ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"27" березня 2017 р.Справа № 922/686/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва"
до ТОВ "Компанія Лимард", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Кашуба К. Е. за дов. №362 від 03.03.2017 р.

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» ПАТ «Українська залізниця», м. Київ - звернувся з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Лимард», м. Харків - про стягнення штрафних санкцій у сумі 264387,90 грн. Позивач також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на порушення відповідачем термінів постачання, передбачених п. 1.1 і п. 5.2 укладеного сторонами договору поставки №ЦЗВ-01-03216-01 від 06.07.2016 р., та на положення п. 10.1 вказаного договору, де закріплено, що за порушення термінів постачання постачальник оплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції на умовах, передбачених п. 5.2 договору, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15% від суми непоставленої продукції.

Ухвалою суду від 28.02.2017 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду.

Ухвалою від 13.03.2017 року розгляд справи було відкладено у зв'язку з неявкою представника відповідача та ненаданням сторонами витребуваних судом доказів.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у призначене судове засідання не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив.

В ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 10.1 договору поставки №ЦЗВ-01-03216-01 від 06.07.2016 року укладеного між сторонами передбачено, що за порушення термінів постачання постачальник оплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції на умовах, передбачених п.5.2 даного договору, а за прострочення понад 30 днів календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15% від суми непоставленої в строк продукції.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Таким чином, визначення сторонами у Договорі пені у розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції передбачених п. 5.2 даного Договору за своєю правовою природою є штрафом, а не пенею, так як пеня розраховується у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення. Вказане підтверджується і наданим позивачем розрахунком пені, в якому остання розраховується як штраф у відсотках від суми невиконаного зобов'язання без визначення та врахування кількості днів прострочення виконання зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд вбачає за необхідне розглядати даний позов як вимогу позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 0,1% та штрафу у розмірі 15% від суми непоставленої в строк продукції.

В той же час, відповідно до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до п. 9.1 Договору, постачальник зобов'язаний надати забезпечення виконання даного договору у вигляді оригіналу банківської гарантії або страхової гарантія у вигляді оригіналу договору страхування фінансового ризику невиконання або неналежного виконання постачальником договірних зобов'язань, у розмірі, що становить 5% від вартості договору, яке надається до укладання договору.

Пунктами 9.2, 9.3 Договору встановлено, що забезпечення діє до повного виконання Договору в частині поставок продукції умовах, викладених в цьому Договорі. Ненадання забезпечення виконання договору у відповідності до п.9.1, постачальником, розцінюється замовником як відмова від Договору без поважних причин.

Однак, сторонами не надано до суду жодних документів чи пояснень по виконанню вказаних пунктів укладеного сторонами договору.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що справу не може бути вирішено у даному судовому засіданні, у зв'язку з чим розгляд справи підлягає відкладенню.

Керуючись ст. ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Розгляд справи відкласти на "10" квітня 2017 р. об 11:45

Зобов'язати позивача до наступного судового засідання надати:

- інформацію по договірному забезпеченню та зверненню стягнення за договірним забезпеченням (відповідно до розділу 9 договору поставки ЦЗВ-01-03216-01 від 06 липня 2016 р.);

- пояснення щодо розрахунку пені в контексті визначення цього виду неустойки, даного в ч. 3 ст. 549 ЦКУ, оскільки пеня має обчислюватися у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання та не може перевищувати встановлений законом граничний розмір, тобто пеню, обчислену на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня;

- пояснення щодо вимоги одночасного притягнення відповідача до юридичної відповідальності одного виду (штраф 0,1% та штраф 15%) за одне й те саме правопорушення (не поставлення продукції в строк), з огляду на заборону повторного притягнення до юридичної відповідальності, встановленого в ст. 61 Конституції України.

Зобов'язати відповідача виконати вимоги попередніх ухвал суду, а також, надати пояснення по виконанню сторонами вимог розділу 9 договору поставки ЦЗВ-01-03216-01 від 06 липня 2016 р.

Явку представників сторін у судовому засіданні визнати обов'язковою.

Попередити сторони про передбачену п. 5 ст. 83 ГПК України відповідальність за невиконання вимог ухвали суду.

Суддя Л.С. Лаврова