ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.03.2017 Справа № 904/1197/17

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Яковлєвій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Тормікс", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Родіна", м. Дніпро

про стягнення суми основного боргу у розмірі 143690грн.00коп., пені у розмірі 16117грн.78коп., 3% річних у розмірі 1703грн.76коп., інфляційної складової у розмірі 9699грн.08коп. та додаткового штрафу у розмірі 14369грн.00коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, дов. №б/н від 10.01.2017р.

Від відповідача: не з`явився

В судових засіданнях від 22.02.2017р. та від 14.03.2017р., було оголошено перерву до 14.03.2017р. та 29.03.2017р. відповідно, в порядку статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Тормікс" звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю "Родіна" з позовом про стягнення суми основного боргу в розмірі 143690грн.00коп., пені в розмірі 9396грн.65коп., 3% річних в розмірі 983грн.63коп., інфляційної складової в розмірі 6681грн.57коп. та додаткового штрафу в розмірі 14369грн.00коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №84 від 21.03.2016р., в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2017р. порушено провадження у справі та призначене судове засідання.

22.02.2017р. позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до тексту якої просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 143690грн.00коп., пеню в розмірі 16117грн.78коп., 3% річних в розмірі 1703грн.76коп., інфляційну складову в розмірі 9699грн.08коп. та штраф в розмірі 14369грн.00коп.

Дослідивши обставини, викладені в заяві позивача, перевіривши повноваження особи, яка її підписала та встановивши, що заява про збільшення розміру позовних вимог відповідає вимогам чинного законодавства України, суд прийняв її до розгляду.

Таким чином, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, предметом розгляду у справі є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Родіна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Тормікс" суми основного боргу в розмірі 143690грн.00коп., пені в розмірі 16117грн.78коп., 3% річних в розмірі 1703грн.76коп., суми інфляційної складової в розмірі 9699грн.08коп. та штрафу в розмірі 14369грн.00коп.

14.03.2017р. відповідач надав заперечення на позовну заяву, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування правової позиції відповідач зазначає, що позивачем не було дотримано умов спірного договору, в частині надання разом з товаром документів, які передбачені пунктами 1.4 та 2.4 спірного договору.

29.03.2017р. позивач надав додаткові письмові пояснення, в яких зазначив, що документи, визначені пунктом 2.4 спірного договору, надавались відповідачу разом з документами, які підтверджують якість товару. Крім того, на думку позивача, підписані належним чином видаткові накладні підтверджують факт виконання позивачем зобовязань з поставки товару.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, встановив.

21.03.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Тормікс" (далі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Родіна" (далі покупець) підписаний договір поставки №84 (далі договір). За умовами зазначеного договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник передає у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товар, загальна кількість, часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), одиниця виміру, ціна за одинцю виміру та загальна ціна яких визначена сторонами у специфікаціях, що є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до пункту 2.1 договору поставка товару здійснюється окремими партіями. Кожна поставка товару оформлюється окремою специфікацією.

Згідно з пунктом 2.4 договору постачальник зобовязується разом з товаром передати наступну документацію: видаткову накладну, рахунок, податкову накладну, документи які підтверджують якість товару.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що датою поставки є дата, вказана у видатковій накладній.

Положеннями пункту 3.4 договору та пунктом 3 специфікацій №5 від 29.08.2016р. та №6 від 26.09.2016р. визначено, що покупець оплачує товар у продовж 14 календарних днів з моменту отримання товару.

За умовами пункту 5.4 договору, у випадку прострочення оплати за замовлену партію товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої в строк партії товару за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє покупця від виконання зобов'язань по оплаті.

Специфікаціями №5 від 29.08.2016р. та №6 від 26.09.2016р., сторони узгодили поставку товару на загальну суму в розмірі 143690грн.00коп. Відповідно до пункту 3 вказаних специфікацій, покупець зобовязаний оплатити отриманий товар у продовж 14 календарних днів з моменту отримання товару.

Товар, узгоджений специфікацією №5 від 29.08.2016р., був поставлений позивачем 02.09.2016р., що підтверджується видатковою накладною №ТМ000000469 від 02.09.2016р. на суму 71925грн.00коп. Товар був прийнятий представником відповідача на підставі довіреності №165 від 01.09.2016р. Видаткова накладна №ТМ000000469 від 02.09.2016р. підписана та скріплена печатками сторін без зауважень та заперечень до неї.

Товар, узгоджений специфікацією №6 від 26.09.2016р., був поставлений позивачем 29.09.2016р., що підтверджується видатковою накладною №ТМ000000300 від 29.09.2016р. на суму 71765грн.00коп. Товар був прийнятий представником відповідача на підставі довіреності №197 від 29.09.2016р. Видаткова накладна №ТМ000000300 від 29.09.2016р. підписана та скріплена печатками сторін без зауважень та заперечень до неї.

З огляду на положення пункту 3.4 договору та пункту 3 специфікацій №5 від 29.08.2016р. та №6 від 26.09.2016р., відповідач був зобовязаний сплатити вартість товару, отриманого на підставі видаткової накладної №ТМ000000469 від 02.09.2016р. в строк до 16.09.2016р. (включно); а згідно видаткової накладної №ТМ000000300 від 29.09.2016р. в строк до 13.10.2016р. (включно).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Родіна" не виконало своїх зобовязань з оплати отриманого товару, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 143690грн.00коп.

Відповідач вважає, що ненадання позивачем документів, визначених пунктом 2.4 договору, зумовило порушення умов договору з боку позивача та призвело до того, що відповідач не мав можливості виконати свої зобовязання щодо оплати отриманого товару.

Предметом договору є поставка товару, за який відповідач повинен здійснити оплату. Саме оплата поставленого товару формує зміст прав і обов'язків відповідача. Документами, які підтверджують факт поставки позивачем товару, тобто виконання ним своїх обов'язків, є видаткові накладні №ТМ000000469 від 02.09.2016р. та №ТМ000000300 від 29.09.2016р.

Саме ці документи є первинними бухгалтерськими документами, які засвідчують здійснення господарської операції і містять інформацію як про кількість товару, так і про його вартість.

Судом встановлено, що строк виконання зобов'язання щодо оплати поставленого товару встановлений пунктом 3.4 договору та пунктом 3 спірних специфікацій, якими передбачено, що покупець оплачує товар у продовж 14 календарних днів з моменту отримання товару. Отже, сторонами у договорі встановлений строк виконання зобов'язання, а тому воно підлягає виконанню у зазначений у договорі строк.

За приписами статті 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Відповідно до статті 688 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

В матеріалах справи відсутні докази того, що у відповідача були наявні зауваження при прийнятті товару щодо товаросупровідних документів.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконані грошові зобовязання, доказів припинення відповідних зобовязань перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Згідно із положенням статті 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 143690грн.00коп., підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Тому суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача в цій частині.

Позивач на підставі пункту 5.4 договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 17.09.2016р. по 21.02.2017р. в розмірі 16117грн.78коп.

Дослідивши розрахунок пені наданий позивачем, суд дійшов висновку, що він зроблений вірно та відповідає вимогам чинного законодавства. Враховуючи викладене, стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 16117грн.78коп.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення суму 3% річних в розмірі 1703грн.76коп. за загальний період з 17.09.2016р. по 21.02.2017р. та суму інфляційних витрат в розмірі 9699грн.08коп. за період з жовтня 2016р. по січень 2017р.

Перевіривши розрахунок суми 3% річних, суд встановив, що він зроблений вірно та відповідає вимогам чинного законодавства. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума 3% річних в розмірі 1703грн.76коп.

При повірці розрахунку суми інфляційних витрат, судом встановлено, що позивач невірно визначив період нарахування інфляційної складової за видатковою накладною №ТМ000000300 від 29.09.2016р.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що нарахування інфляційної складової на заборгованість за видатковою накладною №ТМ000000300 від 29.09.2016р. здійснювалось за період з жовтня 2016р. по січень 2017р. При цьому, вірний період нарахування суми інфляційної складової на заборгованість за видатковою накладною №ТМ000000300 від 29.09.2016р., становить листопад 2016р. січень 2017р.

За результатами зробленого судом розрахунку, інфляційні витрати за загальний період з жовтня 2016р. по січень 2017р. становлять 7617грн.79коп. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми інфляційної складової в розмірі 2081грн.29коп. слід відмовити.

На підставі пункту 5.5 договору, позивач заявив до стягнення суму штрафу в розмірі 14369грн.00коп.

Відповідно до пункту 5.5 договору у випадку порушення строків оплати товару, визначених в пункті 3.4 договору покупець одночасно з санкціями, передбаченими 5.4 пунктом договору, за вимогою постачальника сплачує додатковий штраф у розмірі 10% від суми неоплаченого товару.

Судом встановлено, що відповідачем було прострочено оплату товару, поставленого згідно видаткових накладних №ТМ000000469 від 02.09.2016р. та №ТМ000000300 від 29.09.2016р. на загальну суму 143690грн.00коп. Таким чином, 10% від вказаної суми становить 14369грн.00коп.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 14369грн.00коп. підлягають задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене та керуючись нормами статей Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Тормікс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Родіна" про стягнення суми основного боргу в розмірі 143690грн.00коп., пені в розмірі 16117грн.78коп., 3% річних в розмірі 1703грн.76коп., суми інфляційної складової в розмірі 9699грн.08коп. та штрафу в розмірі 14369грн.00коп. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Родіна" (ідентифікаційний код: 30888356; місцезнаходження: 53600, Дніпропетровська обл., Покровський район, смт. Покровське, вул. Соборна, буд. 230) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "Тормікс" (ідентифікаційний код: 38190616; місцезнаходження: 01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 41 "А", офіс 61) суму основного боргу в розмірі 143690грн.00коп., пеню в розмірі 16117грн.78коп., 3% річних в розмірі 1703грн.76коп, суму інфляційної складової в розмірі 7617грн.79коп., штраф в розмірі 14369грн.00коп. та судовий збір в розмірі 2752грн.47коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

В судовому засіданні від 29.03.2017р. проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст підписаний 03.04.2017р.

Суддя ОСОБА_2