ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2017 р. Справа № 911/225/17

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СІНТА - ТРЕЙД

до Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПЛЕКС АГРОМАРС

про стягнення 886927,93 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 01.01.2017 року);

від відповідача: ОСОБА_2 (довіреність № 37 від 16.01.2017 року).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю СІНТА-ТРЕЙД із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю КОМПЛЕКС АГРОМАРС про стягнення 886927,93 грн. з яких 698512,00 грн. основного боргу, 176063,29 грн. пені та 12352,64 грн. 3 % річних, у звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за Договором поставки запасних запчастин № 127/2016/КАМ/0 від 23.02.2016 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.01.2017 року порушено провадження у справі № 911/225/17 та призначено справу до розгляду на 13.02.2017 року.

10.02.2017 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

10.02.2017 року представником позивача подано уточнення до позовної заяви та заяву в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України про зменшення позовних вимог, якою останній, просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 698512,00 грн., пеню в сумі 1746,36 грн. та 3% річних в сумі 11727,70 грн.

В судове засідання 13.02.2017 року сторони не зявилися, відповідач вимог ухвали Господарського суду Київської області від 23.01.2017 року не виконав, позивач про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, у звязку з чим, розгляд справи відкладався до 06.03.2017 року.

06.03.2017 року через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, яким останній проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та 3 % річних у звязку із помилками в наданих позивачем розрахунках пені та 3 % річних.

Окрім того, 06.03.2017 року представником відповідача подано заяву в порядку п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України про розстрочку виконання рішення строком на 4 місяці.

В судовому засіданні 06.03.2017 року представник позивача позовні вимоги (згідно заяви про зменшення позовних вимог) підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні 06.03.2017 року проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві та просив суд розстрочити виконання рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.02.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю СІНТА-ТРЕЙД (позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю КОМПЛЕКС АГРОМАРС (відповідач, Покупець) було укладено Договір поставки запасних запчастин № 127/2016/КАМ/0 (далі - Договір).

Відповідно до п. 3.1 Договору Постачальник бере на себе зобовязання здійснити поставку ОСОБА_3 та передати його у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти ОСОБА_3 та своєчасно оплатити поставлений Постачальником ОСОБА_3.

Предметом даного Договору є запасні частини (далі ОСОБА_3) перелік, асортимент, ціна за одиницю яких визначені рахунками-фактурами до даного Договору та товаро- супровідними документами на кожну окрему партію ОСОБА_3 (п. 3.2 Договору).

Асортимент, одиниця виміру, кількість та ціна за одиницю ОСОБА_3 визначаються у рахунках фактурах до даного Договору та передбачаються у накладних документах на кожну окрему партію ОСОБА_3 (п. 4.1 Договору).

Поставка ОСОБА_3 здійснюється Постачальником на умовах терміну DAP (DELIVERED AT PLACE) за адресою: Київська обл., Вишгородський район, с. Гаврилівка (п. 5.1 Договору).

Строк поставки ОСОБА_3 складає три календарні дні з моменту подачі Покупцем Замовлення на поставку ОСОБА_3 (п. 5.2 Договору).

Замовлення Покупця на поставку ОСОБА_3 Постачальником подається не пізніше ніж за три календарних дня до дня запланованої дати поставки. Замовлення направляється Постачальнику факсимільним та/або електронним звязком (п. 5.3 Договору).

Постачальник зобовязаний розглянути Замовлення протягом того ж робочого дня коли Покупцем було подано заявку (п. 5.3 Договору).

Відповідно до розділу 6 Договору вартість одиниці і загальна кількість ОСОБА_3 визначається рахунком-фактурою, яка є невідємною частиною даного Договору (п. 6.1).

Ціни на ОСОБА_3, що поставляється «Постачальником» за даним Договором, зафіксовані в національній валюті України гривні (п. 6.2).

Датою оплати вважається дата списання банком грошових коштів з розрахункового

рахунку Покупця (п. 6.3).

Загальна ціна Договору визначається сумою всіх рахунків протягом дії даного Договору (п. 6.4).

Розрахунок за ОСОБА_3 здійснюється на умовах 100% після оплати вартості замовленого ОСОБА_3 на розрахунковий рахунок «Постачальника» протягом чотирнадцяти

календарних днів за умови виконання наступних умов:

- з дати поставки ОСОБА_3 Покупцю;

- за умови отримання оригіналів документів зазначених в п.4.6 даного Договору;

-за умови реєстрації податкової накладної у єдиному реєстрі податкових накладних (п. 6.5).

Датою поставки ОСОБА_3 вважається дата підписання Сторонами видаткових накладних (п. 6.6).

Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 31.12.2016 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобовязань за даним Договором (п .11.1 Договору).

Якщо за двадцять календарних днів до закінчення строку дії Договору жодна із Сторін не заявить письмово про його розірвання, Договір вважатиметься пролонгованим на один рік. Кількість таких однорічних пролонгацій даного Договору є необмеженою (п. 11.2 Договору).

На виконання зобовязань за Договором позивачем протягом травня 2016 року було поставлено відповідачу ОСОБА_3 на загальну суму 698512,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: № 506 від 06.05.2016 року на суму 494684,00 грн. та № 516 від 10.05.2016 року на суму 203828,00 грн., які підписані представниками Сторін та скріплені їх печатками та довіреностями на отримання ТМЦ № КА-587 від 05.05.2016 року та № КА-606 від 10.05.2016 року.

Однак, відповідач в порушення норм чинного законодавства та умов Договору (п. 6.5), своєчасно та в повному обсязі свої зобовязання з оплати отриманого ОСОБА_3 не виконав, у звязку з чим, за відповідачем виникла заборгованість в сумі 698512,00 грн.

У звязку з чим, позивач надіслав відповідачу вимогу б/н і б/д про розрахунок за поставлений ОСОБА_3 на підставі спірного Договору на протязі пяти днів з моменту отримання вимоги (отримана відповідачем 16.08.2016 року, докази отримання наявні в матеріалах справи), яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

06.10.2016 року між Сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, якою останні погодили, що заборгованість Покупця перед Постачальником за Договором складає 698512,00 грн. і за умови її оплати до 31.10.2016 року включно, сплачується без застосування сторонами одна до одної штрафних санкцій, передбачених Договором та/або чинним законодавством України, у тому числі пені, 3 % річних, інфляційних втрат, штрафів та інших можливих нарахувань.

Окрім того, Додатковою угодою Сторони погодили що у разі порушення строків оплати, встановлених цією угодою (до 31.10.2016 року включно) умови щодо незастосування штрафних санкцій за Договором втрачають свою юридичну силу та Постачальник має право нараховувати всі штрафні санкції за Договором та законодавством України до простроченої оплати поставленого ОСОБА_3 згідно умов Договору.

Відтак, у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань щодо оплати отриманого ОСОБА_3 за Договором в строк до 31.10.2016 року включно, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути 698512,00 грн. основного боргу, 1746,36 грн. пені та 11727,70 грн. 3% річних згідно заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідач, в ході розгляду спору подав відзив на позов, яким проти позову заперечував, посилаючись на недоліки в наданих позивачем розрахунках, а саме недоліки в періодах нарахування пені та 3 % річних. Окрім того, зазначив, що позивач помилково у поданих уточненнях до позовної заяви посилався на п. 5.2 Договору, як на підставу та умови нарахування пені, де зазначено, що у разі прострочення платежу більше трьох календарних днів, Покупець сплачує пеню в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, замість п. 8.4.1 Договору, який було зазначено позивачем у позові, де передбачено нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, у звязку з чим, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та 3 % річних.

Твердження відповідача щодо помилок у періодах нарахування пені та 3 % річних, станом на момент прийняття рішення, спростовуються поданими позивачем 10.02.2017 року уточненнями до позовної заяви, де останній врахувавши усі недоліки в розрахунках, здійснив перерахунок пені та 3 % річних, у звязку з чим, подав заяву про зменшення позовних вимог в частині заявлених до стягнення сум пені та 3 % річних.

Щодо твердження відповідача про помилкове посилання позивача в уточненнях до позову на неіснуючий пункт Договору, як на підставу та умови нарахування пені, таке твердження спростовується самим же відповідачем, оскільки останній у своєму відзиві цитує п. 8.4.1 Договору, саме який і передбачає можливість застосування до відповідача такого виду неустойки, як пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відтак, за наслідками розгляду спору, судом встановлено заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 698512,00 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

У звязку з простроченням відповідачем строків оплати ОСОБА_3, позивач також заявив у позові вимогу про стягнення з відповідача 1746,36 грн. пені на підставі п. 8.4.1 Договору за період з 21.05.2017 року по 19.11.2016 року (183 дн.) на суму 494684,00 грн. та за період з 25.05.2016 року по 23.11.2016 року (183 дн.) на суму 203828,00 грн. та 11727,70 грн. 3% річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України за період з 21.05.2017 року по 12.12.2016 року (206 дн.) на суму 494684,00 грн. та за період з 25.05.2016 року по 12.12.2016 року (202 дн.) на суму 203828,00 грн. (згідно заяви про зменшення позовних вимог).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.4.1 Договору за порушення строків оплати ОСОБА_3, визначених в Договорі, сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення за кожен день прострочення від вартості поставленого, але неоплаченого ОСОБА_3.

Таким чином, вимогу позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 1746,36 грн. (згідно уточнених позовних вимог) суд вважає правомірною і обґрунтованою, оскільки відповідне нарахування проведено за фактичний період існування заборгованості в розмірі, який не перевищує розміру подвійної облікової ставки НБУ, а відтак вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в заявленому розмірі. Хоча, за розрахунком суду пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ вийшла більшою, ніж заявлено в позові, стягненню підлягає заявлена позивачем сума, оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку 3% річних, вказані нарахування проведено виходячи із фактичної суми заборгованості, що існувала на відповідну дату, за фактичний період прострочення, у звязку з чим, вимога позивача про стягнення 3% річних підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Відповідач в ході розгляду спору, просив суд розстрочити виконання судового рішення на чотири місяці.

Згідно з п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Однак, враховуючи матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, враховуючи, що відповідач протягом тривалого часу не вчиняв дій по погашенню заборгованості (не було здійснено навіть часткових проплат), приймаючи до уваги факт того, що позивач розстрочку виконання рішення заперечує, суд відмовляє відповідачу в задоволенні заяви про розстрочку виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги (уточнені) підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс (07350, Київська обл., Вишгородський район, с. Гаврилівка, код 30160757) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СІНТА - ТРЕЙД (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41, код 39958630) 698512 (шістсот девяносто вісім тисяч пятсот дванадцять) грн. 00 коп. основного боргу, 1746 (одна тисяча сімсот сорок шість) грн. 36 грн. пені та 11727 (одинадцять тисяч сімсот двадцять сім) коп. 70 грн. 3% річних та 10679 (десять тисяч шістсот сімдесят девять) грн. 79 коп. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 24.03.2017 року.

Суддя Т.П. Карпечкін