ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2017 р. Справа № 922/4355/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Хачатрян В.С.

за участю секретаря судового засідання Довбиш А.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, довіреність від 23 лютого 2017 року;

Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківський області - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №787 Х/1-42) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 02 березня 2017 року у справі № 922/4355/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ;

до Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" с. Подвірки;

за участю Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківський області;

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02 березня 2017 року у справі № 922/4355/14 (суддя Бринцев О.В.) в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на бездіяльність органу державної виконавчої служби відмовлено повністю.

Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ - 5" з вказаною ухвалою суду не погодилось, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуалього права, просить вказану ухвалу скасувати.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16 березня 2017 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

27 березня 2017 року від Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківський області надійшла заява з проханням здійснювати розгляд справи за їх відсутності (вх.№3343).

У судове засідання, яке відбулось 27 березня 2017 року, зявився представник боржника. Інші учасники спору своїм правом на участь у судовому засіданні не скористались, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (Том 4, арк. с.103-104).

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила наступні обставини справи.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 20 листопада 2014 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04 лютого 2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 24 березня 2015 року у справі №922/4355/14 позов Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на користь позивача втрати від інфляційних процесів за весь час прострочення, що складають 3 016 483,55 грн, три відсотки річних у розмірі 724 264,86 грн та 35.324,53 грн судового збору (Том 1, арк. с. 163-171)

На виконання вказаного рішення 19 лютого 2015 року Господарським судом Харківської області видано відповідний наказ (Том 1, арк. с. 237).

30 червня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №47986979 з примусового виконання судового наказу від 19 лютого 2015 року по справі №922/4355/14.

Як зазначає боржник, 05 січня 2017 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області було отримано заяву Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" №01-14/2503 від 29 грудня 2016 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 16 ч. 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Такі обставини, на думку боржника, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

У звязку з чим 17 січня 2017 року Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" звернулось до Господарського суду Харківської області зі скаргою на бездіяльність органу державної виконавчої служби від 15 січня 2017 року (вх. №11 від 17 січня 2017 року), в якій просить суд винести ухвалу про визнання незаконною бездіяльності органу ДВС та зобовязання закінчити виконавче провадження №47986979 з виконання наказу господарського суду Харківської області від 19 лютого 2015 року у справі №922/4355/14 на підставі п. 16 ч. 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Судом першої інстанції в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на бездіяльність органу державної виконавчої служби відмовлено повністю, у звязку з тим, що Публічним акціонерним товариством "Харківська ТЕЦ-5" не надано господарському суду документів про внесення підприємства боржника до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а також доказів, підтверджуючих списання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" заборгованості, яка обліковується за підприємством боржника зі сплати пені, інфляційних нарахувань та 3% річних

Не погоджуючись з відповідною позицією місцевого господарського суду Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" в обґрунтуванні апеляційної скарги вказує про можливість автоматичного списання заборгованості боржника зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних в порядку Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії", тобто без внесення підприємства боржника до реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, оскільки частина 3 статті 7 даного Закону передбачає списання заборгованості з дня набрання чинності цим Законом.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи боржника, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає в повній мірі норм матеріального законодавства зважаючи на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що у жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" про стягнення суми основного боргу у розмірі 1 147,00 грн, втрат від інфляційних процесів за весь час прострочення, що складають 3 372 227,23 грн, пені у розмірі 3 347 976,20 грн та трьох відсотків річних у розмірі 1 017 575,54 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20 листопада 2014 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04 лютого 2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 24 березня 2015 року, у справі №922/4355/14 позов Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" на користь позивача втрати від інфляційних процесів за весь час прострочення, що складають 3 016 483,55 грн, три відсотки річних у розмірі 724 264,86 грн та 35 324, 53 грн судового збору (Том 1, арк. с. 163-171)

На виконання вказаного рішення 19 лютого 2015 року Господарським судом Харківської області видано відповідний наказ (Том 1, арк. с. 237).

Верховною Радою України 03 листопада 2016 року прийнято Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії", який набрав чинності 30 листопада 2016 року.

З прийняттям вказаного Закону було внесено зміни до Закону України "Про виконавче провадження", та в межах п. 16 ч. 1 статті 16 закріплено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Боржник, вважаючи що є учасником процедури врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, подав заяву до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 16 ч. 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження". До заяви було додано копію платіжного доручення №754 від 29 квітня 2016 року про сплату 35 324,53 грн судових витрат. Станом на 15 січня 2017 року органом Державної виконавчої служби не вчинено виконавчої дії щодо закінчення виконавчого провадження, що на думку заявника свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Однак, з такою позицією заявника колегія суддів погодитись не може, вважає його таким, що зроблений без повного з'ясування обставин, що мають значення для справи з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 статті 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, пунктом 16 ст. 39 вищезгаданого Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Приписи частини 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачають, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Преамбулою Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" визначено, що цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно абз. 9 ч. 1 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Абзацами 4 та 5 ч.1 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" визначено, що заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість) - кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до приписів ч.1 ст.3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Вказана норма кореспондується з абз. 12 ч.1 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", яким визначено, що учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Враховуючи наведені вище норми, колегія суддів приходить до висновку, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості шляхом її списання, теплопостачальні та теплогенеруючі організації повинні бути учасниками такої процедури, а відтак бути включені до відповідного реєстру. Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Більш того, слід зазначити, що згідно до пункту 14 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 року № 93 "Про затвердження Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром" обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року.

Тобто, обсяг нарахувань із сплати інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року, є окремою інформацією, яка підлягає обовязковому включенню до реєстру, задля обліку з боку центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються: копії установчих документів; копії наявних ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності; копії балансу підприємства (організації) та звіту про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованості станом на 1 липня 2016 року (розрахункова дата) та за останній звітний період; довідка, складена підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період; копії актів звіряння взаєморозрахунків; розрахунки обсягів заборгованості з різниці в тарифах та копії протоколів територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах (ця норма не поширюється на теплогенеруючі підприємства, що не постачають теплову енергію населенню).

Відповідальність за повноту та достовірність даних, наведених у поданих документах, несуть учасники процедури врегулювання заборгованості. Рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається керівником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу.

Підприємство (організація) вважається виключеним з реєстру з наступного дня після прийняття центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, рішення про виключення такого підприємства з реєстру та внесення відповідного запису до реєстру.

Таким чином, колегія суддів, всупереч доводам апеляційної скарги боржника дійшла висновку, що для списання зобов'язань з оплати трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань в порядку, передбаченому вищевказаним Законом, товариство має набути статусу учасника процедури врегулювання заборгованості, тобто бути включеним до реєстру.

У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості чи подання документів, визначених частиною 2 статті 3 вказаного Закону, для включення до такого реєстру.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновок місцевого господарського про відсутність підстав для задоволення скарги є правомірним, а тому відповідна ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

У відповідності до ст. 49, ч. 2 статті 99 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про перерозподіл судового збору пропорційно задоволеним вимогам, враховуючи приписи абз. 4 п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" з огляду на те, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої інстанції в силі, судові витрати за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 33 ,44, 49, 91, 99, 101, п.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ - 5" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 02 березня 2017 року у справі № 922/4355/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 31 березня 2017 року.

Головуючий суддя В.В.Россолов

Суддя Р.А.Гетьман

Суддя В.С.Хачатрян