бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. Якщо ж до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано доказів сплати суми судового збору у встановленому порядку та розмірі (з урахуванням такого збільшення), то відповідна заява повертається господарським судом на підставі пункту 4 частини першої статті 63 ГПК.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, виходячи з того, що позивачем у заяві про збільшення позовних вимог (вх. № 3920 від 06 лютого 2017 року) заявлено до стягнення грошові кошти у сукупному розмірі 141 893,86 грн., то відповідно й судовий збір підлягає сплаті у розмірі 2 128,40 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з даним позовом до суду було надано до платіжне доручення № 50033881 від 06 грудня 2016 року на суму 1 814,04 грн. (виходячи з ціни позову 120 936,05 грн.), а отже підлягає сплаті судовий збір за подання заяви про збільшення позовних вимог у розмірі 314,36 грн. (виходячи з ціни позову 141 893,86 грн).

Судом при досліджені квитанції № 346 від 23 січня 2017 року на суму 152,21 грн., наданої позивачем в якості доказу на підтвердження сплати суми судового збору (виходячи з нової ціни позову заявленої позивачем у заяві про збільшення розміру позовних вимог (вх. №3920 від 06 лютого 2017 року)) встановлено, що позивачем не сплачено судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі, а саме - сплачено лише 152,21 грн., підлягає сплаті 314,36 грн., перераховані кошти не на реквізити господарського суду Харківської області. Отже квитанція № 346 від 23 січня 2017 року не є належним доказом сплати судового збору за подання заяви про збільшення позовних вимог (вх. № 3920 від 06 лютого 2017 року).

Крім того, як вбачається з протоколу судового засідання від 21 лютого 2017 року представник позивача був присутнім під час вказаного засідання суду, та обізнаний про те, що надана ним до заяви про збільшення позовних вимог (вх. № 3920 від 06 лютого 2017 року) квитанція не є належним доказом про сплату судового збору у встановленому законом порядку та розміру, з огляду на, що від останнього ухвалою суду від 21 лютого 2017 року було витребувано правове обґрунтування щодо подання заяви про збільшення позовних вимог (вх. № 3920 від 06 лютого 2017 року). Однак позивач дану вимогу суду не виконав, докази сплати судового збору за подання заяви не надав, більш того й в засідання суду не з'явився, хоча його явка судом була визнана обов'язковою.

Враховуючи вище викладене в сукупності, суд повертає без розгляду товариству з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" заяву про збільшення позовних вимог (вх. № 3920 від 06 лютого 2017 року), на підставі п.4 ч.1 ст. 63 ГПК України.

Судом з'ясовано, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом.

Правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом (с. 4-2 ГПК України).

Згідно ч. 1 та 3 ст. 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статті 77 ГПК України, господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів.

Враховуючи неявку представників сторін в призначене судове засідання, відсутність доказів належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильності застосування законодавства, забезпечення принципів рівності та змагальності сторін, суд вважає за необхідне, не переходячи до початку розгляду справи по суті, відкласти розгляд справи.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4-2, 4-3, 22, 33, п. 4. ч. 1 ст. 63, ст.ст. 69, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути заяву про збільшення позовних вимог (вх. № 3920 від 06 лютого 2017 року) разом з оригіналом квитанції № 346 від 23 січня 2017 року на суму 152,21 грн. товариству з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» - без розгляду.

Розгляд справи відкласти на "03" квітня 2017 р. о 10:10

Сторонам в повному обсязі виконати вимоги попередніх ухвал суду по даній справі.

Попередити учасників судового процесу, що у разі неявки їх представників у судове засідання та/або ненадання витребуваних судом документів, суд має право розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України, а за ухилення від вчинення дій, покладених на них господарським судом, до них можуть буди застосовані санкції, передбачені ст. 83 ГПК України або може бути винесена окрема ухвала керуючись ст. 90 ГПК України.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/1/17