ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2017 року Справа № 904/8321/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

При секретарі Логвіненко І.Г.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства « Дніпротрансмаш»

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року у справі № 904/8321/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства « Дніпротрансмаш», м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю « Трансмаш», м. Дніпро

про стягнення 3841429,30доларів США та 97500грн. за кредитним договором №10-0604/245к-07 від 22.06.2007р. та 3108111,97доларів США та 97500грн. за кредитним договором №10-0604/246к-07 від 22.06.2007р

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року ( колегія суддів у складі: головуючий суддя Новікова Р.Г., судді: Петренко Н.Е., Мельниченко І.Ф.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» - задоволені частково.

Суд стягнув з Приватного акціонерного товариства Дніпротрансмаш на користь Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк заборгованість за кредитним договором №10-0604/245к-07 від 22.06.2007р. - строкову заборгованість за кредитом в розмірі 3000000доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р. 1 долар США=21,988664грн. становить 65965992грн.), строкову заборгованість зі сплати процентів за період з 25.03.2014р. по 24.05.2015р. та з 25.07.2015р. по 02.09.2015р. в розмірі 441083,35доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р. 1 долар США=21,988664грн. становить 9698833грн.58коп.), прострочену заборгованість зі сплати процентів станом на 03.09.2015р. в розмірі 49916,67доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р. 1 долар США=21,988664грн. становить 1097600грн.88коп.), за кредитним договором №10-0604/246к-07 від 22.06.2007р. строкову заборгованість за кредитом в розмірі 2437500доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р. 1 долар США=21,988664грн. становить 53597368грн.50коп.), строкову заборгованість зі сплати процентів за період з 25.03.2014р. по 24.05.2015р. та з 25.07.2015р. по 02.09.2015р. в розмірі 345330,89доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р. 1 долар США=21,988664грн. становить 7593364грн.91коп.), прострочену заборгованість зі сплати процентів станом на 03.09.2015р. в розмірі 40557,29доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р. 1 долар США=21,988664грн. становить 891800грн.62коп.), витрати, повязані зі сплатою судового збору за подання позову, в розмірі 165708грн.90коп.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Крім того, суд першої інстанції стягнув з Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк м. Київ (Код ; місцезнаходження: ОСОБА_1 Шевченка/вул. Пушкінська, буд. 8/26, м. Київ, 01004) на користь Приватного акціонерного товариства Дніпротрансмаш м. Дніпро (Код ; місцезнаходження: вул. 8 Березня, буд. 19, прим. 2, м. Дніпро, 49027) суму витрат, повязаних з оплатою проведеної судової експертизи, в розмірі 2573грн.46коп.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач Приватне акціонерне товариство « Дніпротрансмаш» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї скарги відповідач посилається на те, що справа була розглянута без участі відповідача, який не мав змоги забезпечити участь у справі іншого представника, оскільки представник відповідача знаходився на лікарняному, а розгляду справи без участі сторони позбавила їх можливості надавати свої пояснення, доводи та заперечення з приводу заявлених вимог.

Крім того, апелянт вважає, що судом не було зясовано правильність та обґрунтованість нарахування позивачем штрафних санкцій, що вплинуло на результат розгляду спору.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставою для скасування рішення суду та відмови у позові.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 9 березня 2017 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 28 березня 2017 року.

Сторони, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 постанови).

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України, за відсутності представників сторін, оскільки про час та місце розгляду справи вони повідомлені в належний спосіб, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги.

Отже, з аналізу вищенаведених норм випливає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів вважає можливим вирішити спір на підставі наявних у матеріалах справи доказів, без участі представників сторін, оскільки про інше сторонами не було зазначено, а правом надати письмові пояснення до судового засідання представники сторін не скористалися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Закритим акціонерним товариством Внєшторгбанк (Україна) (далі кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Трансмаш (далі позичальник) був укладений договір про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії №10-0604/245к-07 від 22.06.2007р. (далі договір №245к-07), згідно якого кредитор зобовязується надати позичальнику грошові кошти в тимчасове користування (далі кредит).

В подальшому, сторонами вносились зміни до договору №245к-07 додатковими угодами (договорами про внесення змін) від 16.04.2008р., №1 від 01.10.2008р., №2 від 19.12.2008р., №3 від 27.02.2009р., №4 від 31.03.2009р., №5 від 08.04.2009р., №6 від 27.05.2009р., №7 від 29.05.2009р., №8 від 17.08.2009р., №8 від 30.09.2009р. (нова редакція договору), №9 від 29.03.2010р., №10 від 28.07.2010р., №11 від 11.11.2010р., №12 від 26.04.2011р., №13 від 30.06.2011р. (нова редакція договору), №14 від 21.09.2011р., №15 від 27.12.2011р., №16 від 21.01.2013р., №17 від 16.04.2013р., №18 від 17.07.2013р., №19 від 23.08.2013р., №20 від 27.09.2013р., №21 від 30.12.2013р., №22 від 30.04.2014р., №23 від 28.07.2014р., №24 від 29.10.2014р. (нова редакція договору), №25 від 26.06.2015р.

Додатковою угодою від 16.04.2008р. до договору №245к-07 було змінено найменування кредитора в преамбулі договору, замість Закритого акціонерного товариства Внєшторгбанк (Україна) було вказано Відкрите акціонерне товариство ВТБ Банк та зазначені нові реквізити банку.

Додатковою угодою №2 від 19.12.2008р. сторони виклали назву договору №245к-07 в новій редакції договір про надання невідновлювальної відкличної кредитної лінії №10-0604/24 5 к-07 від 22.06.2007.

Підпунктом 1.1.1 договору №245к-07 було передбачено, що надання кредиту здійснюватиметься в межах максимального ліміту заборгованості 300000доларів США окремими частинами (траншами) на умовах, визначених цим договором та кінцевим терміном повернення заборгованості - 19.12.2008р.

Додатковими угодами №2 від 19.12.2008р., №4 від 31.03.2009р., №8 від 30.09.2009р., №11 від 11.11.2010р., №13 від 30.06.2011р., №14 від 21.09.2011р., №24 від 29.10.2014р. встановлювався новий строк повернення кредиту - 31.03.2009р.; 30.09.2009р.; 30.09.2010р., 01.04.2011р., 31.08.2011р., 30.08.2014р., 28.08.2015р. відповідно.

В підпункті 1.1.2 договору №245к-07 сторони визначили. що за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти в розмірі 11,5% річних.

Додатковими угодами №1 від 01.10.2008р., №2 від 19.12.2008р., №11 від 11.11.2010р., №13 від 30.06.2011р., №15 від 27.12.2011р. сторонами змінювався базовий розмір процентів з 11,5% до 14%; з 14% до 15,5%; з 15,5% до 10,5% (з 11.11.2010р. по 14.01.2011р.), з 10,5% до 11% (з 15.01.2011р.); з 11% до 10,5%; з 10,5% до 11% відповідно.

Відповідно до статті 3 договору №245к-07 (в редакції, з урахуванням внесених змін) проценти, нараховані за період з 25числа попереднього місяця по 24число поточного місяця включно сплачуються щомісяця з 25 числа кожного місяця, але не пізніше останнього банківського дня того ж місяця включно.

Пунктами 3.1.3.1 та 3.1.3.2 договору №245к-07 (з урахуванням договору про внесення змін №24 від 29.10.2014р.) передбачено, що плата за користування кредитом нарахована /буде нарахована за період з 25.03.2014р. по 24.11.2014р. (включно) та несплачена позичальником сплачується не пізніше 28.08.2015р.

Плата за користування кредитом, нарахована за період з 25числа попереднього місяця по 24число поточного місяця (включно) починаючи з 25.11.2014р., сплачується щомісяця з 25числа кожного місяця, але не пізніше останнього банківського дня того ж місяця (включно).

Пунктом 4.2.5 договору №245к-07 (з урахуванням договору про внесення змін №24 від 29.10.2014р.) встановлено, що у разі виникнення будь-якої несприятливої події, визначеної статтею 5 договору, зокрема, порушення позичальником та/або поручителем та/або майновим поручителем зобовязань/боргових зобовязань за договором, банк набуває право вимагати від позичальника достроково погасити боргові зобовязання в повному обсязі, а позичальник зобовязаний виконати таку вимогу банку і погасити боргові зобовязання в повному обсязі в строк не пізніше 10 банківських днів з дня відправлення банком відповідної вимоги.

Також Закритим акціонерним товариством Внєшторгбанк(Україна) (далі кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю Трансмаш (далі позичальник) був укладений договір про надання невідновлювальної відкличної кредитної лінії №10-0604/246к-07 від 22.06.2007р. (далі договір №246к-07), згідно якого кредитор зобовязується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування в межах максимального ліміту заборгованості 3000000доларів США окремими частинами, а позичальник повернути кредит в строк по 21.06.2012р. згідно узгодженого графіка та сплатити проценти.

Графік погашення кредиту визначений в пункті 1.1.1 договору №246к-07.

В подальшому, сторонами вносились зміни до договору №246к-07 додатковими угодами (договорами про внесення змін) від 16.04.2008р., №1 від 01.10.2008р., №2 від 27.02.2009р., №3 від 27.05.2009р., №4 від 29.05.2009р., №5 від 17.08.2009р., №5 від 30.09.2009р., №6 від 29.03.2010р. (нова редакція договору), №7 від 28.07.2010р., №8 від 11.11.2010р., №9 від 11.11.2010р., №9 від 26.04.2011р., №10 від 30.06.2011р., №11 від 21.09.2011р. (нова редакція договору), №12 від 27.12.2011р., №13 від 21.01.2013р., №14 від 16.04.2011р., №15 від 17.07.2013р., №16 від 23.08.2013р., №17 від 27.09.2013р., №18 від 30.12.2013р., №19 від 30.04.2014р., №20 від 28.07.2014р., №21 від 29.10.2014р. (нова редакція договору), №22 від 26.06.2015р.

Додатковою угодою від 16.04.2008р. до договору №246к-07 було змінено найменування кредитора в преамбулі договору, замість Закритого акціонерного товариства Внєшторгбанк (Україна) було вказано Відкрите акціонерне товариство ВТБ Банк та зазначені нові реквізити банку.

Договорами про внесення змін №4 від 29.05.2009р., №6 від 29.03.2010р., №10 від 30.06.2011р., №11 від 21.09.2011р., №15 від 17.07.2013р., №20 від 28.07.2014р. сторони узгоджували графік погашення кредиту.

Договором про внесення змін №11 від 21.09.2011р. сторони визначили, що сума кредиту дорівнює 2437500доларів США.

Додатковими угодами №11 від 21.09.2011р., №21 від 29.10.2014р. визначався новий кінцевий строк повернення кредиту 30.08.2014р., 28.08.2015р. відповідно.

В пункті 1.1.2 договору №246к-07 встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти в розмірі 11,5% річних.

Додатковими угодами №1 від 01.10.2008р., №7 від 28.07.2010р., №9 від 11.11.2010р., №10 від 30.06.2011р. сторонами змінювався базовий розмір процентів в доларах США з 11,5% до 14%; з 14% до 12%; з 12% до 10,5% (з 11.11.2010р. по 14.01.2011р.) та 11% (з 15.01.2011р.); з 11% до 10,5% (з 30.06.2011р. по 17.03.2012р.) та 11% (з 18.03.2012р.) відповідно.

Відповідно до статті 3 договору №246к-07 (в редакції, з урахуванням внесених змін) проценти, нараховані за період з 25числа попереднього місяця по 24число поточного місяця включно сплачуються щомісяця з 25 числа кожного місяця, але не пізніше останнього банківського дня того ж місяця включно.

Пунктами 3.1.3.1 та 3.1.3.2 договору №246к-07 (з урахуванням договору про внесення змін №21 від 29.10.2014р.) передбачено, що плата за користування кредитом нарахована /буде нарахована за період з 25.03.2014р. по 24.11.2014р. (включно) та несплачена позичальником сплачується не пізніше 28.08.2015р.

Плата за користування кредитом, нарахована за період з 25числа попереднього місяця по 24число поточного місяця (включно) починаючи з 25.11.2014р., сплачується щомісяця з 25числа кожного місяця, але не пізніше останнього банківського дня того ж місяця (включно).

Відкритим акціонерним товариством ВТБ Банк (далі банк), Закритим акціонерним товариством Дніпротрансмаш (далі поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю Трансмаш (далі позичальник) був підписаний договір поруки №245-П-3 від 05.03.2009р. (далі договір поруки), згідно якого поручитель поручається перед банком за виконання позичальником зобовязань щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін, умови повернення та сплати яких встановлюються кредитними договорами №10-0604/245к-07 від 22.06.2007р. (далі - кредитний договір 1) і №10-0604/246к-07 від 22.06.2007р. (далі - кредитний договір 2) та будь-якими додатковими угодами до нього , в тому числі, збільшуючи ми основне зобовязання.

Пунктами 4 та 5 договору поруки визначено, що у разі невиконання зобовязань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком в тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, проценти за користування кредитом, комісій, пені, інших платежів, передбачених кредитним договором.

Згідно пункту 12 договору поруки цей договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором.

Сторонами вносились зміни до договору до договору поруки додатковими угодами (договорами про внесення змін та доповнень) №1 від 25.05.2009р., №2 від 30.09.2009р. (нова редакція договору), №3 від 28.07.2010р., №4 від 11.11.2010р., №5 від 30.06.2011р., №6 від 06.10.2011р., №7 від 27.12.2011р., №8 від 16.04.2013р., №9 від 17.07.2013р., №10 від 30.12.2013р., №11 від 28.07.2014р., №12 від 29.10.2014р., №13 від 26.06.2015р.

Додатковою угодою №2 від 30.09.2009р. сторонами визначений новий склад учасників за договором поруки, а саме - лише Відкрите акціонерне товариством ВТБ Банк (далі банк) та Закрите акціонерне товариство Дніпротрансмаш (далі поручитель).

Як вбачається з визначення термінів кредитний договір 1 та кредитний договір 2 (в редакції додаткової угоди №13 від 26.06.2015р.) до їх складу увійшли як договори №245к-07 і №246к-07, так і всі додаткові угоди, підписані банком та позичальником.

В пунктах 1.2 та 1.3 договору поруки (в редакції договору про внесення змін та доповнень №2 від 30.09.2009р.) було визначено розмір кредиту, наданого за договорами №245к-07 і №246к-07 (3000000доларів США кожен), строк повернення 30.09.2010р. та 21.06.2012р. кредитних коштів за договорами та розмір процентів, які сплачуються позичальником, 15,5% та 14% відповідно.

Договорами про внесення змін до договору поруки №3 від 28.07.2010р., №4 від 11.11.2010р., №5 від 30.06.2011р., №6 від 06.10.2011р., №7 від 27.12.2011р., №12 від 29.10.2014р. пункти 1.2 та 1.3 викладались в новій редакції з урахуванням, раніше внесених змін до договорів №245к-07 і №246к-07.

Так, згідно пункту 1.2 договору поруки (в редакції договору про внесення змін до договору №12 від 29.10.2014р.) згідно кредитного договору 1 банк надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в межах ліміту кредитування, що складає 3000000доларів США, а позичальник зобовязаний повернути банку кредит не пізніше 28.08.2015р. або в інший термін відповідно до умов кредитного договору 1, а також сплатити плату за користування кредитом в розмірі 11% річних або в іншому розмірі, передбаченому кредитним договором 1, комісійні винагороди, договірні санкції, пеню та штрафи, в порядку, терміни/строки та на умовах, визначених кредитним договором 1, відшкодувати збитки, а також здійснити будь-які інші платежі, що підлягають сплаті позичальником на користь банка.

Пунктом 1.3 договору поруки (в редакції договору про внесення змін до договору №12 від 29.10.2014р.) передбачено, що згідно кредитного договору 2 банк надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в межах ліміту кредитування, що складає 2437500доларів США, а позичальник зобовязаний повернути банку кредит не пізніше 28.05.2015р. або в інший термін відповідно до умов кредитного договору 2, а також сплатити плату за користування кредитом в розмірі 11% річних або в іншому розмірі, передбаченому кредитним договором 2, комісійні винагороди, договірні санкції, пеню та штрафи, в порядку, терміни/строки та на умовах, визначених кредитним договором 2, відшкодувати збитки, а також здійснити будь-які інші платежі, що підлягають сплаті позичальником на користь банка.

Відповідно до пункту 2.1 договору поруки (в редакції договору про внесення змін та доповнень №2 від 30.09.2009р.) сторони встановили, що у випадку порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором 1 та/або кредитним договором 2 поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком в повному обсязі зобовязань позичальника за кредитним договором 1 та/або кредитним договором 2, включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, неустойки (пені, штрафів) та відшкодування збитків, повязаних з порушенням виконання зобовязання позичальником.

Пунктом 2.5 договору поруки (в редакції договору про внесення змін та доповнень №2 від 30.09.2009р.) визначено, що у випадку порушення позичальником зобовязань (будь-якого із зобовязань) за кредитним договором 1 та/або кредитним договором 2 банк має право звернутись до поручителя з письмовою вимогою про виконання зобовязань за кредитним договором 1 та/або кредитним договором 2 в повному обсязі чи частково.

В свою чергу, згідно пункту 2.6 договору поруки (в редакції договору про внесення змін та доповнень №2 від 30.09.2009р.) у випадку порушення позичальником зобовязань за кредитним договором 1 та/або кредитним договором 2 поручитель зобовязується виконати їх в строк/термін, визначений в письмовій вимозі банку.

Звертаючись до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Дніпротрансмаш» із позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами, позивач Публічне акціонерне товариство « ВТБ Банк» посилався на порушення відповідачем, як поручителем, положень договору поруки №245-П-3 від 05.03.2009р. щодо виконання грошових зобовязань поручителя, які виникли за кредитними договорами №10-0604/245к-07 від 22.06.2007р. (зі змінами та доповненнями) та №10-0604/246к-07 від 22.06.2007р. (із змінами та доповненнями)

Задовольняючи позовні вимоги частково та стягуючи з поручителя строкову заборгованість за кредитом в розмірі 3000000доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р. 1 долар США=21,988664грн. становить 65965992грн.), строкову заборгованість зі сплати процентів за період з 25.03.2014р. по 24.05.2015р. та з 25.07.2015р. по 02.09.2015р. в розмірі 441083,35доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р. 1 долар США=21,988664грн. становить 9698833грн.58коп.), прострочену заборгованість зі сплати процентів станом на 03.09.2015р. в розмірі 49916,67доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р. 1 долар США=21,988664грн. становить 1097600грн.88коп.), за кредитним договором №10-0604/246к-07 від 22.06.2007р. строкову заборгованість за кредитом в розмірі 2437500доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р. 1 долар США=21,988664грн. становить 53597368грн.50коп.), строкову заборгованість зі сплати процентів за період з 25.03.2014р. по 24.05.2015р. та з 25.07.2015р. по 02.09.2015р. в розмірі 345330,89доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р. 1 долар США=21,988664грн. становить 7593364грн.91коп.), прострочену заборгованість зі сплати процентів станом на 03.09.2015р. в розмірі 40557,29доларів США (що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим НБУ станом на 03.09.2015р. 1 долар США=21,988664грн. становить 891800грн.62коп.), господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на виконання умов Договору було надано третій особі грошові кошти (кредит), що підтверджується меморіальними ордерами та заявами на отримання кредиту за кредитними договорам, проте, оскільки позичальник та поручитель не виконали свого обов'язку щодо своєчасного повернення коштів, то позивач має право на стягнення суми боргу з поручителя на підставі укладених договорів поруки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов Договору, на підставі заяв позичальника від 22.06.2007р., від 25.06.2007р., від 02.07.2007р. ,від 09.07.2007р., від 13.07.2007р., від 19.07.2007р., від 30.07.2007р., від 26.10.2007р. були надані кредитні кошти згідно меморіальних валютних ордерів №203 від 25.06.2007р. на суму 1000000доларів США, №341 від 26.06.2007р. на суму 520000доларів США, №363 від 03.07.2007р. на суму 1050000доларів США, №143 від 09.07.2007р. на суму 600000доларів США, №113 від 16.07.2007р. на суму 200000доларів США, №618 від 20.07.2007р. на суму 680000доларів США, №134 від 30.07.3007р. на суму 200000доларів США.

З наведеного вбачається, що банк належним чином виконав свої зобовязання за договором №245к-07.

Крім того, на підставі заяв позичальника від 03.07.2007р., від 09.07.2007р., від 19.07.2007р., від 27.07.2007р., від 09.20.2007р. банком були надані кредитні кошти згідно меморіальних валютних ордерів №77 від 04.07.2007р. на суму 1550000доларів США, №139 від 09.07.2007р. на суму 520000доларів США, №607 від 20.07.2007р. на суму 400000доларів США, №127 від 330000доларів США, №355 від 10.07.2007р. на суму 200000доларів США.

З наведеного вбачається, що банк належним чином виконав свої зобовязання за договором №246к-07.

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом першої інстанції, станом на 03.09.2015 рік наявна непогашена позичальником строкова заборгованість за кредитом в розмірі 3000000доларів США, строкова заборгованість зі сплати процентів за період з 25.03.2014р. по 24.05.2015р. та з 25.07.2015р. по 02.09.2015р. в розмірі 441083,35доларів США, прострочена заборгованість зі сплати процентів станом на 03.09.2015р. в розмірі 49916,67доларів США за кредитним договором №10-0604/245к-07 від 22.06.2007р.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №6343/6344-15 від 28.09.2016р. наявність вказаних сум заборгованості підтверджується документально, а розрахунок заборгованості, складений позивачем, відповідає умовам договору №10-0604/245к-07 від 22.06.2007р.

Крім того, суд першої інстанції правильно встановив наявну непогашену позичальником строкову заборгованість за кредитом в розмірі 2437500доларів США, строкову заборгованість зі сплати процентів за період з 25.03.2014р. по 24.05.2015р. та з 25.07.2015р. по 02.09.2015р. в розмірі 345330,89доларів США, прострочену заборгованість зі сплати процентів станом на 03.09.2015р. в розмірі 40557,29доларів США за кредитним договором №10-0604/246к-07 від 22.06.2007р.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №6343/6344-15 від 28.09.2016р. наявність вказаних сум заборгованості підтверджується документально, а розрахунок заборгованості, складений позивачем, відповідає умовам договору №10-0604/246к-07 від 22.06.2007р.

Згідно з частиною 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частинами 1 і 2 статті 554 Цивільного кодексу встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з невиконанням позичальником умов Кредитних договорів, позивач направив відповідачу листи №3569/1-2 від 16.04.2015р. та №3573/1-2 від 16.04.2015р., отримані відповідачем 05.05.2015р., в яких банк вимагав від поручителя виконання зобовязань за кредитними договорами протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги і які залишили не виконаними відповідачем.

Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

З огляду на вищезазначене, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення означених сум з відповідача, як поручителя, на користь позивача.

При цьому доводи апеляційної скарги про те, що суд не зясував правильність та обґрунтованість нарахування позивачем штрафних санкцій, є неспроможними з огляду на те, що судом була призначена експертиза, висновки якої підтвердили правильність та обґрунтованість нарахувань, здійснених позивачем.

Відповідач же, в свою чергу, ніяких належних та допустимих доказів на спростування цих розрахунків не надав ані суду першої інстанції, ані на розгляду апеляційного суду.

Відмовляючи у частині заявлених банком вимог, а саме у стягненні суми пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 07.07.2015р. по 03.09.2015р. в розмірі 3739,40доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 22.04.2015р. по 26.06.2015р. в розмірі 330000доларів США, 3% річних за прострочення повернення кредиту за період з 22.04.2015р. по 26.06.2015р. в розмірі 16500доларів США, 3% річних за прострочення сплати процентів за період з 07.07.2015р. по 03.09.2015р. в розмірі 189,88доларів США за кредитним договором №10-0604/245к-07 від 22.06.2007р., пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 07.07.2015р. по 03.09.2015р. в розмірі 3038,26доларів США, пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 22.04.2015р. по 26.06.2015р. в розмірі 268125доларів США, 3%річних за прострочення повернення кредиту за період з 22.04.2015р. по 03.09.2015р. в розмірі 13406,25доларів США, 3%річних за прострочення сплати процентів за період з 07.07.2015р. по 03.09.2015р. в розмірі 154,28доларів США за кредитним договором №10-0604/245к-07 від 22.06.2007р., господарський суд першої інстанції виходив з того, що пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні, як і 3% річних, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, як особливої міри відповідальності, стягуються виключно в національній валюті України - гривні.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції і в цій частині з огляду на наступне.

Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 Цивільного кодексу України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю №15-93 від 19.02.1993р., дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань).

Таким чином, максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.04.2015р. у справі №909/660/14 (3-29гс15).

Положеннями ч. 1 ст. 230, ч. ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 549, ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено зобов'язання учасника господарських відносин сплатити штрафні санкції у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання, зокрема, у вигляді пені, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В силу положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В постанові Верховного Суду України у справі №6-79цс14 від 02.07.2014р. зроблено висновок про те, що у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню як пеня, штраф, неустойка, проценти так і виплати, передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України.

Також, Верховний Суд України у своєму листі від 01.07.2014 "Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві" роз'яснив, що беручи до уваги правову природу трьох процентів річних, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України, як особливої міри відповідальності, правильною є практика судів, які стягують їх виключно в національній валюті України - гривні.

Оскільки позивачем заявлені вимоги про стягнення сум пені та 3% річних, нарахованих за несвоєчасну сплату процентів та несвоєчасне повернення кредиту у доларах США, він не змінював свої вимоги, то суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у цій частині заявлених вимог і позивачем рішення суду в цій частині на оскаржувалось.

Доводи відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині розгляду справи без участі представника відповідача, є необґрунтованими і не є підставою для скасування правильного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 9 грудня 2016 року було поновлено провадження по справі та призначено розгляд справи на 17 січня 2017 року, про що був повідомлений належним чином як відповідач, так і третя особа ( рекомендовані повідомлення а.с.46,47)

17 січня 2017 року судом першої інстанції було відкладено розгляд справи у зв»язку із неявкою відповідача на 7 лютого 2017 року.

Проте, відповідач та третя особа, які були належним чином повідомлені про дату засідання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення а.с.46,47 в судове засідання не з»явились, заяв або клопотань про відкладення не надали.

Як розяснено у п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року N 18, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, з аналізу вищенаведених норм випливає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на вищезазначене, господарський суд першої інстанції обґрунтовано розглянув справу на підставі наданих доказів, оскільки про інше відповідачем не заявлялось і відповідно, він не допустив порушення норм процесуального права.

Інші ж доводи відповідача є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і обєктивно зясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст.103 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09 березня 2017 року було надано відстрочку ПрАТ Дніпротрансмаш ( відповідач, скаржник) сплати судового збору за апеляційною скаргою на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2017 року по справі № 904/8321/15 до ухвалення судового рішення Дніпропетровським апеляційним господарським судом по справі № 904/8321/15.

Оскільки, колегія суддів, дійшла висновку про безпідставність апеляційної скарги і необхідність залишення рішення господарського суду першої інстанції без змін, то з відповідача - приватного акціонерного товариства "Дніпротрансмаш" підлягає стягненню в дохід державного бюджету України 200970,00грн. судового збору , від уплати якого судом апеляційної інстанції була надана відстрочка до ухвалення судового рішення.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства « Дніпротрансмаш» - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 7 лютого 2017 року у справі № 904/8321/15 - залишити без змін.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Дніпротрансмаш» (49027, м. Дніпро, вул. 8 Березня,19, прим.2 ) в дохід державного бюджету України ( отримувач коштів УДКСУ у Шевченківському районі м Дніпра, код отримувача 37989274, банк отримувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, код банка отримувача 805012, рахунок отримувача 2004) судовий збір за розгляд апеляційної скарги 200970,00 грн .

Виконання постанови щодо видачі наказів доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 29 березня 2017 року

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя С.Г.Антонік

Суддя О.Г.Іванов