ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 р. Справа №917/2091/16

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз", 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Леонова, 5

про стягнення 571 988,84 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: Красницька - Келембет А.С.

В судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 85 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення заборгованості за договором на поставку обладнання і виконання монтажних робіт №16 від 31.07.2014 р. в сумі 571 988,84 грн., з яких: 206 000,00 грн. - заборгованість за обмуровочні роботи; 262 782, 84 грн. - вартість затрачених на обмуровку матеріалів; 103 206,00 грн. - розмір неустойки та розірвання договору №16 на поставку обладнання і виконання монтажних робіт від 31.07.2014 року в частині виконання ФОП ОСОБА_1 комплексу робіт, а саме: "монтаж системы КиПа; наладочные работы; пуско-наладочные работы; обучение рабочего персонала."

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує, надав письмово обґрунтований відзив на позовну заяву в якому зазначає, що роботи обмуровки котла були виконані з матеріалу ТОВ "ВКП "Котлогаз", яке товариство змушене було передати з тим щоб мінімізувати збитки від зриву строків поставки та наладки обладнання. На підтвердження придбання матеріалів відповідач надав суду первинну бухгалтерську документацію. Суд поданий відзив з додатками прийняв та залучив до матеріалів справи.

23.02.2017р. позивач надав суду заперечення на відзив з копіями постанов по справі №911/445/16 та №911/4675/15. Суд подане заперечення з додатками прийняв та залучив до матеріалів справи.

23.02.2017р. за вх. канцелярії суду №2674 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у відповідності до якої позивач просить суд стягнути з ТОВ "ВКП "Котлогаз" заборгованість за обмуровочні роботи в розмірі 206000,00 грн., 3% річних по обмуровочних роботах в розмірі 7 940,88 грн., інфляційні втрати по обмуровочних роботах в розмірі 54 984,08 грн., вартість затрачених на обмуровку матеріалів - 188501,00 грн., 3% річних по обмуровочних матеріалах 4 527,11 грн., інфляційні по обмуровочних матеріалах 21 990,22 грн., а також розірвати договір №16 від 31.07.2014р. в частині виконання ФОП ОСОБА_1 комплексу робіт, а саме: монтаж системы КиПа; наладочные роботы; пуско-наладочные роботы; обучение робочего персонала".

Розглянувши подані позивачем заяви про уточнення позовних вимог, суд відзначає наступне.

Частиною 4 ст. 22 ГПК України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Господарським процесуальним кодексом, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову;

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог;

- об'єднання позовних вимог;

-зміну предмета або підстав позову (п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви до початку розгляду господарським судом справи по суті.

Відповідно до протоколу судового засідання розгляд справи по суті розпочався 07.02.2017р., позивач в заяві від 23.02.2017р. змінює предмет та підставу позову в частині нарахування 3% річних, інфляційних втрат по обмуровочних роботах та по обмуровочних матеріалах, а також вартості обмуровочних матеріалів подавши новий розрахунок позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд відмовляє позивачу в задоволенні заяви від 23.02.2017р. за вх. канцелярії суду №2674 в частині стягнення 3% річних по обмуровочних роботах в розмірі 7 940,88 грн., інфляційних втрат по обмуровочних роботах в розмірі 54 984,08 грн., 3% річних по обмуровочних матеріалах 4 527,11 грн., інфляційних втрат по обмуровочних матеріалах 21 990,22 грн.

В позові позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 103206,00 грн. та вартість затрачених на обмурівку матеріалів в розмірі 262782,84 грн. В заяві від 23.02.2017р. позивач до стягнення пеню не заявляє, а вартість затрачених на обмурівку матеріалів просить стягнути в розмірі188501,00 грн. та надав суду новий розрахунок ціни позову.

За своїм змістом заява в частині стягнення пені та вартості затрачених на обмуровку матеріалів є фактично заявою про зменшення позовних вимог.

В п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що у разі прийняття судом зміни (у бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. За п. 4.6 цієї Постанови зменшення позивачем суми позову не є відмовою від позову. В такому випадку припинення провадження в частині зменшення відповідної суми не здійснюється, - про таке зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору залишається вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

23.02.2017р. за вх. канцелярії суду №2746 від ТОВ "ВКП "Котлогаз" надійшло клопотання про призначення експертизи товаро-транспортних накладних, щодо справжності, оригінальності відтисків печаток.

Як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у Постанові № 4 від 23.03.2012 р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені у клопотанні сумніви ґрунтуються лише на припущеннях відповідача, та, вочевидь, спрямовані до затягування судового процесу, з огляду на часткову оплату отриманого товару відповідачем.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 -69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Отже, суд не вбачає в даному випадку необхідності для призначення експертизи та потреби у спеціальних знаннях.

16.03.2017р. за вх. канцелярії суду №3688 від представника ТОВ "ВКП "Котлогаз" надійшло клопотання про залишення позову без розгляду з огляду на те, що позивачем не надано суду належного розрахунку ціни позову. Суд задовольнив подану заяву в частині стягнення вартості затрачених на обмурівку матеріалів, в іншій частині відмовив з огляду на необгрунтованість та безпідставність.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, суд спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані докази, суд встановив:

Між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1) та Товариством з обмеженою відповідальністю " Виробничо-комерційним підприємством "Котлогаз" (далі -ТОВ "ВКП "Котлогаз") 31 липня 2014 року укладений Договір №16 на поставку обладнання та виконання монтажних робіт (далі - Договір, а.с.10-15).

За умовами Договору, Виконавець (ФОП ОСОБА_1) зобов"язується в строки передбачені договором, специфікацією, графіком виконання робіт, виготовити, передати у власність (поставити) товар, вказаний в специфікації (додаток №1), виконати комплекс робіт (далі роботи), відповідно строків вказаних в договорі, а Замовник (ТОВ "ВКП "Котлогаз") зобов"язується прийняти та оплатити за виготовлений товар, поставлений товар, а також за виконані роботи виконавцю на умовах даного договору (п.1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору, ціна, найменування, вартість, кількість товару вказано в додатку №1, додатку №2, а також в накладній.

Згідно п. 1.4 договору, на умовах та в порядку вказаного договору, Виконавець, зобов"язується власними силами, з застосуванням власного матеріалу, техніки, інструментів виконати комплекс робіт за завданням замовника, вартість яких складає 228 810,00грн.

Строк виконання поставки обладнання складає 45 робочих днів з моменту проведення першої передоплати замовником/генпідрядником, відповідно до п. 2.2 договору (п. 1.5 договору).

Згідно п. 1.6 договору, строк виконання монтажних, налагоджувальних, пуско- налагоджувальних робіт складає 45 робочих днів з моменту фактичної поставки обладнання на об"єкт.

В пункті 1.7. Договору № 16 сторони погодили, що Замовник зобов'язаний повідомити Виконавця за 15 днів про завершення тепломеханічної частини монтажу та про виконання ним гідравлічного опробування котла економайзера, після завершення яких Виконавець може почати виконувати обов'язки за Договором.

Як передбачено п. 2.1 договору та додатком №1, загальна вартість договору становить 3 542 259,56 грн., яка складається з вартості обладнання в розмірі 3 313 449,56грн в т.ч. ПДВ та вартості виконаних робіт в розмірі 228 810,00 грн в т.ч. ПДВ.

Відповідно до п. 2.2 договору, оплата вартості товару проводиться Замовником у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця.

Порядок оплати за договором за виготовлення та поставку товару:

- передоплата в розмірі 40% від вартості товару в строк 5 банківських днів з моменту підписання договору, виставлення рахунку;

- проміжний платіж 40% від вартості товару в строк 15 банківських днів з моменту попередньої оплати;

- наступний платіж 10% від вартості обладнання в строк 5 банківських днів з моменту поставки товару на об"єкт Замовника;

- остаточний платіж 10% від вартості товару проводиться по закінченню 1 календарного місяця с моменту введення в експлуатацію результатів виконаних робіт в строк 5 банківських днів з моменту виставлення рахунку.

Пунктом 2.4 Договору визначено, що оплата вартості виконаних робіт проводиться Замовником шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця в наступному порядку:

- передоплата 50% від вартості робіт по Договору в термін 5 банківських днів з моменту прийняття площадки для виконання робіт, вказаних в п. 1..4 Доовору, після виставлення рахунку.

- кінцевий розрахунок в розмірі 50% від вартості робіт Замовник проводить протягом 5 банківських днів по факту виконання робіт, відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт, підписаного Сторонами.

Взаєморозрахунок за даним Договором між Сторонами проводиться за фактично виконані послуги (виготовлення, поставка, монтаж, пусконалагоджувані роботи і т.д.) по Договору шляхом перерахування Замовником на розрахунковий рахунок виконавця грошових коштів в сумі відповідно до п. 2.1 Договору, та відрахуванням вартості генпідрядних послуг в розмірі 5 % від загальної суми Договору.

Згідно з п.3.1. договору, виконавець поставляє товар на об'єкт замовника за адресою: м. Тетіїв, Київська обл., вул. Карла Маркса, 183. Умови Інкотермс 2010 р. DDP.

Відповідно до умов Інкотермс 2010 р. DDP - продавець надає в розпорядження покупцеві товар в зазначеному місці. Таким місцем відповідно до договору є м. Тетіїв, Київська обл., вул. Карла Маркса, 183.

Згідно з п.п. 10.1., 10.4. Договору сторони домовилися, що даний Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін та діє до повного його виконання. Одностороннє розірвання договору не допускається, крім випадків, встановлених договором або законодавством.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ФОП ОСОБА_1 виконав монтажні роботи - обмуровочні роботи котла, відповідно до п. 1.4 Договору в повному обсязі, на суму 206 000,00 грн. Акт виконаних робіт від 07.09.2015р.(а.с.18) позивачем було направлено на адресу відповідача. Проте, відповідач відмовляється його підписувати та оплачувати виконані роботи посилаючись на те, що його не влаштовує форма направленого акта виконаних робіт, оскільки він складений не за за формою кб-2в, а також роботи з обмуровки котла позивачем виконані частково і не з власного, а з матеріалу ТОВ "ВКП "Котлогаз", яке товариство змушене було передати з тим щоб мінімізувати збитки від зриву строків поставки та наладки обладнання (а.с.21).

08.10.2015р. позивач на адресу відповідача направив лист в якому зазначив, що Наказ Мінрегіонбуду України від 4 грудня 2009 року № 554, яким затверджено форму акта кб-2в та довідку форми кб-3 втратив чинність, а також заперечив факт надання Замовником будь-яких матеріалів по обмуровці котла.

В зв"язку з проведенням розрахунку понесених витрат на закупівлю, доставку та вивантаженням матеріалів позивач виставив відповідачу рахунок №3 від 29.02.2016р. в якому вказав вартість матеріалів і рахунок на який необхідно перерахувати кошти.

Крім того, 01.03.2016р. ФОП ОСОБА_1 надіслав на адресу ТОВ "ВКП "Котлогаз" повідомлення, щодо розірвання договору в частині виконання робіт, а також рахунок на оплату задіяних матеріалів при обмуровці котла та рахунок за обмуровочні роботи

Зважаючи на те, що Замовником роботи не оплачені ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду про стягнення з ТОВ "ВКП "Котлогаз" заборгованості за обмуровочні роботи, в розмірі 206000,00 грн. та вартості затрачених на обмуровку матеріалів в розмірі 188501,00 грн. (відповідно до заяви від 23.02.2017р. а.с.221-223)

В ході розгляду справи судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" було подано до суду позов про стягнення з суб"єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 951451,51 грн у т.ч.: 381386,05грн основної заборгованості та 570065,47грн неустойки за період з 21.10.2014 по 20.04.2015. В обґрунтування заявлених вимог, ТОВ "ВКП "Котлогаз" посилається на те що, СПД ОСОБА_1 порушено зобов"язання за договором на поставку обладнання та виконання монтажних робіт №16 від 31.07.2015, в частині поставки обладнання у встановлений договором строк.

Рішенням господарського суду Київської області від 07.12.2015р. по справі №9114675/15 позовні вимоги задоволені частково, стягнуто з СПД ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 381 386,05 грн, а саме за непоставлений товар та з урахуванням вирахування вартості послуг генпідрядних послуг в розмірі 5% від загальної вартості договору та частково пеню в розмірі 20823,00грн. В іншій частині, щодо стягнення пені в розмірі 549 242,47грн., суд відмовив.

30.03.2016р. Київським апеляційним господарським судом з посиланням на приписи ст.ст. 11, 179, 530, 613, 615, 627, 628, 629, 712, 837 ЦК України, умови договору №16 поставки обладнання і виконання монтажних робіт від 31.07.2014р. визначені сторонами, зокрема, у його п. 1.7., про обов'язок саме Замовника (Позивача) перед виконанням Виконавцем (Відповідачем) обумовлених цією угодою робіт (реконструкція котла) повідомити останнього за 15 днів про завершення тепломеханічної частини монтажу і про виконання ним гідравлічного опробування котла економайзера, тільки після завершення яких Виконавець міг почати виконувати свої зобов'язання за Договором та, з урахуванням представлених доказів у справі, встановивши, що вказані умови Договору не були виконані самим Позивачем, яке, у свою чергу, свідчить про те, що строк виконання зобов'язання за Договором у Відповідача не настав, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ "ВКП "Котлогаз", у зв'язку з чим, скасувавши рішення суду першої інстанції про часткове задоволення даного позову, прийняв нове рішення - про відмову в такому позові.

Вказана постанова була 07.06.2016р. Вищим господарським судом залишена без змін.

При винесенні рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів. Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (стаття 179 Цивільного кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як встановлено колегією суддів Київського апеляційного господарського суду за правовим змістом відносини сторін є змішаним договором, який містить елементи договору підряду та договору поставки, оскільки відповідач зобов'язався не лише поставити, а й виготовити товар.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На виконання пункту 1.4 Договору, ФОП ОСОБА_1 виконав обмуровочні роботи котла на загальну суму 206 000,00 грн.

Позивачем надані суду докази на підтвердження того, що при обмуровці котла ФОП ОСОБА_1 використовував свої матеріали, техніку та інструменти, а саме: Товаротранспортна накладна № 18 від 29.06.2015 р., Акт списання матеріалів від 29.06.2015 р. на загальну суму - 260990,04 грн., Товаротранспортна накладна № 19 від 01.07.2015 р., Товаротранспортна накладна № 24 від 05.08.2015 p., Акт списання матеріалів від 05.08.2015 р. на загальну суму 1792,80 грн. Всього матеріалів на загальну суму - 262782,84 грн. (а.с.24-28)

Відповідно до п. 5.1 Договору позивачем було складено та направлено на адресу ТОВ ВКП "Котлогаз" акт виконаних робіт від 07.09.2015 р. для підпису. Проте, відповідач вказаний акт позивачу не повернув.

В зв'язку з цим ФОП ОСОБА_1 направив на адресу ТОВ "ВКП "Котлогаз" вимогу про сплату вих № 320 від 07.09.2015 р. з додаванням акта виконаних робіт, в якій просив підписати даний акт та провести розрахунок за виконану роботу.

Відповідно до п. 2.4 Договору Замовник зобов'язаний був провести передоплату в розмірі 50% від вартості робіт по Договору, з моменту приймання площадки для виконання робіт та провести повний розрахунок за виконані роботи в 5-денний термін по факту виконаних робіт, відповідно до акту виконаних робіт, підписаного сторонами.

ТОВ ВКП "Котлогаз" надало відповідь (вих № 3420 від 02.10.2015 p.) в якому зазначає, що їх не влаштовує форма направленого акта виконаних робіт, тому що акт не відповідає формі кб-2в, а також просить підписати накладну, відповідно до якої ФОП ОСОБА_1 отримав від Замовника матеріали на обмуровку котла.

Відповідно до п. 1.4 Договору при обмуровці котла Виконавець зобов'язується використовували свої матеріали, техніку та інструменти. Сума робіт визначена за домовленістю сторін в додатку до договору. Відповідно до п.5.2. Договору - у випадку претензій до виконаних робіт Замовник у 3 денний термін після отримання акта прийому - передачі виконаних робіт повинен був або підписати акт або направити перелік претензій по роботі. В зазначений термін претензій по роботі і по вартості виконаних робіт на адресу ФОП ОСОБА_1 адресу ТОВ "ВКП "Котлогаз" не направляв.

Згідно зі ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Отже, виходячи зі змісту вказаних норм та матеріалів справи Замовник прийняв роботи та погодився з їх вартістю.

Відповідно до постанов суду по справі №911/4675/15 та листа ТОВ "ВКП" Котлогаз" № 2862 від 28.08.2015 року перераховані згідно платіжних доручень № 2137 від 14.08.2014 p., № 2158 від 18.08.2014 р. та № 2678 від 23.09.2014 p., кошти в сумі 2518221,58 грн. - є вартістю обладнання, а не оплата за виконані роботи. Крім того, судам встановлено, що відповідно до листування між сторонами, ТОВ "ВКП" Котлогаз" відмовляється від прийняття частини складових обладнання згідно умов договору №16 від 31.07.2014 року, а ФОП ОСОБА_1 намагається довести факт готовності обладнання до поставки. 28.08.2015 року ТОВ "ВКП" Котлогаз" звернувся до ФОП ОСОБА_1 з листом №2862 в якому на підставі положень ст.ст. 612, 665, 672 ч. 2 Цивільного кодексу України, у зв'язку з втратою інтересу до поставки обладнання та тривалою прострочкою в поставці, повідомив про відмову від прийняття в майбутньому частини складових обладнання згідно умов договору, а саме позиція №6 Специфікації вартістю 251325,96 грн.; позиція №8 Специфікації вартістю 792 750,00 грн., та повідомив про розірвання договору поставки №16 від 31.07.2014 року в цій частині. Враховуючи викладене, ФОП ОСОБА_1 просив повернути раніше сплачені грошові кошти за непоставлений товар загальною вартістю 1 044 075,96 грн.

Згідно зі ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Отже, враховуючи вищевикладене суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення 206 000,00 грн. за обмуровочні роботи.

Що стосується стягнення вартості матеріалів на обмуровку котла суд зазначає наступне:

в позовні заяві позивач зазначає що вартість матеріалів не враховано в сумі договору, в зв'язку з тим, щосторонами договору не можливо було передбачити їх вартість та кількість до моменту виконання обмуровки котла. В зв'язку з цим після виконання обмуровочних робіт і проведення розрахунку понесених витрат на закупівлю, доставку та вивантаження матеріалів, ФОП ОСОБА_1, виставлено рахунок- фактуру №3 від 29.02.2016 р., в якому вказані вартість матеріалів і рахунок на який необхідно перерахувати кошти в розмірі 262 782,84 грн. з ПДВ. Відповідно до наданого позивачем розрахунку до заяви від 23.02.2017р. вартість матеріалів на обмуровку котла включені до позадоговірних відносин та становлять 188501,00 грн. Отже, з поданих позивачем розрахунків суми вартості затрачених на обмурівку котла матеріалів значно відрізняються.

Засобом доказування по вартості затрачених на обмурівку матеріалів за позовом є рахунок фактура №3 від 29.02.2016р. в якому визначена ціна 218 985,70 грн. без ПДВ (262 782,84 грн. з ПДВ) та не зазначено платника; за заявою вартість визначена за товаро-транспортними накладними №24 від 05.08.2015р., №18 від 19.06.2015р., №19 від 01.07.2015р. на суму 188501,00 грн. На підтвердження купівлі матеріалів позивач надав суду копії податкових накладних, видаткових накладаних виписок банку рахунки-фактури товарно-транспортні накладані, та вказані документи не містять даних що ці матеріали закуплялися саме на обмурівку котла для ТОВ «ВКП «Котлогаз». Крім того, податкова накладана №1 від 01.04.2014р., видаткова накладна №ВП-0000028 від 03.04.2014р., виписка банку від 02.04.2014р., видаткова накладна №1 від 14.04.2014р. у суду викликають сумніви, оскільки складені вони до укладення договору між сторонами 31.07.2014р. Інших доказів вартості затрачених на обмурівку матеріалів позивач суду не надав.

Враховуючи викладене, суд позбавлено можливості встановити, чи підтверджується заявлений розмір вартості затрачених на обмурівку котла матеріалів залученими до справи доказами, а отже не дає можливості перевірити та встановити обґрунтованість позовних вимог у цій частині, тому позов у частині вимог про стягнення вартості затрачених на обмурівку котла матеріалів залишається судом без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 10.4 Договору, одностороннє розірвання договору не допускається крім випадків, передбачених договором чи законодавством.

Відповідно абзац 2 ст.652 ЦК України - «Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Як встановлено статтею 188 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою ст. 651 ЦК України передбачено, що при відсутності згоди (домовленості) сторін про зміну або розірвання договору він може бути змінений чи розірваний на вимогу однієї із сторін лише за рішенням суду за наявності певних підстав, передбачених договором або законом. Однією із таких підстав є істотне порушення договору другою стороною.

Істотним вважається таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, тобто йдеться про таке порушення договору однією із сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Отже, чинне законодавство визначає, що підставою для розірвання договору у судовому порядку може бути доведений належними та допустимими доказами факт невиконання стороною зобов'язань за договором.

Враховуючи матеріали справи, суд встановив що істотним порушенням зі сторони Відповідача є неналежне виконання договірних зобов'язань в частині не підписання акта виконаних робіт та не проведення розрахунку за виконані роботи, а також невиконання пункту 2.4. Договору, щодо проведення передоплати за роботи.

Оскільки з викладеного вище вбачається доведеним позивачем та відповідачем не спростованим факт неналежного виконання Відповідачем договірних зобов'язань в частині не підписання акта виконаних робіт, не проведення розрахунку за виконані роботи, а також невиконання пункту 2.4. Договору, щодо проведення передоплати за роботи, суд вважає таке порушення істотним та таким, що тягне за собою задоволення позовних вимог про розірвання Договору № 16 на поставку обладнання і виконання монтажних робіт від 31 липня 2014 року в частині виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 комплексу робіт, а саме: "монтаж системы КиПа; наладочные работы; пуско-наладочные работы; обучение рабочего персонала.".

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

З урахуванням викладеного, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково (з урахуванням заяви від 23.02.2017р.) з покладенням судових витрат відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33, 35, 43, 49, п.5 ст. 81, 82-85 ГПК України, ст. 652 ЦК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Котлогаз» (39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Леонова, 5, ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) заборгованості за обмуровочні роботи в розмірі 206000,00 грн., а також витрати на сплату судового збору за подання позову майнового характеру в розмірі 3 586,28 грн., немайнового характеру 1378,00 грн.

3. Розірвати Договір №16 на поставку обладнання і виконання монтажних робіт від 31 липня 2014 року в частині виконання Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 комплексу робіт, а саме: "монтаж системы КиПа; наладочные работы; пуско-наладочные работы; обучение рабочего персонала."

4. В частині стягнення 188501,00 грн. вартості затрачених на обмуровку матеріалів позов залишити без розгляду, на підставі п.5 ст. 81 ГПК України

Суддя Гетя Н.Г.

Повний текст складено 21.03.2017р.