ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.03.2017 Справа № 920/119/17

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Суми)

до - КALIMO A/S (Нюборг, Данія)

про стягнення 3200 дол. США (86483 грн. 52 коп.)

Суддя О.Ю.Резніченко

Представники:

від позивача - ОСОБА_2,

від відповідача - не з'явився.

За участю секретаря судового засідання - Бублик Т.Д.

Судове засідання відбувалось в режимі відеоконференції.

Суть спору: Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3200 дол. США (86483 грн. 52 коп.) за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 17.10.2016 контракту № 1.

Представник позивача в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву не подав.

Ухвала про порушення провадження у справі направлена відповідачу на адресу зазначену позивачем, однак була повернута на адресу господарського суду з відміткою «адреса невідома».

Представник позивача усно зазначив, що інші дані про місцезнаходження відповідача у нього відсутні. Крім того, представник позивача зазначив, що наполягає на розгляді справи в даному судовому засіданні.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 ГПК України. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною і повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвала направлялась на адресу відповідача, зазначену позивачем, а тому відповідно до ст. 64 ГПК України, вважається, що вона вручена відповідачу належним чином.

Оскільки відповідач в судове засідання не з'явився та відзив на позовну заяву не подав, то справа розглядається за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

17.10.2016 між сторонами було укладено контракт на поставку продукції № 1 (надалі - Контракт).

Відповідно до п.1.1-1.2 Контракту відповідач продає, а позивач купує копіювальну бумагу формату А4 (надалі - товар) у кількості та за цінами, що вказані в Специфікації, яка є невід'ємною частиною Контракту.

Пунктом 4.1 Контракту встановлено, що позивач оплачує товар шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок відповідача наступним чином: 50% після виставлення рахунку-фактури; 50% після завантаження товару.

17.10.2016 між сторонами була підписана Специфікація № 1, згідно якої позивач прийняв на себе зобов'язання поставити відповідачу товар загальною вартістю 3200 доларів США.

Відповідно до п.4 Специфікації відповідач зобов'язаний здійснити поставку товару впродовж 10 календарних днів з моменту повної оплати товару позивачем.

Згідно до рахунку-фактури № PJ-TK/0173/17 від 17.10.2016 вартість товару становить 3200 доларів США.

Відповідно до платіжного доручення № 3 від 25.10.2016 позивач сплатив на рахунок відповідача 1600 дол. США, а згідно платіжного доручення № 5 від 28.10.2016 ще 1600 дол. США.

Позивачем 28.10.2016 було внесено 100% предоплату за товар на рахунок відповідача в сумі 3200 дол. США.

Однак відповідач товар, відповідно до умов Контракту, не поставив позивачу, сплачену предоплату позивачу повернуто не було.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами, однак спір у досудовому порядку врегульовано не було, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно до ст.ст. 3, 5, 43 Закону України «Про міжнародне приватне право» сторони п. 8.2 Контракту узгодили, що спори між сторонами розглядаються господарським судом Сумської області, а правом, яке регулює Контракт, є право України.

Враховуючи вищезазначене до вирішення спору застосовуються Господарський кодекс України та Цивільний кодекс України.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог закону та у встановлений у зобов'язанні строк.

Згідно до ст. 265 ГК України за договором поставки постачальник зобов'язується передати у зумовлені строки покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки , встановлені договором або законом.

Згідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Суд дійшов висновку, що позивачем доведена заборгованість відповідача в розмірі 3200 дол. США (е квівалент в гривнях - 86483 грн. 52 коп.), заборгованість підтверджується матеріалами справи, відповідач доказів сплати боргу або аргументованих заперечень на позовну заяву суду не надав, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача вищезазначеної суми є правомірною, обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 8963 грн. 20 коп. адвокатських витрат.

Суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача 8963 грн. 20 коп. адвокатських витрат підлягає задоволенню, оскільке:

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача.

З метою стягнення із відповідача заборгованості між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 був укладений 03 лютого 2017 року договір про надання правової допомоги.

Відповідно до умов зазначеного договору 03.02.2017 року позивачем адвокату було сплачено 8963 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією № 11420494 від 13.02.2017.

Враховуючи задоволення позовних вимог, витрати на адвоката в розмірі 8963 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору понесені позивачем покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з KALIMO A/S (5800, Nybor, Denmark, Skaboeshusevej 141, Skaboeshuse) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 40011, ідент. номер НОМЕР_1) 3200 дол. США (еквівалент в гривнях - 86483 грн. 52 коп.), 8963 грн. 20 коп. витрат на правову допомогу адвоката, 1600 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.04.2017.

Суддя О.Ю. Резніченко