ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2017 р.Справа № 915/1062/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Лисенко В.А., Ліпчанської Н.В.,

секретар судового засідання: Маленкова О.П.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_2, за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз»

на рішення господарського суду Миколаївської області від 19 грудня 2016 року

у справі №915/1062/16

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг-Агро;

про стягнення 98 384,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Техноторг-Агро заборгованості у розмірі 98384 грн. 15 коп., у тому числі: 73885 грн. 68 коп. основного боргу, 3342 грн. 72 коп. 3% річних, 21155 грн. 75 коп. - сума, яка перевищує борг внаслідок інфляційних процесів.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням зобовязань по договору № ТП-ПР-1126780-МГ про постачання природного газу за регульованим тарифом.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 19 грудня 2016 року у справі №915/1062/16 (суддя Коваль С.М.) в задоволенні позову відмовлено, з підстав того, що згідно висновку експерта, складеного за результатами проведеної судово-економічної експертизи по справі №915/1044/15, технічні розрахунки ПАТ Миколаївгаз спожитого ТОВ Техноторг-Агро природного газу за лютий-березень 2015 року документально не підтверджуються, оскільки для перерахунку був використаний підпункт 3.12.3 постанови НКРЕ № 1181 від 13.09.2012 року Про затвердження Правил користування природним газом для юридичних осіб тоді як для розрахунку потрібно було застосовувати підпункт 3.12.5 цієї постанови.

Таким чином, з урахуванням розрахунку, здійсненого в рамках експертизи, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем борг сплачено у сумі 125102,24 грн. (з переплатою у сумі 28992 грн. 87 коп.) ще до звернення позивача з позовом та порушення провадження у справі № 915/1062/16.

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Миколаївської області скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що 03.03.2015 року, під час здійснення робіт по опитуванню коректора, було виявлено, що лічильник газу КУРС01G-25, зав. №4622 з 14.02.2015 року взагалі не обраховував газ.

При цьому, Відповідач, всупереч вимогам п. 5.3.6 Типового договору на постачання природного газу не повідомив негайно та належним чином Позивача про недоліки в роботі ЗВТ (засобу вимірювальної техніки), а саме про вихід з ладу та несправність встановленого у нього лічильника газу.

В ході судового розгляду з боку Відповідача не було надано належних та допустимих доказів негайного повідомлення Позивача про вихід з ладу лічильника газу з 14.02.2015 року.

Однак Відповідач, в своєму відзиві посилається, на те, що 14.02.2015 року ним було виявлено недоліки в роботі засобу вимірювальної техніки (ЗВТ), про що Відповідач (згідно абз.2-4 стор. з відзиву позовної заяви) негайно повідомив Позивача за допомогою телефонного зв'язку та направлення письмового повідомлення факсом та повторно, 19.02.2015 року, направили повідомлення на адресу Позивача.

Такі твердження Відповідача не відповідають дійсності, так як до Позивача жодних письмових або інших повідомлень засобами поштового, факсимільного або телефонного зв'язку ані 14.02.2015 року, ані 19.02.2015 року не надходили, а з боку Відповідача взагалі не надано доказу належного повідомлення про вихід з ладу ЗВТ. Крім того, під час проведення експертизи по справі № 915/1044/15 факт відсутності доказів направлення повідомлень про вихід з ладу лічильника було встановлено і експертами (абз. З арк. 9 Експертизи № 84 від 06.11.2015 р.)

Таким чином, виявлене у Відповідача порушення було зафіксовано актом про виявлені недоліки від 03.03.2015 року, який був підписаний обома сторонами без будь яких зауважень.

Тому, згідно абз. 2 п. 12.10 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 27 грудня 2005 року № 618 зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за № 67/11941 (далі - Правила 618), акт, підписаний представниками сторін, може бути підставою для проведення перерахунків об'ємів прийнятого - переданого газу. Перерахунки здійснюються в порядку, передбаченому у пункті 5.13 цих Правил або умов договору у випадках виявлення недоліків, які не передбачені цими Правилами.

04.03.2015р. за актом про виявлені недоліки від 03.03.2015р. Позивачем зроблено технічний розрахунок донарахування природного газу за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання за період з 01.02.2015р. по 01.03.2015р. в обсязі 14259,84 куб.м, на підставі того, що ЗВТ Відповідача, який йому і належить, фактично було визнано непридатним до застосування в результаті перевірки комерційного вузла обліку газу, відповідно до положень п.п, 5.13., 5.13.2. Правил 618, пп. 3.12.2., 3.12.4. Правил 1181.

19.03.2015 року ПАТ «Миколаївгаз» було складено технічний розрахунок за донарахування природного газу за проектною номінальною потужністю неопломбованого газового обладнання за період « 01» березня 2015р. 09-00 годин до « 03» березня 2015р. 11-45 годин в обсязі 1076,92 мЗ, та за період з 11.45 годин 03.03. 2015 року по 11.00 годин 18.03.2015 року в обсязі - 4443,09 мЗ.

При цьому, ПАТ «Миколаївгаз» зробило перерахунок об'єму спожитого природного газу Відповідачем за Договором відповідно до положень пп. 5.13., 5.13.2. Правил 618, пп. 3.12.2., 3.12.4. Правил 1181, так як висновок експертної повірки № 07 від 06.03.2015 року свідчить про виявлений недолік, що впливає на результати вимірювання газу.

Таким чином, ПАТ «Миколаївгаз», відповідно до норм чинного законодавства, а саме пп. 5.13., 5.13.2. Правил 618, пп. 3.12.2., 3.12.4. Правил 1181 здійснив розрахунок спожитого Відповідачем природного газу у лютому та березні 2015 р., за об'єктом газоспоживання, який розташований за адресою вул. Миколаївська 4, с. Костянтинівка Новоодеського району Миколаївської області.

Однак, на думку апелянта, судом 1-ї інстанції не було надано оцінки висновку за результатами експертної повірки № 07 від 06.03.2015 року, у відповідності до якого на підставі результатів останньої за протоколом № 02 від 05.03.2015 року лічильник газу ультразвуковий «Курс-01», типорозміру 625, виконання А1, заводський № 4622 визнаний таким, що не відповідає за вимогами до функціонування. При цьому, перевірити незмінність показів лічильника, проконтролювати поріг чутливості та визначити основну відносну похибку неможливо.

Але такий висновок експертної повірки свідчить про виявлений недолік, що впливає на результати вимірювання газу, що є підставою для проведення перерахунку згідно з пунктом 5.13 Правил 618, яким зокрема передбачено, що перерахунки об'єму протранспортованого газу проводяться у випадках, окрім іншого, непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами перевірки технічного стану комерційного вузла обліку газу.

Разом з тим, підпунктами 5.13.1, 5.13.2 вказаного пункту Правил 618 встановлено, що перерахунки об'єму протранспортовного газу проводяться за період відсутності (несправності) ЗВТ, починаючи з дати проведення останньої перевірки комерційного вузла обліку газу або з дати зняття ЗВТ до моменту встановлення повірених ЗВТ, з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

Також скаржник зазначає, що в оскаржуваному судовому рішенні від 19.12.2016 року суд І інстанції посилається на фактично єдину підставу відмови в задоволенні позовних вимог: це висновок експерта № 84, який було складено під час розгляду справи № 915/1044/15 за позовом ТО В «Техноторг-Агро» до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» про скасування оперативно - господарської санкції.

Однак, за твердженням скаржника, це є порушенням принципу змагальності сторін та порушенням вимог ч.5 ст. 42 ГПК України в частині того, що висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу, а також ч.1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України в частині того, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили, тобто кожен доказ підлягає оцінці господарським судом разом з іншими доказами.

При цьому, апелянт зауважує, що наявний в матеріалах справи висновок експерта № 84 від 06.11.2015 року по своїй суті вирішив питання, які віднесені до компетенції суду, зокрема, містить висновки щодо невідповідності застосування Позивачем п. 3.12.3 Постанови НКРЕ від 13.09.2012 року № 1181 та самостійно застосовує під час розрахунків п. 3.12.5 вищезазначеної Постанови та дає відповідну оцінку дій сторін замість суду. При цьому, ані експерт ОСОБА_3, ані експерт ОСОБА_4В не мають юридичної освіти, але вдаються надання висновків з правових питань та з питань відповідності застосування окремих положень нормативно-правових актів, що є неприпустимим, на думку апелянта.

Тому, скаржник наполягає на тому, що суд 1-і інстанції, під час вирішення справи та постановлення рішення не повинен був категорично вказувати на підставу для відмови в задоволенні позову на висновок експертизи, при цьому, не зазначаючи в мотивувальній частині оскаржуваного рішення підстави відхилення доводів Позивача, чи, спростовуючи їх через подані стороною докази.

В судових засіданнях в процесі апеляційного перегляду справи представники сторін підтримали свої правові позиції, представник апелянта просив скасувати рішення суду та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, представник відповідача наголошував на законності рішення суду першої інстанції та просив залишити його без змін.

Відповідно ст.85 ГПК України, в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 30.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Техноторг-Агро (споживач) укладено Типовий договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № ТП-ПР-1126780-МГ (Договір).

Згідно умов п. 1.1. Договору, позивач зобов'язувався поставити відповідачу природний газ в обсягах та порядку, передбаченому Договором, для забезпечення потреб відповідача, а відповідач зобов'язувався оплатити вартість поставленого природного газу і наданих послуг у розмірах, строках порядку та на умовах передбачених Договором.

Пунктом 2.6. Договору передбачено, що послуги з постачання газу підтверджуються підписаним Сторонами актом приймання-передачі газу та актом виконаних робіт, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до Договору.

Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків відповідача з позивачем ( п. 2.9. Договору).

Пунктом 4.1. Договору Сторони передбачили, що розрахунки за реалізований відповідачу газ здійснюються за цінами, що встановлюються Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики, а відповідно до п. 4.3. позивач зобов'язувався розміщувати інформацію про ціну газу та її складові на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 Договору, є обов'язковою для Сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись Сторонами при складанні актів приймання - передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами Договору.

Постановами НКРЕ від 30.04.2014 року № 578, від 30.04.2014 року № 602 та від 26.12.2014 року № 1043 роздрібна ціна на природний газ з 01.01. по 31.01.2015 року для промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання була встановлена на рівні 7725 72 грн. за 1 тис. м .

На лютий місяць 2015 року роздрібна ціна за 1 тис. м3., постановою НКРЕ від 29.01.2015 року № 81 була зменшена до 7480,92 грн.

На березень 2015 року роздрібна ціна за 1 тис. м3, постановою НКРЕ від 26.02.2015 року № 227 була встановлена на рівні 11397,72 грн.

31.01.2015 року між сторонами складено акт прийому-передачі природного газу, в якому сторони погодили що за січень 2015 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ в обємі 5,199 тис.куб.м. на суму 40166,02 грн.

В подальшому позивачем було направлено відповідачу: 30.03.2015 року - технічний акт про обсяги спожитого (протранспортованого) природного газу від 28.02.2015 року, акт приймання - передачі від 28.02.2015 року, технічний розрахунок від 04.03.2015 року; 06.04.2015 року - технічний акт про обсяги спожитого (протранспортованого) природного газу від 31.03.2015 року, акт приймання - передачі від 31.03.2015 року, технічний розрахунок від 19.03.2015 року.

Однак, всупереч умовам договору, відповідачем підписані акти за період лютий-березень 2015 року не повернуті, обґрунтованої відмови від їх підписання не надано, вартість природного газу визначені в зазначених актах не погашено.

Відповідачем сплачено 22.01.2015 року 25 000 грн., 04.02.2015 року 40166,02 грн., станом на 01.01.2015 року сальдо на користь відповідача складала 59936,22 грн., що загалом складає 125102,24 грн.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначав, що за період з з 01.01.2015 року по 18.03.2015 року було поставлено 24,069 тис. м3 природного газу на загальну суму 198 987,92 грн., отже, заборгованість відповідача складає 73 885,68 грн., яку він і просив стягнути в судовому порядку, а також 3342 грн. 72 коп. 3% річних, 21155 грн. 75 коп. - сума, яка перевищує борг внаслідок інфляційних процесів.

Складання та направлення актів приймання передачі природного газу за лютий та березень 2015 року позивач обґрунтовує наступними обставинами.

03.03.2015 року, під час здійснення робіт по опитуванню коректора, було виявлено, що лічильник газу КУРС 01 G-25, зав. № 4622 року взагалі не обраховував газ. Виявлене порушення в роботі ЗВТ відповідача було зафіксовано актом про виявлені недоліки/порушення від 03.03.2015 року, який був підписаний обома сторонами без будь яких зауважень.

Позивач зазначає, що до 03.03.2015 року відповідач не повідомляв його про недоліки у роботі лічильника, тому здійснив розрахунок газу в порядку п.5.13 Правил №618 та п.п.3.12.2, 3.12.4 Правил 1181, за період з 01.02.2015 року до 18.03.2015 року.

Враховуючи наведене, позивач зазначає, що за лютий 2015 року відповідачем, з урахуванням його втрат при транспортуванні, спожито 14,362 м3 природного газу на суму 107 440,98 грн., за березень 2015 року 4,508 м3 на суму 51 380,92 грн.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони.

Відповідно до ст.265 ГК України, за договором поставки, одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як зазначалось вище, 31.01.2015 року між сторонами складено акт прийому-передачі природного газу, в якому сторони погодили що за січень 2015 року позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ в обємі 5,199 тис.куб.м. на суму 40166,02 грн.

Станом на 01.01.2015 року сальдо на користь відповідача складало 59936,22 грн., відповідачем сплачено 22.01.2015 року 25 000 грн., 04.02.2015 року 40166,02 грн., , що загалом складає 125102,24 грн.

В позовній заяві заявлені вимоги про стягнення з відповідача 73 885,68 грн. заборгованості за період з 01.01.2015 по 18.03.2015 року, а також 3342 грн. 72 коп. 3% річних, 21155 грн. 75 коп. - сума, яка перевищує борг внаслідок інфляційних процесів.

Основна заборгованість розрахована на підставі п.5.13 Правил №618 та п.п.3.12.2, 3.12.3, 3.12.4 Правил 1181. Відповідач заперечував проти застосування вказаних норм законодавства, та зазначав, що в нього відсутня заборгованість.

Отже, спір виник стосовно розрахунку заборгованості відповідача за поставлений позивачем газ у лютому-березні 2015 року.

В рамках господарської справи № 915/1044/15 було призначено судово - економічну експертизу на вирішення якої були поставлені питання щодо вірності розрахунку ПАТ Миколаївгаз спожитого ТОВ Техноторг-Агро природного газу за лютий-березень 2015 року.

За експертним висновком № 84 від 06.11.2015 року, технічні розрахунки ПАТ Миколаївгаз спожитого ТОВ Техноторг-Агро природного газу за лютий-березень 2015 року документально не підтверджуються, оскільки для перерахунку був використаний підпункт 3.12.3 постанови НКРЕ № 1181 від 13.09.2012 року Про затвердження Правил користування природним газом для юридичних осіб тоді як для розрахунку потрібно було застосовувати підпункт 3.12.5 цієї постанови, оскільки у всіх перевірках було встановлено, що стороннього втручання в засіб обліку газу не було та це є поломка самого газового лічильника Курс-01.

Розрахунок на підставі п.3.12.3 Правил користування природним газом для юридичних осіб здійснено позивачем також і в позовній заяві у даній справі.

Відповідно до п.3.12.2 постанови НКРЕ № 1181 від 13.09.2012 року Про затвердження Правил користування природним газом для юридичних осіб, яка була чинною у спірний період, перерахунки обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу проводяться у випадках:

тимчасової відсутності ЗВТ (зняття ЗВТ на періодичну чи позачергову повірку, ремонт, експертизу);

непридатності до застосування (несправності) ЗВТ за результатами експертизи, повірки та/або технічної перевірки вузла обліку;

наявності аварійних ситуацій, що зареєстровані у роздрукованих звітах обчислювачів та обчислювачів коректорів, інші несправності ЗВТ, що впливають на облік газу;

пропущення строків повірки ЗВТ.

Після закінчення строку дії повірки ЗВТ вважаються непридатними до застосування і перерахунок обсягу спожитого газу проводиться відповідно до вимог нормативних документів, починаючи з дня, наступного після дати закінчення строку повірки.

Відповідно до п.3.12.3 Правил, перерахунки обсягу споживання/розподілу/транспортування природного газу проводяться за період відсутності (несправності) ЗВТ, починаючи з дати проведення останньої перевірки комерційного вузла обліку газу або з дати зняття ЗВТ до моменту встановлення повірених ЗВТ, з урахуванням кількості годин роботи газового обладнання споживача.

У разі якщо такі перевірки не проводились або немає актів про зняття ЗВТ перерахунки проводяться за період, починаючи з розрахункової доби поточного календарного місяця або з моменту пуску газу після планових та інших відключень у поточному місяці, які здійснювались спільно з газорозподільним/газотранспортним підприємством.

Разом з тим, відповідно до п.3.12.5 Правил, якщо порушень у роботі ЗВТ за результатами позачергової повірки або експертизи ЗВТ не виявлено у всіх випадках обсяг споживання/розподілу/транспортування природного газу за період відсутності ЗВТ розраховується за середньогодинними або середньодобовими даними попередніх п'яти аналогічних періодів.

За наявності виявлених та документально підтверджених фактів втручання в роботу ЗВТ, що призвело до викривлення результатів вимірювань обсягу споживання/розподілу/транспортування газу, здійснюється відповідний перерахунок згідно з підпунктами 3.12.3, 3.12.4 цього пункту.

Відповідно до висновку за результатами експертної повірки №07 від 06.03.2015 року встановлено, що цілісність пломб заводу-виробника з відбитком тавра державного повірника та заводу-виробника не порушено; при перевірці на герметичність порушень не виявлено. При перевірці функціонування лічильника виявлено, що індикація на дисплеї нестабільна.

Отже, судова колегія вважає, що ознак зовнішнього втручання в роботу приладу повіркою не виявлено, а недолік, виявлений повіркою, впливає на результати вимірювання газу, не з вини споживача.

Іншого ПАТ «Миколаївгаз» не доведено належними та допустимим доказами у розумінні ст.32-34 ГПК України.

Таким чином, судова колегія доходить висновку про те, що оскільки ПАТ «Миколаївгаз» не доведено зовнішнього втручання у роботу ЗВТ «Техноторг-Агро», та встановлено, що це є поломка самого лічильника, отже позивач безпідставно застосовує у своїх розрахунках обсягу споживання природного газу пункт 3.12.3 Правил №1181.

В даному випадку до застосування підлягає п.3.12.5 Правил, згідно з яким обсяг споживання/розподілу/транспортування природного газу за період відсутності ЗВТ розраховується за середньогодинними або середньодобовими даними попередніх п'яти аналогічних періодів.

За розрахунком, здійсненим експертом у експертному висновку № 84 від 06.11.2015 року в рамках господарської справи № 915/1044/15, загальна вартість спожитого газу у лютому місяці 2015 року ТОВ «Техноторг-Агро» становить 31758,13 грн., у березні 2015 року 24185,22 грн.

Крім того, судова колегія звертає увагу на обставини повідомлення відповідачем позивача про технічну несправність лічильника 14.02.2015 року.

Посилання відповідача на те, що він повідомляв ПАТ «Миколаївгаз» про несправність лічильника 14.02.2015р. та 19.02.2015 року телефонограмою та факсом не підтверджуються належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст.32-34 ГПК України.

Однак, експертом встановлено що ЗВТ ТОВ «Техноторг-Агро» обладнаний коректором обєму газу «ВЕГА-1.01-ВБ-10-60-0,5-НЧ» зав.№06175, який здійснює цілодобову безперебійну передачу інформації щодо обєму спожитого газу і стану роботи лічильника в режимі онлайн, що дозволяє ПАТ «Миколаївгаз» самостійно у будь-який час контролювати роботу лічильника та виявляти всі недоліки, що виникають в роботі ЗВТ.

Таким чином, ПАТ «Миколаївгаз» не позбавлений права та має можливість у будь-який час перевірити інформацію щодо роботи, обєму спожитого газу, наявності будь-яких недоліків у роботі лічильника. Тому посилання на неповідомлення відповідачем про несправність лічильника критично оцінюється судом, адже це не єдина можливість дізнатись позивачу про таку несправність.

При цьому, вбачається незрозумілим нарахування обсягу спожитого газу позивачем за період з 01.01.2015 по 18.03.2015 року, а не з 14.02.2015 року з встановленого факту поломки лічильника.

Відповідно до ст.42 ГПК України, висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів оскарження вказаного висновку, заявлення клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи, позивач до суду не надав.

Також скаржник не спростував висновків суду першої інстанції стосовно необхідності застосування п.3.12.5 постанови НКРЕ № 1181 від 13.09.2012 року Про затвердження Правил користування природним газом для юридичних осіб, а не 3.12.3.

Судова колегія зазначає, що апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу доводами, якім вже була надана оцінка в рішенні суду першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що висновок експерта № 84 від 06.11.2015 року по своїй суті вирішив питання, які віднесені до компетенції суду, зокрема, містить висновки щодо невідповідності застосування Позивачем п. 3.12.3 Постанови НКРЕ від 13.09.2012 року № 1181 та самостійно застосовує під час розрахунків п. 3.12.5 вищезазначеної Постанови та дає відповідну оцінку дій сторін замість суду колегія суддів відхиляє, оскільки експерти розглядали питання саме обґрунтованості розрахунків, здійснених ПАТ «Миколаївгаз», що потребує спеціальних знань та не могло бути вирішено судом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які полягають в наступному:

На виконання умов договору № ТП-ПР-1126780-МГ позивач поставив відповідачеві газ: у січні 2015 року газ в обємі 5,199 тис.куб.м. природного газу на суму 40166,02 грн., згідно акту, підписаного обома сторонами; згідно розрахунку експерта зробленого з урахуванням підпункту 3.12.5 постанови НКРЕ № 1181 від 13.09.2012 року Про затвердження Правил користування природним газом для юридичних осіб, - у лютому 2015 року - 4253,34 м3 природного газу на суму 31758,13 грн., у період з 01.03.2015 року по 18.03.2015 року - 2121,935 м3 природного газу на суму 24185,22 грн., отже загальний обсяг поставленого газу складає 11574,28 м3 на загальну суму 96109,37 грн.

В свою чергу, відповідач свої зобовязання по договору № ТП-ПР-1126780-МГ про постачання природного газу в частині розрахунків за спожитий газ виконав наступним чином: - 01.01.2015 року початкове сальдо відповідача 59936,22 грн.; - 22.01.2015 року відповідачем сплачено позивачу 25000 грн.; - 04.02.2015 року відповідач сплачено позивачу 40166,02 грн., на загальну суму 125102,24 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача відсутня, і існує навіть переплата в сумі 28992,87 грн.

Підсумовуючи викладене, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджені належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.32-34 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав, передбачених ст.104 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101, ч.1 ст.103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 19 грудня 2016 року у справі №915/1062/16 залишити без змін.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 29.03.2017 року

Головуючий суддя А.І. Ярош

Суддя В.А. Лисенко

Суддя Н.В. Ліпчанська