РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017Справа №910/19513/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Атомінжиніринг»
доПублічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»
провідшкодування шкоди в сумі 10 699,22 грн.

Борисенко І.І.

Представники:
від позивача - Клімчук О.С., за довіреністю;
від відповідача - Лисенко В.А., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 10 699,22 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду в повному обсязі, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що застрахований автомобіль «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1 до настання події ДТП, яка мала місце 10.06.2015, потрапляв ще в дорожньо-транспортні пригоди та мав пошкодження у вигляді деформацій та його складові частини кузова, кабіни відновлювали ремонтом, що відповідно до п. 7.39 Методики товарознавчої експертизи є підставою для застосування коефіцієнта фізичного зносу. Враховуючи викладене, відповідачем враховано знос при виплаті страхового відшкодування та виплачено 35 260,23 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.06.2015 в м. Києві по вул. Газопровідна, 3, була скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення автомобіля "Форд", д.р.н. НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_4, та автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1.

Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем "Форд", д.р.н. НОМЕР_3, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1, чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України. Дані обставини підтверджуються постановою Подільського районного суду м. Києва (справа №758/6983/15-п, категорія 138) та постановою Подільського районного суду м. Києва від 08.10.2015 справа №758/6983/15-п, категорія 138 про виправлення помилки допущеної в постанові про притягнення ОСОБА_4 по адміністративній справі №758/6983/15-п, копії яких містяться у матеріалах справи.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля "Форд", д.р.н. НОМЕР_3, яким керував ОСОБА_4, під час експлуатації вказаного автомобіля, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП України встановлено Подільського районного суду м. Києва (справа №758/6983/15-п, категорія 138).

На час скоєння вищевказаної ДТП (10.06.2015) цивільно-правова відповідальність будь-яких осіб, які на законних підставах керували транспортним засобом "Форд", д.р.н. НОМЕР_3, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АІ/2875551 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 510 грн., строк дії полісу з 24.02.2015 до 23.02.2016.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АІ/2875551 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "Форд", д.р.н. НОМЕР_3, на час спірної ДТП.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1, власником якого є ТОВ «Інжинірингова компанія «Атомінжиніринг».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 2.4 розділу 2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до витягу по результатам пошуку по картках обліку ДТП судом встановлено, що автомобіль «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1, якому була завдана шкода 10.06.2015 під час дорожньо-транспортної пригоди, до настання цієї події потрапляв ще в сім дорожньо-транспортних пригод.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.01.2017 позивача було зобов'язано надати документи стосовно попередніх ДТП за участю автомобіля НОМЕР_2, а саме довідки ДАІ/поліції із зазначенням отриманих пошкоджень ТЗ, а також документи, що підтверджують проведення ремонту автомобіля за наслідками таких ДТП (рахунки-фактури СТО, акти виконаних робіт, платіжні доручення тощо).

На виконання вказаних вимог суду, позивачем були надані наступні акти виконаних робіт: від 28.11.2013 №ВДИСА-027873 та від 28.11.2013 №ВДИСА-027875, з яких вбачається, що автомобіль НОМЕР_2 вже мав пошкодження у вигляді деформацій та його складові частини кузова кабіни відновлювали ремонтом ще до заявленої ДТП. Так, згідно вказаних актів виконувались роботи щодо відновлення зокрема бамперу переднього та заднього, фари, решітки радіатору (проводились слюсарні роботи).

Крім того, в матеріалах справи наявне рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2014 у справі №910/3209/14, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.06.2014 за позовом ПАТ «СК «Брокбізнес» до ПАТ «Акціонерна страхова компанія» про стягнення 18 355,50 грн. У вказаному рішенні судом встановлено, що 26.04.2013 між ПрАТ «СК «Брокбізнес» та ТОВ «Інжинірингова компанія «Атомінжиніринг» було укладено договір страхування №006-0043605, згідно умов якого об'єктом страхування є транспортний засіб «Тойота», д.н.з НОМЕР_1. Внаслідок настання 24.10.2013 ДТП страхувальнику (ТОВ «ІК «Атомінжиніринг») було виплачено страхове відшкодування в розмірі 18 355,50 грн.

Отже, суду доведено, що автомобіль «Тойота», д.н.з НОМЕР_1 станом на 10.06.2015 (дата ДТП у даному спорі) вже мав пошкодження у вигляді деформацій або його складові частини кузова, кабіни відновлювали ремонтом.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів затвердженої наказом Міністерства юстиції України Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 №142/5/2092 (далі - Методика) значення ЕЗ приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів;

5 років - для мототехніки.

Відповідно до пункту 7.39 Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є:

а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний);

б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації;

в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Отже, відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, передбачено, що значення коефіцієнту фізичного зносу для нових складових ДТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 7 років приймається таким, що дорівнює нулю, за винятком якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Таким чином, при розрахунку розміру матеріального збитку, у даному випадку має застосовуватись коефіцієнт фізичного зносу, а твердження позивача про те, що в даному випадку коефіцієнт фізичного зносу мав дорівнювати нулю є безпідставним.

З урахуванням вищенаведеного, згідно даних аварійного сертифікату та висновку про ринкову вартість транспортного засобу та величину зносу, визначено, що вартість матеріального збитку з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, завданого власнику автомобіля «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_1, в результаті ДТП склала 35 770,23 грн. Згідно із вищевказаним висновком коефіцієнт фізичного зносу Ез = 0,33.

Судом встановлено, що 08.04.2016 Відповідачем на підставі страхового акту №15860/1 від 09.02.2016 виплачено страхове відшкодування в сумі 35 260,23 грн., про що свідчить платіжне доручення від 08.04.2016 №101663 та також підтверджено і самим Позивачем в позові.

Таким чином, відповідачем виконані свої зобов'язання в повному обсязі перед Позивачем за даним страховим випадком, який мав місце 10.06.2015.

Нарахування до стягнення з Відповідача окрім суми страхової виплати в розмірі 35 260,23 грн. ще 10 699,22 грн. у зв'язку з вищевикладеним є необґрунтованим.

З вищевикладених підстав, суд відмовляє у задоволенні позову повністю.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29.03.2017

Суддя І.І. Борисенко