КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2017 р. Справа№ 910/19342/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Найченко А.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: представник Стоян М.М. (довіреність № 10/00-131 від 01.06.2016);

від відповідача-1: представник Левченко В.І. (довіреність № 06/12-8 від 06.12.2016), представник Матвєєнко Г.М. (довіреність № 06/12-7 від 06.12.2016);

від відповідача-2: представник Курінний Б.М. (довіреність № 33-07/19 від 20.02.2017);

від відповідача-3: не з'явився,

розглянувши апеляційні скарги публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» та товариства з обмеженою відповідальністю «Укрістгаз»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016

у справі №910/19342/14

(головуючий суддя Пригунова А.Б., судді Босий В.П., Селівон А.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум»

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю «Укрістгаз»,

2) публічного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5»,

3) «ІТОНС Холдинг ГмбХ» (ITONS Holding GmbH)

про стягнення 8 415 672,39 доларів США, що еквівалентно 110 364 070,28 грн

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрістгаз» (далі - відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства «Харківська ТЕЦ-5» (далі - відповідач-2) про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 8 415 672,39 доларів США, що еквівалентно 110 364 070,28 грн за кредитним договором №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невиконання ТОВ «Укрістгаз» зобов'язань за договором №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013 щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2016 за клопотанням відповідача-1 до участі у справі №910/19342/14 було залучено «ІТОНС Холдинг ГмбХ» (ITONS Holding GmbH), реєстраційний номер FN378140 (Австрія) в якості іншого відповідача (далі - відповідач-3).

В ході розгляду справи місцевим господарським судом ТОВ «Укрістгаз» надало клопотання про зменшення в порядку статті 83 ГПК України розміру пені на 50 відсотків та розстрочення виконання рішення у справі на три роки зі сплатою присудженої суми коштів щоквартально рівними частинами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі №910/19342/14 позов ПАТ «Банк Форум» задоволено частково. Вирішено стягнути солідарно з ТОВ «Укрістгаз» та ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитом у розмірі 98 935 550,00 грн, прострочену суму заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 6 113 407,39 грн та 1 105 423,32 грн пені, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Водночас судовим рішенням розстрочено його виконання на 12 місяців шляхом сплати присудженої до стягнення суми щоквартально рівними частинами - у розмірі 26 538 595,18 грн.

Суд першої інстанції здійснив власний розрахунок заявленої до стягнення суми за договором №2-0061-13/11-KL від 17.09.2013 станом на дату виконання грошового зобов'язання, визначену договором. Також, суд першої інстанції дійшов висновку про зменшення розміру пені на 50 відсотків, у зв'язку з чим належний до стягнення розмір пені визначено в сумі 1 105 423,32 грн. Крім того, суд, посилаючись на частину 1 статті 121 ГПК України, дійшов висновку про доцільність розстрочення виконання рішення у даній справі на 12 місяців.

Не погодившись із прийнятим рішенням та вказуючи на те, що рішення судом було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, ТОВ «Укрістгаз» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі №910/19342/14 скасувати частково, а саме, в частині стягнення з ТОВ «Укрістгаз» та ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитом у розмірі 6 409 125,00 грн; розстрочення виконання рішення по сплаті заборгованості за кредитом у розмірі 98 935 550,00 грн, простроченої суми заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 6 113 407,39 грн та 1 105 423,32 грн пені на 12 місяців шляхом сплати присудженої до стягнення суми щоквартально рівними частинами, що становить 26 538 595,18 грн та прийняти нове рішення, яким стягнути солідарно з ТОВ «Укрістгаз» та ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитом у розмірі 92 526 425,00 грн, прострочену суму заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 6 113 407,39 грн та 1 105 423,32 грн пені; розстрочити виконання рішення у даній справі на строк до 15.06.2018 шляхом сплати присуджених до сплати коштів щоквартально рівними частинами, що становить 12 468 156,96 грн.

Також до Київського апеляційного господарського суду на рішення суду від 11.07.2016 у справі №910/19342/14 надійшла апеляційна скарга ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум», в якій скаржник просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути у солідарному порядку з ТОВ «Укрістгаз» та ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013 у розмірі 8 415 672,39 доларів США.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2016 у справі №910/19342/14 апеляційну скаргу ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» та апеляційну скаргу ТОВ «Укрістгаз» прийнято та об'єднано в одне провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Федорчук Р.В., судді Лобань О.І., Майданевич А.Г., а справу призначено до розгляду на 31.08.2016.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2016, у зв'язку з припиненням повноважень головуючого судді (судді-доповідача) Федорчука Р.В., призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/19342/14 та сформовано для розгляду апеляційних скарг колегію суддів у складі: головуючого судді Суліма В.В., суддів Гаврилюка О.М., Коротун О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2016 справу №910/19342/14 прийнято до провадження у визначеному складі суддів.

22.09.2016 через канцелярію Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просив накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача-1 (а.с.194).

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2017 №09-52/9/17, у зв'язку з відпусткою головуючого судді Суліма В.В. призначено повторний автоматичний розподіл справи, згідно якого справа №910/19342/14 передана для розгляду судовій колегії у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.01.2017 справу №910/19342/14 прийнято до провадження вищезазначеним складом колегії суддів, розгляд апеляційної скарги призначено на 15.02.2017.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 розгляд справи №910/19342/14 в порядку статті 77 ГПК України було відкладено на 01.03.2017 у зв'язку з неявкою в судове засідання уповноважених представників відповідачів сторін та заявленим відповідачем-1 клопотанням про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 01.03.2016 представник позивача підтримав заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, обгрунтовуючи її тим, що позичальником не виконуються зобов'язання за кредитним договором, не сплачуються відсотки за користування кредитом та не здійснюється погашення кредитної заборгованості.

Відповідач-1 проти задоволення такої заяви заперечив, вказуючи, що арешт всього майна, про який заявляє позивач, не призведе до забезпечення виконання рішення суду, а навпаки, позбавить його можливості здійснювати господарську діяльність та виконувати рішення суду. Просив врахувати ту обставину, що ним 05.08.2016 частково сплачено борг за кредитним договором у розмірі 53 100 000,00 грн, а тому вказана обставина свідчить про відсутність у нього намірів ухилятись від виконання договірних зобов'язань.

Ухвалою від 01.03.2017 Київський апеляційний господарський суд відмовив ПАТ «Банк Форум» у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №910/19342/14, виходячи з того, що заходи до забезпечення позову мають гарантувати реальну можливість для виконання судового рішення, відповідно підставою для забезпечення позову є встановлені судом обставини, які підтверджують що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (стаття 66 ГПК України).

Обраний позивачем захід до забезпечення позову має наслідком припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання. Самі лише припущення позивача, без посилання на конкретні обставини та документальне їх підтвердження, не можуть бути підставою для вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, у п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. зазначено, що:

- достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обгрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви;

- адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже наведені у заяві банку доводи про те, що відповідачем-1 не здійснюється погашення заборгованості та не вчиняється жодних дій, які б свідчили про його бажання виконати свої зобов'язання не є доказами того, що без вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача-1 до вирішення спору по суті, неможливим буде в подальшому виконати рішення суду в разі задоволення вимог позивача про стягнення боргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2017 в порядку статті 69 ГПК України за клопотанням представника відповідача-1 продовжено строк вирішення спору у справі №910/19342/14 на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 22.03.2017.

20.03.2017 відповідачем-1 суду подано заяву про відмову від апеляційної скарги в порядку статті 100 ГПК України.

Вказана заява підписана ОСОБА_6, який згідно виписки з ЄДРПОУ від 21.08.2014 є керівником ТОВ «Укрістгаз», підпис даної посадової особи скріплений печаткою ТОВ «Укрістгаз».

Згідно статті 100 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до винесення постанови. Апеляційний господарський суд має право не приймати відмову від скарги з підстав, визначених у частині шостій ст. 22 цього Кодексу. Про прийняття відмови від скарги апеляційний господарський суд виносить ухвалу, якщо рішення місцевого господарського суду не оскаржено іншою стороною.

Відповідно до частини 6 статті 22 ГПК України господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Матеріали справи не містять доказів про те, що подана ТОВ «Укрістгаз» заява про відмову від апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі №910/19342/14 порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, або суперечить чинному законодавству.

Враховуючи наведене та виходячи з приписів статей 80, 100 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про прийняття відмови ТОВ «Укрістгаз» від апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі №910/19342/14, у зв'язку з чим припиняє перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2011 року у справі №53/269 за апеляційною скаргою ТОВ «Укрістгаз».

В судовому засіданні 22.03.2017 представник позивача надав пояснення, якими підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «БАНК «ФОРУМ» задовольнити, стягнути солідарно з ТОВ «Укрістгаз» та ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» на користь ПАТ «БАНК «ФОРУМ» заборгованість за кредитним договором №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013 у розмірі 8 415 672,39 доларів США.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 проти доводів апеляційної скарги заперечили, вважають їх необгрунтованими, у зв'язку з чим просили залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Відповідач-3 свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, надав клопотання про розгляд апеляційної скарги без його участі (т.4, а.с. 66).

22.03.2017 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 17.09.2013 між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Укрістгаз» було укладено кредитний договір №2-0061/13/11-KL (далі - договір кредиту), за умовами якого позивач зобов'язався відкрити відповідачу-1 невідновлювальну кредитну лінію, в рамках якої надати відповідачу-1 кредитні кошти окремими частинами на засадах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в межах визначеної договором граничної суми коштів, а ТОВ «Укрістгаз» - вчасно погашати заборгованість за кредитом та сплачувати на користь позивача проценти та комісії в розмірі, строки та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.2. договору кредиту максимальна заборгованість відповідача-1 за договором не може перевищувати кредитний ліміт в сумі 8 000 000,00 доларів США та надається з метою поповнення обігових коштів, часткового рефінансування кредиту, отриманого від нерезидента Компанії «ITONS Holding GmbH» (Австрія); придбання обладнання, матеріалів та виконання робіт по бурінню (спорудженню) та капітальному ремонту свердловин підрядними організаціями на ліцензійних площах відповідача-1, освоєння родовищ вуглеводнів та їх геологічного вивчення.

Відповідно до п. 1.4. договору кредиту кінцевий термін, до настання якого має бути погашена заборгованість за кредитом, встановлюється 16.09.2014.

Цим же кредитним договором від 17.09.2013 його сторони погодили періоди дії кредитного ліміту, а також дати та суми погашення заборгованості за кредитом.

Згідно з п. 4.2. договору, з метою погашення вимог позивача за даним договором, відповідач-1 доручає позивачеві здійснювати договірне списання коштів з поточного рахунку в гривнях, а також з будь-яких інших рахунків відповідача-1, що будуть відкриті у позивача.

Місцевим судом також було встановлено в ході розгляду справи, що 01.10.2013 між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Укрістгаз» укладено додатковий договір №1 (далі - додатковий договір), яким сторони внесли зміни до кредитного договору №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013 та встановили, що у строк до 01.11.2013 відповідач-1 зобов'язаний перевести на обслуговування у позивача кредит від нерезидента, отриманий від Компанії «ITONS Holding GmbH» (Австрія); відповідач-1 зобов'язаний сплатити позивачу комісію за обслуговування кредитного ліміту в розмірі 0,5% від суми кредитного ліміту, а саме: 40 000,00 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 17.09.2013 становить 319 720,00 грн та сплачується в гривні одним платежем в повному розмірі до останнього робочого дня місяця, в якому укладений додатковий договір, але у будь-якому випадку не пізніше дня отримання вибірки.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачеві кредитні кошти на загальну суму 8 000 000,00 доларів США, що підтверджується меморіальними ордерами №217759 від 11.10.2013, №36622 від 02.10.2013, №49783 від 04.11.2013 та №338468 від 17.10.2013.

Факт отримання грошових коштів за договором кредиту відповідачем-1 не заперечується.

Разом з цим, в забезпечення виконання відповідачем-1 зобов'язань за кредитним договором, 01.10.2013 між ПАТ «Банк Форум» та ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» було укладено договір поруки №1-0323/13/11-Р (далі - договір поруки), за умовами якого відповідач-2 поручився перед позивачем за належне та своєчасне виконання ТОВ «Укрістгаз» зобов'язань за кредитним договором №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013, а саме: повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та випадках, передбачених кредитним договором.

За умовами договору поруки відповідач-2 надав згоду на будь-яку зміну кредитного договору (як то: зміну ліміту кредитування, зміну розміру процентної ставки, та/або розміру комісій, зміну розміру штрафних санкцій, зміну порядку та строків виконання зобов'язань та ін.), внаслідок якої, в тому числі, може бути збільшено обсяг відповідальності відповідача-2, але за умови, що при такій зміні кредитного договору обсяг відповідальності ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» не буде перевищувати двократного розміру відносно первинного обсягу відповідальності відповідача-2; відповідальність у збільшеному обсязі відповідач-2 приймає на себе в повному обсязі та на умовах солідарності з ТОВ «Укрістгаз» (п. 1.1. договору поруки).

Згідно п. 2.1. договору, порука за цим договором забезпечує в повному обсязі виконання всіх платіжних зобов'язань за кредитним договором, а саме: повернення кредиту в сумі 8 000 000,00 доларів США, сплату процентів за користування кредитом у розмірі 12% річних з можливим збільшенням їх розміру на 2% річних без укладення відповідного договору про внесення змін у випадках, передбачених кредитним договором, зокрема, внаслідок порушення відповідачем-1 обов'язків за кредитним договором.

Договір поруки (п. 5.9.) набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до настання однієї з наступних обставин: виконання (в тому числі дострокового) відповідачем-1 забезпеченого порукою зобов'язання, погашення відповідачем-2 всієї заборгованості відповідача-1 за кредитним договором у порядку та у строки, визначені договором, якщо відповідач-1 в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого порукою, не пред'явить вимоги до відповідача-1 (п. 4 статті 559 ЦК України).

Також, судом першої інстанції встановлено, що 09.01.2014 між ТОВ «Укрістгаз» та «ІТОНС Холдинг ГмбХ» (ITONS Holding GmbH) було укладено договір забезпечення зобов'язань субсидіарним боржником, за умовами якого відповідач-3 прийняв на себе обов'язок перед відповідачем-1 щодо виконання останнім зобов'язань перед ПАТ «Банк Форум» зі сплати суми кредиту та процентів за користування кредитом за договором №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013.

За умовами п. 1.2. договору від 09.01.2014, обов'язок субсидіарного боржника (відповідача-3) відповідно до умов цього договору виникає у останнього перед основним боржником (відповідачем-1, ТОВ «Укрістгаз») у разі невиконання останнім зобов'язання за договором №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013 та за умови виконання основним боржником всіх зобов'язань за цим договором.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно визначив правову природу відносин, що склалися між позивачем та відповідачем-1, вказавши, що такі мають ознаки договору позики, за яким, у відповідності до статті 1046 Цивільного кодексу України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За приписами частини 1 статті 1049 цього ж Кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі статтею 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Водночас, договірні відносини, що склалися між позивачем та відповідачем-2 мають ознаки договору поруки, за яким, згідно частин 1 та 2 статті 553 Цивільного кодексу України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Матеріали справи свідчать, що 30.07.2014 позивач звернувся до ТОВ «Укрістгаз» та ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» з вимогами про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013 та договором поруки №1-0323/13/11-Р від 01.10.2013, в яких просив повернути прострочену суму кредиту у розмірі 1 000 000,00 доларів США, повернути достроково суму кредиту у розмірі 6 750 000,00 доларів США, сплатити заборгованість за простроченими процентами у розмірі 311 083,33 доларів США, сплатити заборгованість за строковими процентами у розмірі 67 166,67 доларів США та сплатити пеню за прострочення повернення кредитних коштів і несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом.

Підставами для звернення до господарського суду стало те, що, на переконання позивача, ТОВ «Укрістгаз» допущено прострочення виконання зобов'язань за договором №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013 щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим ПАТ «Банк Форум» заявило про дострокове повернення кредитної заборгованості та дострокову сплату процентів за користування кредитними коштами.

А з огляду на те, що ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» виступило поручителем за виконання ТОВ «Укрістгаз» зобов'язань за кредитним договором №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013, позивач заявив вимоги про солідарне стягнення з ТОВ «Укрістгаз» та ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» заборгованості у розмірі 8 415 672,39 доларів США, що еквівалентно 110 364 070,28 грн.

Отже, заявлена позивачем до стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 сума складається із заборгованості по кредиту у розмірі 7 750 000,00 доларів США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 484 166,66 доларів США та пені за простроченим кредитом та процентами у розмірі 181 505,73 доларів США.

У відповідності до статей 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх умов договору та є обов'язковим до виконання.

За приписами статей 509, 526 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 530 цього Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому, відсутність своєї вини відповідно до частини 2 цієї статті доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування пені за простроченим кредитом та процентами у розмірі передбачено в п. 8.2. договору кредиту.

Відповідачем-1 не надано суду доказів в порядку ст.ст. 33, 34 ГПК України на підтвердження повернення отриманих грошових коштів за договором кредиту №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013 в сумі 7 750 000,00 доларів США, як доказів сплати простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 484 166,66 доларів США та пені за простроченим кредитом та процентами у розмірі 181 505,73 доларів США.

При цьому, ТОВ «Укрістгаз» вказаних обставин не заперечує та зазначає, що за його розрахунками заборгованість за договором №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013 становить 7 750 000,00 доларів США, прострочена заборгованість по нарахованим процентам 463 666,77 доларів США, сума пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України за простроченим кредитом та процентами 173 013,70 доларів США.

ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на збільшення його відповідальності перед позивачем за кредитним договором №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013 шляхом укладення додаткового договору №1 від 01.10.2013 без згоди відповідача-2, у зв'язку з чим, на переконання останнього, порука перед ПАТ «Банк Форум» за належне виконання ТОВ «Укрістгаз» зобов'язань за договором фактично припинилась з 01.10.2013.

При цьому, ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» вважає договір поруки №1-0323/13/11-Р від 01.10.2013 неукладеним, оскільки в даному договорі сторони не погодили строк його дії.

Дані твердження ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно зі статтею 554 цього ж Кодексу у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За приписами частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

При цьому, зміна умов зобов'язання, забезпеченого порукою, без згоди поручителя може припинити поруку лише у випадку, коли зазначене призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя за забезпеченим порукою зобов'язанням.

Збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни забезпеченого порукою зобов'язання необхідно розуміти як: підвищення розміру процентів або встановлення нових умов щодо порядку зміни розміру процентної ставки, що призведе до її збільшення; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти; установлення або збільшення розміру неустойки; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним тощо.

Проте, якщо поручитель під час укладення договору поруки погодив встановлення у майбутньому розміру процентної ставки за кредитним договором на підставі додаткових договорів, то таке встановлення процентної ставки за додатковими договорами не є збільшенням обсягу відповідальності поручителя і не може бути підставою для припинення договору поруки згідно зі статтею 559 ЦК України.

Вказана правова позиція викладена в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 №1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів».

Як вже зазначалось, за умовами договору поруки (п. 1.1.) відповідач-2 надав згоду на будь-яку зміну кредитного договору (як то: зміну ліміту кредитування, зміну розміру процентної ставки, та/або розміру комісій, зміну розміру штрафних санкцій, зміну порядку та строків виконання зобов'язань та ін.), внаслідок якої, в тому числі, може бути збільшено обсяг відповідальності відповідача-2, але за умови, що при такій зміні кредитного договору обсяг відповідальності ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» не буде перевищувати двократного розміру відносно первинного обсягу відповідальності відповідача-2; відповідальність у збільшеному обсязі відповідач-2 приймає на себе в повному обсязі та на умовах солідарності з ТОВ «Укрістгаз».

При цьому, як правильно зазначено судом першої інстанції, викладені у додатковому договорі №1 від 01.10.2013 умови не є збільшенням основного зобов'язання, визначеного кредитним договором №2-0061-13/11-KL, оскільки у додатковому договорі не йдеться про збільшення відповідальності ані боржника, ані поручителя, оскільки умови кредитного договору №2-0061-13/11-KL від 17.09.2013 щодо комісії з обслуговування кредитного ліміту у розмірі 0,5%, у сумі 40 000,00 доларів США та її еквівалент у гривні у розмірі 319 720,00 грн залишились незмінними.

Водночас, колегія суддів відхиляє доводи відповідача-2 стосовно того, що договір поруки №1-0323/13/11-Р від 01.10.2013 є неукладеним з тих підстав, що сторони не погодили строк його дії.

Так, відповідно до частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Статтею 212 Цивільного кодексу України передбачено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

За договором поруки (п. 5.9.) останній набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до настання однієї з наступних обставин: виконання (в тому числі дострокового) відповідачем-1 забезпеченого порукою зобов'язання, погашення відповідачем-2 всієї заборгованості відповідача-1 за кредитним договором у порядку та у строки, визначені договором, якщо відповідач-1 в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого порукою, не пред'явить вимоги до відповідача-1 (п. 4 статті 559 Цивільного кодексу України).

Отже, сторони договору поруки визначили строком дії цього договору факт настання певних обставин, визначених сторонами у вищенаведеному пункті договору, а тому доводи відповідача-2 про те, що договір поруки є неукладеним через відсутність в ньому даних щодо підстав незазначення в ньому строку його дії колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідачем-2 не доведено в порядку ст. ст. 33, 34 ГПК України факту настання обставин, визначених сторонами договору поруки в 5.9.

При цьому, наведені обставини вже були встановлені рішенням Господарського суду Харківської області від 22.12.2014 у справі №922/4725/14, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.12.2015 за позовом ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» до ПАТ «Банк Форум», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ТОВ «Укрістгаз», про визнання недійсним договору поруки і дані обставини не потребують доказування в силу частини 3 статті 35 ГПК України.

Враховуючи наведене, з урахуванням положень кредитного договору та договору поруки, а також вимог законодавства України, колегія суддів вважає, що позивачем доведено, а матеріалами справи підтверджено факт порушення ТОВ «Укрістгаз» зобов'язань за договором №2-0061-13/11-KL від 17.09.2013 щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим у позивача наявні підстави для заявлення вимог щодо дострокового повернення суми кредиту та сплати процентів, а також звернення до ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» як поручителя ТОВ «Укрістгаз» з вимогою про виконання зобов'язання відповідача-1 за договором №2-0061-13/11-KL від 17.09.2013 на підставі договору поруки №1-0323/13/11-Р від 01.10.2013.

Разом із тим, звертаючись до суду з позовом до ТОВ «Укрістгаз» та ПАТ «Харківська ТЕЦ-5» про стягнення 8 415 672,39 доларів США, ПАТ «Банк Форум» визначено гривневий еквівалент заявлених до стягнення сум станом на 01.09.2014.

Згідно зі статтею 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 статті 198 Господарського кодексу України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Статтею 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. Банк здійснює діяльність, надає банківські та інші фінансові послуги в національній валюті, а за наявності відповідної ліцензії Національного банку України - в іноземній валюті.

За приписами п. 3.3 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» гривня як грошова одиниця України (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення переказів.

Дана норма кореспондується з положеннями частини 1 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 №15-93, згідно якої валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до п. 1.5. Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України №483 від 14.10.2004, використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій).

Як правильно встановлено та зазначено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, відповідно до постанови Правління Національного банку України №355 від 13.06.2014 відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк Форум», а 16.06.2014 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №49 про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Форум».

Умовами договору №2-0061-13/11-KL від 17.09.2013 визначено відповідні дати погашення кредиту, а відтак, з урахуванням приписів ст. 533 Цивільного кодексу України, гривневий еквівалент суми заборгованості за кредитом визначається станом на відповідну дату платежу, визначену кредитним договором.

Вказане правило слід застосовувати також для визначення гривневого еквіваленту заявлених до стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені.

Судом першої інстанції було здійснено власний розрахунок заявленої до стягнення суми та встановлено, що заборгованість ТОВ «Укрістгаз» за договором №2-0061-13/11-KL від 17.09.2013 станом на дату виконання грошового зобов'язання, визначену договором, в перерахунку на гривневий еквівалент становить 98 935 550,00 грн, прострочена сума заборгованості за нарахованими процентами - 6 113 407,39 грн, а пеня за прострочення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами - 2 210 846,65 грн. При цьому, судом апеляційної інстанції перевірено здійснені місцевим господарським судом розрахунок заборгованості, заборгованості за нарахованими процентами та пені за прострочення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, та встановлено їх арифметичну правильність.

В апеляційній скарзі позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 17.09.2013 виключно в іноземній валюті, в сумі 8 415 672 доларів 39 центів США, наголошуючи на тому, що з розрахунком суду не погоджується, однак, власного розгорнутого розрахунку заборгованості, який він вважає правильним, на виконання ухвали апеляційного господарського суду, не надав.

Колегія суддів, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та з огляду на встановлені судом обставини, дані доводи апеляційної скарги відхиляє як необґрунтовані та такі, що правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Щодо клопотання ТОВ «Укрістгаз» про зменшення пені на 50% в порядку статті 83 ГПК України колегія суддів зазначає наступне.

Обґрунтовуючи дане клопотання, ТОВ «Укрістгаз» посилалося, зокрема, на коливання валютного ринку, зростання курсу долара США по відношенню до грошової одиниці України - гривні, у зв'язку з чим борг ТОВ «Укрістгаз» відповідно у гривневому еквіваленті фактично збільшився у три рази, що суттєво вплинуло на його фінансову стабільність та призвело до неможливості виконання договірних зобов'язань перед ПАТ «Банк Форум».

Разом з тим, відповідач-1 вказує на те, що на час прийняття оскаржуваного судового рішення ТОВ «Укрістгаз» практично не здійснювало господарської діяльності, яка б приносила прибуток та за рахунок якого у нього була б можливість погасити заборгованість за договором №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013, а тому одночасне стягнення заявленої суми заборгованості та штрафних санкцій фактично призведе до зупинки діяльності ТОВ «Укрістгаз» та його неплатоспроможності, що у свою чергу, зумовить невиплату заробітної плати працівникам, невиконання соціальних гарантій.

Відповідач-1 також стверджував, що в умовах військового конфлікту на Сході України та фактичної анексії Криму, значного погіршення економічної ситуації в країні, відбувається дестабілізація роботи підприємства, яке і так є збитковим, на підтвердження цих обставин надав місцевому суду звіт про фінансові результати роботи ТОВ «Укрістгаз», баланс підприємства станом на 31.03.2016 та податкову декларацію за 2016 рік, ухвалу Господарського суду м. Києва від 21.03.2016 у справі № 910/22354 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 29.06.2016 у справі № 910/22360, в рамках яких судом були затверджені мирові угоди між ТОВ «Карпатигаз» та ТОВ «Укрістгаз» щодо сплати останнім на користь кредитора заборгованості понад 250 000 000,00 грн, що свідчить про наявність у відповідача-1 невиконаних фінансових зобов'язань.

Також, відповідачем-1 надано суду довідку №01-08/2081 від 07.07.2016 з рахунку, відкритому у ПАТ «Банк «Кліринговий дім», за змістом якої залишок грошових коштів на рахунку ТОВ «Укрістгаз» становить 250,00 грн.

Відповідно до статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

За змістом частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Частиною 2 статті 233 ГК України встановлено, що якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з п. 2.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду.

Відтак, враховуючи надані відповідачем-1 докази його скрутного матеріального становища, приймаючи до уваги значний розмір заявленої до стягнення пені та відсутність у матеріалах справи доказів щодо наявності у ПАТ «Банк Форум» збитків, пов'язаних із порушенням ТОВ «Укрістгаз» договірних зобов'язань, на переконання колегії суддів, висновок суду першої інстанції про задоволення клопотання ТОВ «Укрістгаз» та зменшення розміру пені на 50% до 1105423,32 грн. є законним та обґрунтованим.

Щодо клопотання ТОВ «Укрістгаз» про розстрочення виконання рішення у даній справі на три роки щоквартально рівними частинами.

Відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

При цьому, норми чинного господарського процесуального законодавства не містять визначення «винятковий випадок», тому це поняття є оціночним.

Процесуальний закон не наводить переліку обставин, за наявності яких може бути надано розстрочку виконання судового рішення, і покладає розв'язання цього питання безпосередньо на суд, який розглядає відповідну заяву.

Отже, виходячи із наведеного, законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

В п. 7.1.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012 зазначено наступне. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012 підставою для розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 121 ГПК України ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до п.п. 1.2., 4.2. договору №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013 максимальний розмір кредиту за даним договором становить 8 000 000,00 доларів США. З метою погашення вимог кредитора ПАТ «Банк Форум» здійснює договірне списання коштів з поточного рахунку ТОВ «Укрістгаз» в гривнях.

ТОВ «Укрістгаз» не заперечує факту наявності у нього заборгованості перед банком, однак, враховуючи його скрутне матеріальне становище, вказує про відсутність можливості одночасної сплати заявлених до стягнення сум.

З наданих ТОВ «Укрістгаз» документів вбачається ймовірність зупинки діяльності ТОВ «Укрістгаз» та його неплатоспроможності взагалі внаслідок одночасного стягнення суми боргу, що є предметом спору у даній справі.

Припинення діяльності призведе до неможливості виплачувати заробітну плату працівникам, виконання соціальних гарантій та можливих звільнень, що також потягне зростання безробіття загалом в Україні, рівень якого у 2016 році перевищує показники за всі роки незалежності України.

При цьому, як вже зазначалось, існують судові рішення, якими встановлено значну заборгованість ТОВ «Укрістгаз» перед його контрагентами, що у разі звернення їх до виконання та стягнення з ТОВ «Укрістгаз» відповідних грошових сум може призвести до зупинки діяльності товариства.

Також, на даний час у ТОВ «Укрістгаз» відсутні грошові кошти або активи, за рахунок яких можливо було б одночасно задовольнити вимоги ПАТ «Банк Форум».

Приймаючи до уваги наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у даному випадку розстрочення виконання рішення забезпечить дотримання балансу майнових інтересів всіх сторін, оскільки банк у підсумку поверне надані за договором №2-0061/13/11-KL від 17.09.2013 кредитні кошти з урахуванням процентів та пені, а ТОВ «Укрістгаз», розрахувавшись перед ПАТ «Банк Форум» шляхом сплати періодичних платежів, зможе продовжити свою господарську діяльність, що, в свою чергу, також забезпечить збереження робочих місць та дотримання соціальних гарантій перед працівниками.

При цьому, колегія суддів вважає також обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доцільність розстрочення виконання рішення суду у даній справі саме на 12 місяців з міркувань дотримання справедливого балансу між інтересами сторін у даній справі, обов'язковості та своєчасності виконання судового рішення.

Так, ТОВ «Укрістгаз» подано суду апеляційної інстанції копію платіжного доручення про сплату ним на користь позивача 53 100 000,00 грн на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі №910/19342/14, що свідчить про правильність висновків суду першої інстанції про розстрочення виконання рішення суду у даній справі.

Поряд із тим, як правильно вказав суд першої інстанції, ПАТ «Банк Форум» вимог до «ІТОНС Холдинг ГмбХ» (ITONS Holding GmbH) не пред'явлено та не наведено обставин щодо порушення прав та охоронюваних законом інтересів ПАТ «Банк Форум» саме «ІТОНС Холдинг ГмбХ» (ITONS Holding GmbH).

Як зазначає Вищий господарський суд України у постанові Пленуму №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Отже, приймаючи до уваги той факт, що позивачем не наведено обґрунтувань щодо порушення його прав та інтересів «ІТОНС Холдинг ГмбХ» (ITONS Holding GmbH) та з огляду на відсутність заявлених до нього вимог, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині «ІТОНС Холдинг ГмбХ» (ITONS Holding GmbH).

Підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що місцевий господарський суд, виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі №910/19342/14 повно відобразив обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 80, 99, 100, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрістгаз» від апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі №910/19342/14.

2. Припинити апеляційне провадження з перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі №910/19342/14 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрістгаз».

3. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі №910/19342/14 залишити без задоволення.

4. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2016 у справі №910/19342/14 залишити без змін.

5. Справу №910/19342/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук