РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2017Справа №910/921/17

За позовом Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Голден Деррік"

про стягнення 36 073,38 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача Городник Т.М., довіреність №19/34 від 24.01.2017

Від відповідача Нікітін А.С., довіреність №б/н від 13.03.2017.

Суть спору:

Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" (далі-позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Деррік" про стягнення 36 073,38 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2017 порушено провадження у справі № 910/921/17 та призначено розгляд на 20.02.2017.

17.02.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи та про фіксацію судового процесу.

20.02.2017 відділом діловодства суду від представника позивача отримано додаткові документи по справі.

В судове засідання 20.02.2017 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконав.

Суд вирішив відкласти судовий розгляд справи у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2017 відкладено розгляд справи на 13.03.2017.

09.03.2017 відділом діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача отримано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

09.03.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про застосування позовної давності.

10.03.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання.

13.03.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судове засідання 13.03.2017 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 13.03.2017 представник відповідача з'явився, просив суд застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 13.03.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Між Дочірнім підприємством Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Голден Деррік» було укладено договір поставки № 07/07 від 06 липня 2012 року, згідно якого продавець зобов'язується на умовах, визначених Договором, поставити та передати у власність покупця бурове обладнання (товар), у відповідності до специфікації, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та оплатити його. Асортимент, кількість і вартість товару, що є предметом цього Договору, визначається відповідною специфікацією.

Згідно розділу 3 Договору оплата за товар здійснюється в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Протягом 60 (шістдесяти) банківських днів з моменту підписання даного Договору та отримання рахунку покупець зобов'язаний здійснити оплату в розмірі 100% (п.3.2 Договору).

Датою поставки за договором (п.5.3) є дата підписання повноважними представниками Сторін акту приймання-передачі товару (або видаткової накладної).

Позивач зазначив, щ зобов'язання за Договором виконав у повному обсязі, на підставі рахунку-фактури №ГД-0000389 від 12.07.2012 року позивачем було перераховано на рахунок відповідача- 6 273 774,00 грн..

В свою чергу, Відповідач своїх зобов'язань за Договором не виконав. Згідно видаткової накладної №ГД-0000010 від 17 жовтня 2012 р. відповідачем поставлено товару на суму 6 237 700,62 грн.

Заборгованість відповідача по договору №07/07 від 06.07.2012 року згідно акту звірки взаємних розрахунків (розділ4), сформованого 13.01.2014 року склала 36 073,38 грн.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог просив відмовити в задоволенні позовних вимог крім того зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності.

За наведених обставин позивач звернувся з позовом до Господарського суду міста Києва про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 36073,38 грн.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Аналіз умов укладеного між сторонами Договору поставки № 33 від 07.03.2014 свідчать про те, що за своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки, а тому саме він та відповідні положення статей параграфів 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) та параграфа 1 глави 30 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначають права та обов'язки сторін зі здійснення передбаченої договором поставки товару та її оплати.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України також передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач просив застосувати позовну давність до вимог позивача.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до п.п. 2.1 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи, з даним позовом до суду відповідач звернувся 18.012017, що підтверджується датою реєстраційного штампу відділу діловодства Господарського суду міста Києва № 921/17 від 18.01.2017, що, в свою чергу, свідчить про пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості.

Наслідки спливу позовної давності визначені в статті 267 ЦК України. Так, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Враховуючи зазначене відповідачем та відсутність у позивача поважних причин пропуску позовної давності позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.03.2017.

Суддя Мельник В.І.