ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2017 р. Справа № 911/353/17

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Білоцерківської дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП-АГРО»

про стягнення 4 198 048,03 грн.

за участю представників сторін:

позивач - Гук Т.В., предст. за дов. № 82 від 20.02.2017;

відповідач - не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Білоцерківської дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП-АГРО» (відповідач) про стягнення 4 198 048,03 грн. заборгованості за договором поставки № 28/12/2 від 28.12.2015, яка складається з 3 464 480,00 грн. основного боргу, 105 927,65 грн. 3% річних та 627 640, 38 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.02.2017 порушено провадження у справі № 911/353/17 та призначено до розгляду на 06.03.2017.

Ухвалою суду від 06.03.2017, у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання та поданим ним клопотанням, яке визнано судом обґрунтованим, розгляд справи було відкладено на 20.03.2017.

В судове засідання 20.03.2017 представник відповідача повторно не з'явився, хоча про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, письмового відзиву на позов та доказів відсутності заборгованості за договором поставки не надав.

З даного приводу суд зазначає, що у випадку нез'явлення у засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція зазначена в п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, а також зважаючи на строки, передбачені ст. 69 ГПК України щодо терміну розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України за відсутності представника відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Частиною 1 статті 85 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об'єктивного розгляду спору по суті, у судовому засіданні 20.03.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

встановив:

28 грудня 2015 року між Білоцерківською дослідно-селекційною станцією інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СПП-АГРО» (покупець) було укладено Договір поставки №28/12/2 (надалі-Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар українського походження, врожаю 2015 року на умовах, зазначених в цьому договорі.

Згідно п.п.2.2, 2.3 Договору, товар може передаватись покупцю окремим партіями, але повний його обсяг, визначений в цьому договорі, має бути поставлений у термін, встановлений в п. 2.1 - до 30.12.2015 року. Датою поставки товару вважається дата виписки видаткової накладної на товар.

На виконання вищезазначених умов договору, на підставі видаткової накладної № 198 від 28.12.2015 року, покупець отримав від постачальника товар - сорго некласне в кількості 1 732 240,00 кг на суму 3 464 480,00 грн., про що свідчить підпис уповноваженого представника відповідача та печатка підприємства.

У відповідності до п. 3.1, п. 3.2 договору, оплата товару здійснюється покупцем у грошовій формі до 30.12.2015 року. Оплата за товар здійснюється грошовими коштами шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника. Зобов'язання покупця по оплаті вважаються виконаними з дати списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Однак, як стверджує позивач, покупець поставлений постачальником товар в повному обсязі не оплатив.

Згідно господарського законодавства України за договором поставки одна сторона постачальник зобов'язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.265 ГК України).

Законодавством України визначено, що суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст. 265 ГК України).

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частина 1 статті 692 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зважаючи на те, що згідно п. 3.1 договору строк оплати настав, однак відповідач вартість товару за договором не оплатив, доводів позивача не спростував та не надав суду доказів відсутності заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 464 480, 00 грн. заборгованості є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 627 640,38 грн. пені, нарахованої у відповідності до п. 4.1 Договору, згідно якого встановлено, що за прострочення оплати товару з покупця стягується пеня в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторони домовились, що період, за який нараховуються штрафні санкції, встановлюється в один рік (п. 4.3 договору).

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, з урахуванням п. 4.3 договору, за прострочення оплати отриманого товару за накладною № 198 від 28.12.2015 року позивачем нарахована пеня за період з 30.12.2015 по 15.11.2016 в сумі 627 640,38 грн.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено умовами Договору та про що зазначалось вище, строк виконання зобов'язань зазначений в п. 3.1 Договору та передбачає оплату товару до 30.12.2015 року.

При цьому, суд зазначає, що строк (термін) виконання зобов'язання встановлюється у вигляді календарної дати або періоду, а також може бути визначений подією, що має неминуче настати. В такому випадку зобов'язання підлягає виконанню з настанням цієї події або протягом певного періоду (через певний період) після настання такої події.

Таким чином, позивач помилково зазначає дату нарахування штрафних санкцій починаючи з 30.12.2015 року, оскільки саме з наступного дня після встановленого в Договорі строку, а саме з 31.12.2015 до відповідача має застосуватись відповідальність у вигляді фінансових та штрафних санкцій.

Перевіривши правильність зазначених позивачем періодів та розрахунків, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», суд встановив, що застосування пені на суму боргу 3 464 480,00 грн. є правомірним саме за період з 31.12.2015 по 15.11.2016 та за підрахунком суду становить 557 511,31 грн. Таким чином, заявлена до стягнення пеня в розмірі 627 640, 38 грн. підлягає частковому задоволенню в сумі 557 511,31 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача 105 927,65 грн. 3% річних (з 30.12.2015 по 15.11.2016).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши правильність зазначених позивачем періодів та розрахунків, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», встановив, що заявлена до стягнення сума 3% річних в розмірі 105 927,65 грн. (з 30.12.2015 по 15.11.2016) підлягає частковому задоволенню в розмірі 91 156, 36 грн. (з 31.12.2015 по 15.11.2016).

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 464 480,00 грн. боргу, 91 156, 36 грн. 3% річних та 557 511,31 грн. пені.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПП-АГРО» (09600, Київська обл., смт Рокитне, вул. Ентузіастів, 6, ) на користь Білоцерківської дослідно-селекційної станції інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (09175, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Мала Вільшанка, вул. Центральна, 1, ) - 3 464 480 (три мільйони чотириста шістдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) грн. 00 коп. боргу, 91 156 (дев'яносто одну тисячу сто п'ятдесят шість) грн. 36 коп. 3% річних, 557 511 (п'ятсот п'ятдесят сім тисяч п'ятсот одинадцять) грн. 31 коп. пені, 61 697 (шістдесят одну тисячу шістсот дев'яносто сім) грн. 21 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 23.03.2017

Суддя О.В. Щоткін