ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2017 р. Справа № 911/4023/16

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Київська обл., с. Антонівка

про стягнення 31 130,36 гривень

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 (довіреність №7455-К-О від 27.12.2016)

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

09.12.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від Публічного акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк (далі-ПАТ КБ Приватбанк/позивач) надійшла позовна заява до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1В./відповідач) про стягнення 31 130,36 гривень заборгованості за договором б/н від 13.10.2014, з яких: 10 000,00 грн заборгованості за кредитом, 9 447,78 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 260,00 грн заборгованості по комісії за користування кредитом та 8 422,58 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою господарського суду Київської області від 01.12.2016 порушено провадження в справі №911/4023/16, розгляд справи призначено на 12.12.2016.

Ухвалами господарського суду Київської області від 12.12.2016, 26.12.2016 та 10.01.2017 розгляд справи відкладався на 26.12.2016, 10.01.2017 та 23.01.2017 відповідно.

13.01.2017 через канцелярію господаоського суду Київської області від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю представника ПАТ КБ Приватбанк бути присутнім у судовому засіданні 23.01.2017.

Ухвалами господарського суду Київської області від 23.01.2017 та 06.02.2017 розгляд даної справи відкладався на 06.02.2016 та 20.02.2017 відповідно.

До того ж, ухвалою господарського суду Київської області від 06.02.2017 строк розгляду спору у справі №911/4023/16 продовжено на 15 днів.

Ухвалами господарського суду Київської області від 20.02.2017 та 27.02.2016 розгляд означеної справи відкладався на 27.02.2017 та 14.03.2017 відповідно.

В судові засідання 12.12.2016, 26.12.2016, 10.01.2017, 23.01.2017, 06.02.2017, 27.02.2017 та 14.03.2017 представник відповідача не прибув, витребувані судом документи не надав, про причини їх ненадання суд не повідомив, хоча про розгляд спору у даній справі ФОП ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштвого переказу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

13.10.2014 згідно заяви про приєднання до умов і правил банківських послуг ФОП ОСОБА_1 (далі - клієнт) приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг» ПАТ КБ Приватбанк (надалі - Умови), що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://pb.ua., тарифів банку, які разом складають Договір банківського обслуговування від 13.10.2014 (далі - договір), та взяв на себе зобов'язання виконувати відповідні умови договору. Копія відповідної заяви наявна в матеріалах справи.

Приписами пунктів 3.2.1.1.1, 3.2.1.1.3, 3.2.1.1.6, 3.2.1.1.8, 3.2.1.1.12, 3.2.1.2.3.4 Умов передбачено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення обігових коштів та здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту. Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку банка та клієнта.

Кредит надається в обмін на зобовязання клієнта щодо його поповнення, сплати процентів та винагороди.

Ліміт може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами банку.

Проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання клієнта до Умов і правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі).

При порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених умовами, банк на свій розсуд має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту. При належному виконанні Клієнтом зобов'язань, передбачених умовами, за відстуності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування ліміту, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування ліміту може бути продовжено банком на той самий строк. При непогашенні заборгованості у термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою.

Для розрахунку відсотків за користування кредитним лімітом встановлюється диференційована процентна ставка.

При настанні будь-якого з наступних подій, зокрема порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених цим розділом Умов і правил надання банківських послуг, в тому числі при порушенні цільового використання кредиту, банк має право на свій розсуд змінити умови кредитування зажадати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відстоків за його користування, виконання інших зобов'язань за кредитом в повному обсязі шляхом подання відповідного повідомлення. При цьому, згідно зі ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями, строки виконання яких не наступили, терміни вважаються, що настали в зазначену в повідомленні дату. У цю дату клієнт зобов'язується повернути банку суму кредиту в повному об'ємі, відсотки за фактичний термін його користування, повнісю виконати інші зобов'язання.

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином.

Так, на виконання умов договору відповідачу з 29.10.2014 на його поточний рахунок №4146 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 10 000,00 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки №08.7.0.0./02 від 04.11.2016.

Як слідує з надних позивачем розрахунку заборгованості та банківських виписок з поточного рахунку відповідача, останній протягом періоду з 05.11.2014 по 28.08.2015 користувався послугами банку, здійснивши 05.11.2014, 06.11.2014 та 13.11.2014 платежі на загальну суму 10 000,00 грн в межах наданого банком ліміту.

Про належне виконання позивачем своїх зобовязань за договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення банком (позивачем) умов договору.

Як слідує з наданих позивачем банківських виписок станом на 02.11.2016 відповідач своїх договірних обовязків не виконав, отримані кредитні кошти не повернув, нараховані проценти та комісію за користування кредитом у повному обсязі не сплатив, внаслідок чого за ФОП ОСОБА_1 станом на 02.11.2016 утворилось 10 000,00 грн заборгованості за кредитом, 9 447,78 грн заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.12.2014 по 02.11.2016 та 3 260,00 грн заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 01.12.2014 по 02.11.2016.

Водночас, 26.10.2016 позивачем було надіслано відповідачу претензію №41013K2X2S02W від 12.10.2016, відповідно до якої позивач інформував останнього про наявність заборгованості за договором та вимагав її погашення.

Посилаючись на те, що відповідач на претензію не відповів, суму заборгованості за договором не погасив, позивач просить суд стягнути з відповідача, зокрема, 10 000,00 грн заборгованості за кредитом, 9 447,78 грн заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.12.2014 по 02.11.2016 та 3 260,00 грн заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 01.12.2014 по 02.11.2016.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів та/або документів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 75 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до приписів ст. ст. 173, 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1054, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1048, ст. 627 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктами 3.2.1.4.1.1-3.2.1.4.1.3, 3.2.1.4.4 Умов передбачено, що за сумами кредиту, отриманими клієнтами до 31.01.2015 включно і до моменту обнуління кредитного ліміту, за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі «період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню»), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою у розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

За сумами кредиту, отриманими клієнтом до 31.01.2015 включно і до моменту обнулення кредитного ліміту у випадку необнулення дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню.

За сумами кредиту, отриманими клієнтами до 31.01.2015 включно і до моменту обнулення кредитного ліміту у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобовязання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобовязань клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Клієнт сплачує банку комісію за використання ліміту відповідно до пп. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому умовами та правилами надання банківських послуг. Сума стягуваної комісії не менше за 200 грн.

З огляду наведеного, використання відповідачем кредитного ліміту, наданого в рамках договору, свідчить про погодження ФОП ОСОБА_1 з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та, відповідно, породжує для відповідача обовязок по поверненню використаного кредитного ліміту, сплати процентів та комісії за його користування у передбачених Умовами обсягах та строках.

Пунктами 1 та 7 статті 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Дана норма кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України.

Відповідно до наданих позивачем виписок з позичкового рахунку відповідача, останнім станом на дату подання відповідного позову та розгляду зазначеної справи не повернуто використаний кредитний ліміт у розмірі 10 000,00 грн, а також не сплачено нараховані за період з 01.12.2014 по 02.11.2016 на відповідну суму кредиту 9 447,78 грн процентів та 3 260,00 грн комісії.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки відповідач свої грошові зобовязання за договором належним чином не виконав, оскільки розмір заявлених до стягнення заборгованості по тілу кредиту, по сплаті процентів та комісії відповідає фактичним обставинам справи і є арифметично вірним, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 000,00 грн заборгованості за кредитом, 9 447,78 грн заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.12.2014 по 02.11.2016 та 3 260,00 грн заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 01.12.2014 по 02.11.2016 підлягають задоволенню як такі, що доведені позивачем належними та допустимими доказами та не спростовані у встановленому порядку відповідачем.

Крім того, відповідно до наданого до позову розрахунку та письмових пояснень до нього, за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором позивач просить суд стягнути з відповідача 8 422,58 грн пені, що складається:

- 4 707,74 грн пені, нарахованої на 10 000,00 грн заборгованості за кредитом з 01.09.2015 по 02.11.2016,

- 2 858,69 грн пені, нарахованої наростаючим підсумком за загальний період з 09.12.2014 по 02.11.2016 на заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом,

- 856,15 грн пені, нарахованої на суму заборгованості по сплаті комісії за користування кредитом зростаючим підсумком за періоди:

з 01.08.2015 по 01.09.2015 на суму 810,00 грн;

з 01.09.2015 по 01.10.2015 на суму 900,00 грн;

з 01.10.2015 по 01.11.2015 на суму 990,00 грн;

з 01.11.2015 по 01.12.2015 на суму 1 080,00 грн;

з 01.12.2015 по 01.01.2016 на суму 1 170,00 грн;

з 01.01.2016 по 01.02.2016 на суму 1 260,00 грн;

з 01.02.2016 по 01.03.2016 на суму 1 460,00 грн;

з 01.03.2016 по 01.04.2016 на суму 1 660,00 грн;

з 01.04.2016 по 01.05.2016 на суму 1 860,00 грн;

з 01.05.2016 по 01.06.2016 на суму 2 060,00 грн;

з 01.06.2016 по 01.07.2016 на суму 2 260,00 грн;

з 01.07.2016 по 01.08.2016 на суму 2 460,00 грн;

з 01.08.2016 по 01.09.2016 на суму 2 660,00 грн;

з 01.09.2016 по 01.10.2016 на суму 2 860,00 грн;

з 01.10.2016 по 01.11.2016 на суму 3 060,00 грн;

з 01.11.2016 по 02.11.2016 на суму 3 260,00 грн.

Приписами статей 230, 232 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пп. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.4 Умов, при порушенні клієнтом будь-якого зобов'язання по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених пп. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.4., 3.2.1.4.5., 3.2.1.4.6 клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу.

Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбачених пп. 3.2.1.5.1, 3.2.1.5.2, 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобовязання мало бути виконано клієнтом.

Виходячи з системного аналізу зазначених пунктів договору, суд дійшов висновку, що сторони передбачили більш тривалий строк для нарахування пені за порушення виконання договірних зобовязань, ніж це встановлено ч. 6 ст. 232 ГК України.

Водночас, в силу вимог ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду наведеного, враховуючи встановленні Умовами строки проведення відповідачем розрахунків по сплаті комісії за користування кредитом, суд дійшов висновку, що право на нарахування пені, зокрема, на заборгованість по сплаті комісії за користування кредитом у позивача виникає після спливу строку оплати, встановленого п. 3.2.1.4.4 Умов, тобто з 2-го числа кожного місяця.

Отже, враховуючи безпідставне включення позивачем до періодів розрахунку пені на заборгованість по сплаті комісії за користування кредитом дня, коли відповідач не вважався таким, що прострочив виконання відповідного зобовязання, суд здійснював обрахунок заявлених до стягнення сум пені, з урахуванням норм закону та встановлених обставин в межах визначених позивачем періодів:

з 02.08.2015 по 01.09.2015 на суму 810,00 грн;

з 02.09.2015 по 01.10.2015 на суму 900,00 грн;

з 02.10.2015 по 01.11.2015 на суму 990,00 грн;

з 02.11.2015 по 01.12.2015 на суму 1 080,00 грн;

з 02.12.2015 по 01.01.2016 на суму 1 170,00 грн;

з 02.01.2016 по 01.02.2016 на суму 1 260,00 грн;

з 02.02.2016 по 01.03.2016 на суму 1 460,00 грн;

з 02.03.2016 по 01.04.2016 на суму 1 660,00 грн;

з 02.04.2016 по 01.05.2016 на суму 1 860,00 грн;

з 02.05.2016 по 01.06.2016 на суму 2 060,00 грн;

з 02.06.2016 по 01.07.2016 на суму 2 260,00 грн;

з 02.07.2016 по 01.08.2016 на суму 2 460,00 грн;

з 02.08.2016 по 01.09.2016 на суму 2 660,00 грн;

з 02.09.2016 по 01.10.2016 на суму 2 860,00 грн;

з 02.10.2016 по 01.11.2016 на суму 3 060,00 грн;

з 02.11.2016 по 02.11.2016 на суму 3 260,00 грн.

Оскільки арифметично вірний розмір заявленої до стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, обрахований судом в межах визначених позивачем періодів з урахуванням вимог вищезазначених норм Закону та положень Умов, становить 8 350,15 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 8 422,58 грн пені підлягає частковому задоволенню у розмірі 8 350,15 грн.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ч. 5 ст. 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 525, 526, 627, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 173, 175, 193, 230, 232 Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (09552, Київська обл., Таращанський р-н, с. Антонівка, вул. Побережська, 7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570) 10 000 (десять тисяч) грн 00 коп. заборгованості за кредитом, 9 447 (девять тисяч чотириста сорок сім) грн 78 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 260 (три тисячі двісті шістдесят) грн 00 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, 8 350 (вісім тисяч триста пятдесят) грн 15 коп. пені за несвоєчасність виконання умов за договором та 1 374 (одну тисячу триста сімдесят чотири) грн 79 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 24.03.2017.

Суддя В.А. Ярема