РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2017Справа №910/11415/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача

Державне підприємство "Донецька залізниця

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Регіональна філія "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 35 368, 21 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Кузьміна Г.А. (довіреність)

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) суми збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 35368,21 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок незабезпеченого Державним підприємством "Донецька залізниця" збереження вантажу під час перевезення, згідно із залізничною накладною №50687227, зі станції відправлення "Авдіївка" Донецької залізниці на станцію Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці у вагонах №№ 60454436, №53506549, № 53547352, № 56255771 утворилась недостача вантажу, про що складено комерційні акти РА № 008103/262/1579 від 17.12.2015, РА №007350/259/1576 від 17.12.2015, РА № 008102/261/1578 від 17.12.2015, РА № 007349/258/1575 від 17.12.2015. Загальна вартість недостачі вантажу за розрахунком позивача становить 35368,21 грн., у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (як правонаступника ДП "Донецька залізниця") про стягнення зазначеної суми збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2016 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Державне підприємство "Донецька залізниця".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2016 у справі № 910/11415/16, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2016, відмовлено у задоволені позову.

Постановою Вищого Господарського суду України від 18.01.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2016 у справі № 910/11415/16 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

За результатами автоматизованого розподілу справу № 910/11415/16 передано на розгляд судді Турчина С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2017 суддею Турчин С.О. прийнято до свого провадження справу № 910/11415/16 та призначено її розгляд на 21.02.2017.

В судове засідання 21.02.2017 з'явився представник відповідача та надав суду пояснення щодо обставин справи. Представники позивача та третьої особи не з'явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2017 залучено до участі у справі № 910/11415/16 третю особу 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Регіональну філію "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" та відкладено розгляд справи на 21.03.2017.

23.02.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

23.02.2017 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли документи по справі.

14.03.2017 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2017, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи №910/11415/16 відкладено на 30.03.2017.

Представник позивача в судове засідання 30.03.2017 не з'явився.

Представник відповідача надав суду додаткові письмові пояснення по справі, проти позовних вимог заперечив.

Представник третьої особи 1 в судове засідання 30.03.2016 не з'явився. Про час та місце розгляду справи третя особа 1 повідомлялась шляхом розміщення вказаної інформації на сторінці Господарського суду міста Києва офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет.

Представник третьої особи 2 в судове засідання також не з'явився. Третя особа 2 була повідомлена про час та місце розгляду справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2017.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Приймаючи до уваги те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 30.03.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16.12.2015 Публічним акціонерним товариством "Авдіївський коксохімічний завод" (вантажовідправником) на адресу Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча" (вантажоодержувача) зі станції відправлення "Авдіївка" Донецької залізниці на станцію Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці за залізничною накладною №50687227 у вагонах №56255771, №53506549, №60454436, №53547352 було відправлено вантаж - кокс доменний.

17.12.2015 вантаж, що прибув у зазначених вагонах був виданий одержувачу - ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (позивачу) із складанням комерційних актів РА № 008103/262/1579, РА №007350/259/1576, РА № 008102/261/1578, РА № 007349/258/1575, про що в залізничній накладній №50687227 зроблено відповідний напис.

Відповідно до комерційного акту від 17.12.2015 РА №008103/262/1579, стосовно вагону №60454436, маса нетто вантажу, що зазначена у документі, становить 42300 кг, а в дійсності маса нетто вантажу при прибутті становила 41180 кг. Вказаний комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: на станції Пологи було здійснено контрольне переважування вагону №60454436 на справних електронних 150 т вагонних вагах №89 ст. Пологи (повірка 01.07.2015). В документі вказано вагу 42300 кг, тара 23500 кг. Фактично виявлено масу брутто 64680 кг, тара з документу 23500 кг, нетто 41180 кг, що менше, ніж вказано в документі, на 1120 кг. Завантаження здійснено шапкою, вище рівня бортів на 0,3 м., марковано 1 поздовжньою стрічною вздовж вагону, над 1-2 люком порушено маркування, має місце виїмка довжиною 2,1м. на всю ширину вагону глибиною 0,5 м. В технічному плані вагон справний, люки закриті щільно.

Відповідно до комерційного акту від 17.12.2015 РА №007350/259/1576, стосовно вагону №53506549, маса нетто вантажу, що зазначена у документі, становить 40300 кг, а в дійсності маса нетто вантажу при прибутті становила 36240 кг. Вказаний комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: на станції Пологи було здійснено контрольне переважування вагону №53506549 на справних електронних 150т вагонних вагах №89 ст. Пологи (повірка 01.07.2015). В документі вказано вагу нетто 40300 кг, тара 22500 кг. Фактично виявлено масу брутто 58740 кг, тара з документу 22500 кг, нетто 36240 кг, що менше, ніж вказано в документі, на 4060 кг. Завантаження здійснено шапкою, вище рівня бортів на 0,3 м., марковано 1 поздовжньою стрічною вздовж вагону, над 1,2 люками має місце виїмка довжиною 2,4м. на всю ширину вагону глибиною 0,7 м., над 6,7 люками виїмка довжиною 3,4 м. шириною вагону, глибиною 0,7 м. В місцях виїмки маркування переривається. В технічному плані вагон справний, люки, двері закриті щільно.

Відповідно до комерційного акту від 17.12.2015 РА №007349/258/1575, стосовно вагону №56255771, маса нетто вантажу, що зазначена у документі, становить 40150 кг, а в дійсності маса нетто вантажу при прибутті становила 38540 кг. Вказаний комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: на станції Пологи було здійснено контрольне переважування вагону №56255771 на справних електронних 150т вагонних вагах №89 ст. Пологи (повірка 01.07.2015). В документі вказано вагу нетто 40150 кг, тара 22100 кг. Фактично виявлено масу брутто 60640 кг, тара з документу 22100 кг, нетто 38540 кг, що менше, ніж вказано в документі, на 1610 кг. Завантаження здійснено шапкою, вище рівня бортів на 0,3 м., марковано 1 поздовжньою стрічною вздовж вагону, над люком має місце виїмка довжиною 1,4 м. на всю ширину вагону глибиною 0,6 м., над 7 люком виїмка довжиною 2м. на ширину вагону глибиною 0,7 м. В місцях виїмки маркування переривається. В технічному плані вагон справний, люки, двері закриті щільно.

Відповідно до комерційного акту від 17.12.2015 РА №008102/261/1578, стосовно вагону №53547352, маса нетто вантажу, що зазначена у документі, становить 42900 кг, а в дійсності маса нетто вантажу при прибутті становила 38480 кг. Вказаний комерційний акт також містить опис виявленого вантажу з недостачею, а саме: на станції Пологи було здійснено контрольне переважування вагону №53547352 на справних електронних 150т вагонних вагах №89 ст. Пологи (повірка 01.07.2015). В документі вказано вагу 42900 кг, тара 21800 кг. Фактично виявлено масу брутто 60280 кг, тара з документу 21800 кг, нетто 38480 кг, що менше, ніж вказано в документі, на 4420 кг. Завантаження здійснено шапкою, вище рівня бортів на 0,3 м., марковано 1 поздовжньою стрічною вздовж вагону, над 1-2 люком порушено маркування, має місце виїмка довжиною 3м. на всю ширину вагону глибиною 0,7 м., над 6 та 7 люками має місце виїмка довжиною 3,1м. на всю ширину вагону глибиною 0,6 м. В технічному плані вагон справний, люки закриті щільно.

За розрахунками позивача загальна вартість недостачі вантажу у вагонах №56255771, №53506549, №60454436, №53547352, яка була розрахована позивачем відповідно до рахунку - фактури №90639721 від 16.12.2015, з урахуванням норми недостачі вантажу 2% становить 35368,21грн. (у вагоні №56255771 становить 3614,72 грн., у вагоні №53547352 - 15951,13 грн., у вагоні №53506549 - 14575,35 грн., у вагоні №60454436 - 1227,01 грн.).

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України, відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Як встановлено судом, згідно із залізничною накладною №50687227 зі станції відправлення "Авдіївка" Донецької залізниці на станцію Маріуполь - Сортувальний Донецької залізниці у вагоні вагонах №56255771, №53506549, №60454436, №53547352 було відправлено вантаж - кокс доменний.

Згідно із ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

17.12.2015 під час приймання вантажу, що прибув у вагонах №56255771, №53506549, №60454436, №53547352 було виявлено недостачу, про що складні комерційні акти РА №008103/262/1579, РА №007350/259/1576, РА № 008102/261/1578, РА № 007349/258/1575 від 17.12.2015 та в залізничній накладній №50687227 зроблено відповідний напис.

Згідно із: комерційним актом РА №008103/262/1579 від 17.12.2015 загальна недостача вантажу у вагоні №60454436 становить 1120 кг; комерційним актом РА №007350/259/1576 від 17.12.2015 загальна недостача вантажу у вагоні №53506549 становить 4060 кг; комерційним актом РА № 008102/261/1578 від 17.12.2015 загальна недостача вантажу у вагоні №53547352 становить 4420; та комерційним актом РА № 007349/258/1575 від 17.12.2015 недостача у вагоні №56255771 становить 1610 кг.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Положеннями Статуту визначено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (ч. 1 ст. 114 Статуту).

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема комерційних актів, вантаж був відправлений у вологому стані.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

За розрахунком позивача, який як встановлено судом є обґрунтованим, загальна вартість недостачі вантажу становить 35368,21 грн. (у вагоні №56255771 становить 3614,72 грн., у вагоні №53547352- 15951,13 грн., у вагоні №53506549 - 14575,35 грн., у вагоні №60454436 - 1227,01 грн.).

Водночас, позовні вимоги про стягнення суми збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 35368,21 грн. заявлені до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", у зв'язку із тим, що останнє є правонаступником прав та обов'язків ДП "Донецька залізниця" у спірних правовідносинах.

Відповідач - Публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" заперечуючи позовні вимоги посилається на те, що є неналежним відповідачем по справі, оскільки правонаступництво за спірними зобов'язаннями Публічного акціонерного товариства "Укрзалізниця" від Державного підприємства "Донецька залізниця" не відбулось.

Скасовуючи рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2016 року у справі №910/11415/16 та направляючи справу на новий розгляд, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 18.01.2017 вказав, що суди попередніх інстанцій, не надали жодної оцінки тим обставинам, що відповідно до витягу, який містяться в матеріалах справи, до Єдиного державного реєстру включені відомості про відокремлений підрозділ - регіональну філію "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця"; не перевіряли положення цієї філії; не з'ясовували, коли вона була створена та коли і яке майно їй було передано для здійснення господарської діяльності. Судом касаційної інстанції зазначено, що для правильного вирішення спору і з'ясування обставин щодо залізниці, з якою була укладена угода на перевезення спірного вантажу, судам слід було з'ясувати, на чиї рахунки сплачувалась провізна плати та інші платежі за перевезення, а також встановити, на якій станції був виданий вантаж вантажовідправнику, оскільки учасником договору перевезення вантажу є залізниця призначення, і, відповідно, є перевізником.

Згідно із статтею 111-12 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

На виконання вказівок суду касаційної інстанції, викладених у постанові Вищого господарського суду України від 18.01.2017, суд вирішуючи питання щодо того чи є ПАТ "Українська залізниця" правонаступником ДП "Донецька залізниця" встановив наступне.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", як нова юридична особа утворене згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Як вбачається із положень наведеного вище Закону України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та постанови Кабінету Міністрів України, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" утворюється на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття.

В додатку №1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року за №200 до таких підприємств віднесено Державне підприємство "Донецька залізниця".

Відповідно до ч. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" від 23.02.2014 № 4442-VI, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Статут Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735.

Згідно із п. 2 Статуту ПАТ "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 735 від 02.09.2015, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" товариство є правонаступником всіх прав та обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, враховуючи додаток №1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", у тому числі Державного підприємства "Донецька залізниця".

Дані відомості підтверджуються випискою із Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, згідно із якою державна реєстрація новоутвореної юридичної особи проведена 21.10.2015. Державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" вчинено з внесенням запису про дані юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа, до яких віднесено, зокрема, Державне підприємство "Донецька залізниця".

Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Регіональну філію "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" утворено 26.11.2015.

Вирішуючи питання про правонаступництво, потрібно мати на увазі, що запис в установчих документах про правонаступництво має істотне значення для визнання правонаступництва. Також суттєве значення мають фактично здійсненні організаційно-економічні перетворення, з якими чинне законодавство пов'язує перехід майнових прав та обов'язків, а саме: рішення власника (власників), підписання передаточного акту чи балансу тощо (у випадку злиття). Отже у вирішенні питань, пов'язаних з правонаступництвом, слід здійснювати аналіз документів, що стосуються переходу прав і обов'язків на майно (майнові права).

Згідно із ч. 2, ч. 3 ст. 107 ЦК України, після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов'язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов'язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до передавального акту від 05.08.2015, затвердженого Міністром інфраструктури України 18.08.2015, голова та члени комісії з утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", голова комісії з реорганізації Державного підприємства "Донецька залізниця", керуючись статтею 107 Цивільного кодексу України підтверджують вартість і склад активів та зобов'язань Державного підприємства "Донецька залізниця".

При цьому, в акті наявне зауваження, що правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків Державного підприємства "Донецька залізниця", яке розташоване на території проведення антитерористичної операції не включається до зведених актів інвентаризації, а відображено в балансі і закріплюється в частині активів за Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604, а саме перелік їх наведено у балансі (звіт про фінансові результати).

За змістом пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014 "Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції", комісії з утворення ПАТ "Українська залізниця" разом з Міністерством інфраструктури доручено після завершення тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та завершення проведення антитерористичної операції провести інвентаризацію та оцінку майна і за результатами подати пропозиції щодо зміни статутного капіталу ПАТ "Українська залізниця" згідно із законодавством.

В силу положень ч. 1, ч. 2 ст. 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, наведено дані про юридичних осіб, правонаступником яких є ПАТ "Українська залізниця», серед яких зазначено ДП "Донецька залізниця".

Водночас згідно з інформацією у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців в розділі про здійснення зв'язку з юридичною особою, правонаступництво ПАТ "Українська залізниця" щодо ДП "Донецька залізниця" настає відповідно до постанови КМУ № 604 від 12.11.2014 після внесення майна до статутного капіталу правонаступника.

Зі змісту вищенаведеного вбачається, що спеціальним Закону України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" № 4442-VI від 23.02.2014 визначено особливості утворення ПАТ "Українська залізниця", на виконання якого, Кабінетом Міністрів України прийнято відповідні нормативно-правові акти.

За таких обставин, питання правонаступництва ПАТ "Українська залізниця" стосовно ДП "Донецька залізниця" визначається спеціальним Законом України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та прийнятими Кабінетом Міністрів України на виконання вказаного Закону постановами № 200 та № 604, які пов'язують перехід прав і обов'язків ДП "Донецька залізниця" до ПАТ "Українська залізниця" з інвентаризацією, складанням передавального акта та внесенням майна до статутного капіталу правонаступника.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду України при вирішенні питання про правонаступництво прав та обов'язків ДП "Донецька залізниця" (зокрема, постанови від 22.02.2017 у справі № 910/11196/16, від 15.03.2017 у справі № 910/5100/16).

Також частиною 2 статті 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об'єднання, професійної спілки, її організації або об'єднання, політичної партії, організації роботодавців, об'єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

У відповідності до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у разі злиття юридичних осіб здійснюється державна реєстрація новоутвореної юридичної особи та державна реєстрація припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття. Припинення вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ДП "Донецька залізниця" знаходиться в стані припинення, а тому як наслідок, його реорганізація (припинення діяльності) ще не завершена і така юридична особа як державне підприємство ДП "Донецька залізниця" не припинилась.

Враховуючи вищенаведене, приписи спеціального Закону України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постановами № 200 та № 604, постанов Кабінету Міністрів України прийнятими на виконання вказаного Закону, оскільки передавальні акти за зобов'язаннями не складено та боржник не виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, то у ПАТ "Українська залізниця" не виникло зобов'язання по відшкодуванню збитків у розмірі втраченого майна.

Надані позивачем до матеріалів справи договори №1970/ДФ/10017 від 25.12.2015 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги та №ДФ/Э-90002 від 30.12.2015 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги не свідчать про те, що ПАТ "Українська залізниця" взяло на себе зобов'язання за спірним перевезенням, оскільки, договори укладені після прийняття до перевезення вантажу.

Також, враховуючи вказівки Вищого господарського суду України у постанові від 18.01.2017 судом встановлено, що відповідно до відомостей наданої філією "Головний інформаційно-обчислювальний центр" (лист вих. №ГІОЦ-12/1557 від 30.03.2017) провізна плата за перевезення вантажу згідно із залізничною накладною №50687227 сплачувалась ТОВ "ЛЕМТРАНС" на користь ДП "Донецька залізниця". Зазначене спростовує твердження позивача про те, що провізна плата сплачувалась на користь Регіональній філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

У зв'язку із наведеним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" суми збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 35368,21 грн.

Суд зауважує, що зі змісту статей 1, 21, 24 Господарського процесуального кодексу України, набуття особою процесуального статусу відповідача закон пов'язує не з дійсною наявністю матеріальних правовідносин між сторонами та відповідно кореспондуючого обов'язку відповідача здійснити певні дії на користь позивача або утриматись від їх вчинення задля захисту та реалізації прав і законних інтересів позивача, а лише з фактом пред'явлення позову до особи.

Належним відповідачем у справі може бути лише особа, яка має зобов'язання перед позивачем за обставинами, які є предметом позову. В інших випадках задоволення позову унеможливлюється, оскільки у такого відповідача відсутні будь-які зобов'язання перед позивачем щодо припинення порушення його прав та законних інтересів, оскільки не він є особою, що має відповідати за спірними правовідносинами.

Вимог до Державного підприємства "Донецька залізниця" позивачем не пред'явлено.

Водночас, стаття 24 Господарського процесуального кодексу України передбачає право, а не обов'язок суду здійснювати заміну відповідача. Цим правом суд користується на свій розсуд.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд відмовляє у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення суми збитків, які виникли у зв'язку із незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 35368,21 грн.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову судовий збір, відповідно до ст. ст. 49 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 03.04.2017.

Суддя С.О. Турчин