ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Справа № 915/118/17

Господарський суд Миколаївської області у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі судового засідання Берко О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 26.04.2016 року,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом,

01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3 (ідентифікаційний код 24584661),

в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція,

55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, промзона (ідентифікаційний код 20915546),

до Селянського (фермерського) господарства Артур (ідентифікаційний код 23084212),

56400, Миколаївська область, Доманівський район, с. Богданівка,

поштова адреса: 55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, а/с 85,

про стягнення грошових коштів у сумі 7 112,09 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Селянського (фермерського) господарства Артур про стягнення грошових коштів у сумі 7 112,09 грн. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 15.03.2017 року).

Ухвалою суду від 20.02.2017 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначений на 01.03.2017 року.

Ухвалою суду від 01.03.2017 року розгляд справи відкладений на 15.03.2017 року у звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

Ухвалою суду від 15.03.2017 року розгляд справи відкладений на 21.03.2017 року у звязку з неявкою у судове засідання представників сторін.

Ухвалою суду від 21.03.2017 року розгляд справи відкладений на 28.03.2017 року у звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

28.03.2017 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив по суті спору не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 року, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Селянське (фермерське) господарство Артур (ідентифікаційний код 23084212) зареєстровано за адресою: 56400, Миколаївська область, Доманівський район, с. Богданівка, суд дійшов висновку про вчинення всіх необхідних дій щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника відповідача.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

01.07.2009 року між Державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція (позивач) та Селянським (фермерським) господарством Артур (відповідач) укладений договір № 58 про встановлення земельного сервітуту (реєстр. НАЕК № 00-14-8-09-16347 від 18.09.2009 року) (Договір), відповідно до п. 1.1 якого позивач надає відповідачу право обмеженого користування частиною земельної ділянки (сервітут) у відповідності з умовами Договору (а.с. 20-23).

Відповідно до п. 1.2 Договору відповідач оплачує позивачу послуги за сервітутне землекористування ділянкою площею 968,40 кв.м., яка знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, Проммайданчик, 8, та належить позивачу.

Відповідно до п. 1.3 Договору відповідачу належить на праві власності земельна ділянка, що знаходиться поруч з вищезазначеною земельною ділянкою. Обидві земельні ділянки мають одну юридичну адресу.

Відповідно до п. 1.4 Договору межі сервітуту зазначені у плані-схемі земельної ділянки (додаток № 2 до Договору).

Відповідно до п. 1.5 Договору сервітут встановлений для забезпечення проходу та проїзду до адміністративної будівлі відповідача, що знаходиться на належній йому земельній ділянці.

Відповідно до п. 2.3 Договору позивач бере на себе зобовязання письмово повідомляти відповідача про перегляд ставок земельного податку.

Розмір плати за сервітутне землекористування переглядається у випадку зміни ставок земельного податку за користування земельною ділянкою, індексації, підтверджених нормативно-правовими документами.

Відповідно до п. 3.2 Договору відповідач зобовязаний, в тому числі, своєчасно вносити плату за встановлення сервітуту відповідно до умов Договору.

Відповідно до п. 4.2 Договору з 01.09.2009 року плату за сервітутне землекористування відповідач здійснює щомісячно, відповідно до виставлених рахунків і актів на встановлення сервітутного землекористування, підписаних двома сторонами, протягом 14 банківських днів з моменту отримання відповідачем рахунку.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 Договору він набирає чинності з дати підписання сторонами акту визначення меж земельного сервітуту на місцевості і діє до 31.12.2009 року включно, по сплаті послуг до повного розрахунку відповідача за сервітутне землекористування. При відсутності письмової заяви однієї із сторін про розірвання договору за один місяць до закінчення строку його дії, договір вважається автоматично пролонгованим на наступний рік на тих самих умовах.

Відповідно до ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

З 01.01.2016 року у звязку зі збільшенням нормативної грошової оцінки земельних ділянок рішенням Южноукраїнської міської ради від 25.06.2015 року № 1550 (а.с. 30) затверджено Положення про плату за землю (а.с. 35-38), згідно якого щомісячна плата за землю (земельний податок) у 2016 році за користування землями енергетики становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідно дорівнює 661,11 грн. за 968,40 кв.м.

Позивачем, відповідно до розділу 4 Договору, направлялись відповідачу двосторонні акти та рахунки на відшкодування плати за землю (земельного податку) цінним листом з повідомленням про вручення, але з травня 2016 року відповідач не оплачує рахунки.

З приводу відсутності оплати відповідачу надсилалась претензія № 32/16343 від 17.11.2016 року (а.с. 40-42), яку він залишив без відповіді.

Так, 16.06.2016 року відповідачем було отримано рахунок № РС, 16-4230 від 31.05.2016 року в сумі 661,11 грн., що підтверджується листом № 05/8174 від 09.06.2016 року, описом та повідомленням про отримання поштового відправлення (а.с. 43-46). Відповідач повинен був оплатити рахунок протягом 14-ти банківських днів з моменту отримання рахунку, тобто до 07.07.2016 року.

15.07.2016 року відповідачем було отримано рахунок № РС, 16-4372 від 30.06.2016 року в сумі 661,11 грн., що підтверджується листом № 05/9386 від 06.07.2016 року, описом та повідомленням про отримання поштового відправлення (а.с. 47-50). Відповідач повинен був оплатити рахунок до 04.08.2016 року.

18.08.2016 року відповідачем було отримано рахунок № РС, 16-4577 від 31.07.2016 року в сумі 661,11 грн., що підтверджується листом № 05/10987 від 05.08.2016 року, описом та повідомленням про отримання поштового відправлення (а.с. 51-54). Відповідач повинен був оплатити рахунок до 08.09.2016 року.

12.09.2016 року відповідачем було отримано рахунок № РС, 16-4712 від 31.08.2016 року в сумі 661,11 грн., що підтверджується листом № 05/12337 від 05.09.2016 року, описом та повідомленням про отримання поштового відправлення (а.с. 55-58). Відповідач повинен був оплатити рахунок до 30.09.2016 року.

20.10.2016 року відповідачем було отримано рахунок № РС, 16-4897 від 30.09.2016 року на суму 661,11 грн., що підтверджується листом № 05/14142 від 07.10.2016 року, описом та повідомленням про отримання поштового відправлення (а.с. 59-62). Відповідач повинен був оплатити рахунок до 09.11.2016 року.

14.11.2016 року відповідачем було отримано рахунок № РС, 16-5061 від 31.10.2016 на суму 661,11 грн., що підтверджується листом № 05/15554 від 03.11.2016 року, описом та повідомленням про отримання поштового відправлення (а.с. 63-66). Відповідач повинен був оплатити рахунок до 02.12.2016 року.

09.12.2016 року відповідачем було отримано рахунок № РС, 16-5284 від 30.11.2016 року на суму 661,11 грн., що підтверджується листом № 05/17547 від 06.12.2016 року, описом та повідомленням про отримання поштового відправлення (а.с. 101-104). Відповідач повинен був оплатити рахунок до 29.12.2016 року включно.

25.01.2017 року відповідачем було отримано рахунок № РС, 16-5507 від 31.12.2016 на суму 661,11 грн., що підтверджується листом № 05/210 від 05.01.2017 року, описом та повідомленням про отримання поштового відправлення (а.с. 105-108). Відповідач повинен був оплатити рахунок до 14.02.2017 року.

23.02.2017 року відповідачем було отримано рахунок № РС, 17-13 від 31.01.2017 року на суму 661,11 грн., що підтверджується листом № 05/2219 від 14.02.2017 року, описом та повідомленням про отримання поштового відправлення (а.с. 109-112). Відповідач повинен оплатити рахунок до 17.03.2017 року включно.

Доказів оплати відповідачем вищезазначених рахунків суду не надано.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобовязання.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи обов'язковість сплати земельного податку, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з травня 2016 року по січень 2017 року включно в сумі 5 949,99 грн. (661,11 х 9)

При цьому, враховуючи відсутність рішення органів місцевого самоврядування щодо визначення ставок плати за землю на 2017 рік, при визначенні плати за землю у січні 2017 року судом застосовуються ставки, які діяли до 31.12.2016 року (лист ДФС України від 07.12.2015 року № 45080/7/99-99-15-03-01-17).

У звязку з порушенням відповідачем строків внесення земельного податку позивачем нараховані пеня в сумі 532,44 грн., 3 % річних у сумі 55,80 грн., інфляційні втрати в сумі 249,89 грн. та штраф у сумі 323,97 грн.

Щодо вимог про стягненні пені в сумі 532,44 грн. та штрафу в сумі 323,97 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 5.2 Договору, за несвоєчасну оплату відшкодування плати за землю відповідач сплачує позивачу пеню в сумі 0,1 % від суми платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, а за прострочення понад 30 днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від суми платежу.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені по кожному окремому зобовязанню за період з 08.07.2016 року по 10.03.2017 року в загальній сумі 532,44 грн.

Розрахунок пені здійснено арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу (простроченої плати в кожному місяці) за кожний день прострочення, та в межах шестимісячного строку. Період нарахування визначено позивачем правильно. Детальний розрахунок пені наявний у матеріалах справи (а.с. 96-97, 120-125). Отже, вимога про стягнення пені в сумі 532,44 грн. є обґрунтованою.

Перевіривши розрахунок розміру штрафу, судом встановлено, що штраф нарахований за період з травня по листопад 2016 року (7 місяців). Розрахунок здійснено арифметично правильно відповідно до умов Договору. Детальний розрахунок штрафу наявний у матеріалах справи (а.с. 96-97, 120-125). Отже, вимога про стягнення штрафу в сумі 323,97 грн. є обґрунтованою.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 55,80 грн. та інфляційних втрат у сумі 249,89 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано відповідачу по кожному окремому зобовязанню 3 % річних за період з 08.07.2016 року по 10.03.2017 року в загальній сумі 55,80 грн., а також інфляційні втрати за період з липня 2016 року по січень 2017 року в загальній сумі 249,89 грн.

Розрахунок суми трьох відсотків річних та інфляційних втрат є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Розгорнутий розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат наявний у матеріалах справи (а.с. 96-97, 120-125).

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у сумі 55,80 грн. та інфляційних втрат у сумі 249,89 грн. є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір у сумі 1 600,00 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Селянського (фермерського) господарства Артур (56400, Миколаївська область, Доманівський район, с. Богданівка, ідентифікаційний код 23084212, поштова адреса: 55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, а/с 85, р/р 1001 в МРУ КБ Приватбанк м. Южноукраїнськ, МФО 322610) на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, промзона, а/с № 20, ідентифікаційний код 20915546, р/р 0273 в філії Миколаївського облуправління АТ Ощадбанк м. Миколаїв, МФО 326461):

- 5 949,99 грн. (пять тисяч девятсот сорок девять грн. 99 коп.) - основного боргу (земельного податку) за договором № 58 про встановлення земельного сервітуту від 01.07.2009 року (реєстр. НАЕК № 00-14-8-09-16347 від 18.09.2009 року),

- 249,89 грн. (двісті сорок девять грн. 89 коп.) - інфляційних втрат,

- 55,80 грн. (пятдесят пять грн. 80 коп.) - 3 % річних,

- 532,44 грн. (пятсот тридцять дві грн. 44 коп.) - пені,

- 323,97 грн. (триста двадцять три грн. 97 коп.) - штрафу,

- 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги до канцелярії господарського суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення судом вступної та резолютивної частин рішення з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складений 03.04.2017 року.

Суддя В.О. Корицька