ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 березня 2017 року Справа № 905/2136/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком"
на ухвалу відДонецького апеляційного господарського суду 05.09.2016
у справі Господарського суду№ 905/2136/16 Донецької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком"
про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вищого господарського суду України від 24.10.2016 Товариству з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" відмовлено у прийнятті касаційної скарги в частині оскарження ухвали Господарського суду Донецької області від 29.08.2016 у справі № 905/2136/16. В частині оскарження ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2016 у даній справі касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" з доданими до неї матеріалами повернуто скаржникові на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 12.12.2016 Товариству з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" відмовлено у прийнятті касаційної скарги в частині оскарження ухвали Господарського суду Донецької області від 29.08.2016 у справі № 905/2136/16. В частині оскарження ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2016 у даній справі касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" з доданими до неї матеріалами повернуто скаржникові на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.02.2017 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2016 у справі № 905/2136/16 з доданими до неї матеріалами повернуто скаржникові на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" вчетверте звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2016 у справі № 905/2136/16.

Одночасно, скаржник звернувся з клопотання про відновлення пропущеного строку на подання касаційної скарги.

Вищий господарський суд України, розглянувши матеріали касаційної скарги, дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на наступне.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 111 ГПК України касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу, або її уповноваженим представником.

Згідно із ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника; керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище; представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо касаційна скарга підписана особою, яка не має права її підписувати.

Згідно з ч. 2 ст. 36 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

Касаційну скаргу від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" підписано представником ОСОБА_6 без надання доказів наявності у даної особи відповідних повноважень. При цьому, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність у ОСОБА_6 повноважень на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком". Наведене, відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 1113 ГПК України, є підставою для неприйняття касаційної скарги до розгляду та повернення її скаржникові.

Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України, якою встановлено форму і зміст касаційної скарги, до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Відповідно до п. 4 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Законом України від 08.07.2011 № 3674-VІ "Про судовий збір" (далі - Закон), у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги, визначено правові засади справляння судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Колегією суддів встановлено, що вчетверте звертаючись із касаційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" не надало документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України є підставою для неприйняття касаційної скарги до розгляду та її повернення скаржнику.

При цьому, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у касаційній скарзі скаржник вказує, що на даний час підприємство знаходиться у важкому фінансовому стані та не має змоги сплатити судовий збір. Проте, ні при первісному поданні касаційної скарги, ні при повторних зверненнях до Вищого господарського суду України, Товариством з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" не додано клопотання з відповідними доказами про звільнення чи відстрочення сплати судового збору.

Крім того, статтею 110 ГПК України встановлено, що касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску процесуального строку, скаржник вказує на те, що пропуск такого строку зумовлений виправленням ним недоліків, зазначених у попередніх ухвалах Вищого господарського суду України у даній справі.

Відповідно до прецедентної практики Європейського Суду з прав людини одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, inter alia, який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (див. Рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. пункти 22 - 23 Рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, пункти 37-38 Рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

Відповідно до ст. 53 ГПК України Вищий господарський суд України може відновити пропущений строк у разі наявності поважних причин пропуску цього строку.

ГПК України не пов'язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

При цьому, виходячи зі змісту ст. 53 ГПК України, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинні містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. У клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Таким чином, відновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким суд користується, виходячи із поважності причин пропуску строку скаржником.

Вищий господарський суд України, розглянувши клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги, не вбачає підстав для відновлення скаржникові пропущеного строку на оскарження ухвали суду апеляційної інстанції з огляду на те, що скаржником при четвертому зверненні з касаційною скаргою не усунуто обставин, які були підставою для повернення касаційної скарги відповідно до ухвал Вищого господарського суду України від 24.10.2016, від 12.12.2016 та від 06.02.2017. До того ж, будь-яких причин пропуску строку для подання касаційної скарги, які мали б об'єктивний характер та свідчили б про існування дійсних перешкод для своєчасного подання належно оформленої касаційної скарги, у клопотанні не наведено.

Згідно із п. 5 частини першої ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2016 у справі № 905/2136/16 підлягає поверненню скаржнику на підставі п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Керуючись ст. 86, п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" в поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2016 у справі № 905/2136/16

2. Не приймати до розгляду та повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами на ухвалу Донецького апеляційного господарського суду від 05.09.2016 у справі № 905/2136/16.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО
СуддіТ.Л. БАРИЦЬКА
В.І. КАРТЕРЕ