РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017Справа №910/3187/17

За позовом Державного підприємства «Київське лісове господарство»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Постач»

про стягнення 53 151,62 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Перемежко А.О. - по дов.ю № 01-16 від 10.01.2017

від відповідача не з'явився

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Державного підприємства «Київське лісове господарство» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Постач» 53 151,62 грн., з яких: 45 503,60 грн. основного боргу, 6 238,04 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 1 409,98 грн. - 3% річних внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору купівлі-продажу № 260 від 28.04.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 порушено провадження у справі № 910/3187/17 та призначено її до розгляду на 21.03.2017.

Позивач в судовому засіданні 21.03.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 21.03.2017 не з'явився, письмовий відзив на позов не подав, вимог ухвали про порушення провадження у справі від 01.03.2017 не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвалу від 01.03.2017 було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03680, м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4, корпус 55, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 28.02.2017 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 01.03.2017, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 03.03.2017, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 553.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського сулу України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 21.03.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.04.2015 між Державним підприємством «Київське лісове господарство» (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буд-Постач» (покупець, відповідач) було укладено договір купівлі-продажу № 260 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець має намір постачати і передавати у власність покупцю певний товар для використання його у господарській діяльності, а покупець зобов'язується приймати цей товар та оплачувати його вартість на умовах цього договору.

Предметом поставки є такий товар - баланси (сосна).

Згідно з п. 1.2 договору загальна кількість товару становить 104 кую м.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договором оплату отриманого товару повністю не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Додатковою угодою № 1 від 03.07.2015 сторони дійшли згоди про продаж додаткового обсягу товару в кількості 60 куб м. вартістю 20 880,00 грн.

Додатковою угодою № 2 від 15.07.2015 сторони дійшли згоди про продаж додаткового обсягу товару в кількості 120 куб м. вартістю 41 760,00 грн.

Поставка товару за вказаними додатковими угодами (п.п. 2, 4) здійснюється на умовах СРТ станції Роти (донецької залізниці) у відповідності з Міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів ІНКОТЕРМ 2010 протягом 1 (одного) календарного тижня з моменту підписання цих угод.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 58 078,20 грн., а саме:

13.07.2015 на суму 19 209,60 грн.

13.07.2015 на суму 19 543,20 грн.

17.07.2015 на суму 19 418,40 грн.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За умовами п. 6 додаткових угод оплата вартості товару здійснюється в термін до 31.07.2015.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої не оспорено відповідачем та складає 45 503,60 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 45 503,60 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті отриманого товару, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 6 238,04 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 1 409,98 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не передбачено інший розмір процентів.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 1 409,986 грн. - 3% річних (за обґрунтованими розрахунками).

За результатами здійснення судом власного перерахунку збитки від зміни індексу інфляції складають 5 726,25 грн. (розрахунок здійснений судом у заявлений позивачем період з 01.02.2016 по 22.02.2017 на суму боргу 45 503,60 грн.) та позов підлягає задоволенню в цій частині.

В іншій частині нарахованих інфляційних втрат позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки розрахунок здійснений з порушенням чинного законодавства України.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Державного підприємства «Київське лісове господарство» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд-Постач» (03680, м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4, корпус 55, ) на користь Державного підприємства «Київське лісове господарство» (08114, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Стоянка, вул. Лісна, 15, ) 45 503 (сорок п'ять тисяч п'ятсот три) грн. 60 коп. основного боргу, 5 726 (п'ять тисяч сімсот двадцять шість) грн. 25 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 1 409 (одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 98 коп. - 3% річних, 789 (сімсот вісімдесят дев'ять) грн. 59 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 24.03.2017.

СуддяВ.В.Сівакова