РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2017 р. Справа № 924/108/13-г

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Розізнана І.В. ,

суддя Гулова А.Г.

при секретарі судового засідання Петрук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 24.01.2017 року у справі №924/108/13-г

за скаргою публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" на дії (бездіяльність) державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"

до 1. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

2. Приватного підприємства "Альпи"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ельбрус"

про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором №0 від 10.07.2007 року в сумі 1761358,37 доларів США (що еквівалентно 14078537,45 грн.), з яких - 1135838,48 доларів США (що еквівалентно 9078756,97 грн.) кредитної заборгованості

За участю представників:

стягувача - Ребрик А.М.,

боржника 1 - не з'явився,

боржника 2 - не з'явився,

боржника 3- не з'явився,

органу ДВС - Дудка І.О.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 24.01.2017 року у справі №924/108/13-г (колегія суддів: головуючий суддя Заярнюк І.В., суддя Музика М.В., суддя Субботіна Л. О.) скаргу публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О. С. та начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Крайчинського С. С. задоволено частково. Визнано неправомірною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О. С. у зв`язку із недотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо вчинення виконавчих дій, а саме: не вчинення виконавчих дій щодо повного з'ясування майнового стану позичальника. Визнано неправомірними дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменка О. С. у зв'язку з недотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень щодо передчасного винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві. Визнано неправомірними та незаконними дії начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Крайчинського С. С. в частині затвердження постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 22.09.2016р. Визнано неправомірною та незаконною бездіяльність начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Крайчинського С. С. в частині нездійснення контролю за виконавчим провадженням про стягнення заборгованості з ТОВ "Ельбрус" на користь АТ "УкрСиббанк". Постанову ВП №51857054 від 22.09.2016р. про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесену заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О. С. з виконання наказу №924/924/108/13-г, виданого 15.07.2013р. господарським судом Хмельницької області, скасовано. Скаргу в частині вимог про зобов'язання начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Крайчинського С. С. відновити виконавче провадження про стягнення заборгованості з ТОВ "Ельбрус" на користь АТ "УкрСиббанк" - відхилено.

В обґрунтування ухвали суд, зокрема, зазначив, що матеріали виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Хмельницької області №924/108/13-г від 15.07.2013 року, які надано департаментом ДВС, не містять інформації щодо здійснення державним виконавцем всіх передбачених законом заходів, спрямованих на реальне виконання рішення суду. Судом встановлено, що державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, однак подальших дій щодо стягнення на зазначене майно державним виконавцем проведене не було.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд ухвалу господарського суду Хмельницької області від 24.01.2017 року у справі №924/108/13-г скасувати, в задоволенні скарги АТ "УкрСиббанк" відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт, зокрема, зазначає, що державний виконавець в межах повноважень, правомірно виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 22.09.2016 року, оскільки з правового аналізу ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що у разі якщо у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними виконавчий документ повертається стягувачу. Твердження суду, про те, що матеріали виконавчого провадження не містять інформації щодо здійснення державним виконавцем всіх передбачених законом заходів, спрямованих на реальне виконання рішення суду та відсутність у матеріалах виконавчого провадження належних доказів звернення державного виконавця до усіх реєструючи органів та отримання від них відповідей за запитами про наявність чи відсутність зареєстрованого за боржником майна, спростовується самими матеріалами виконавчого провадження №51857054 у яких містяться запити державного виконавця та відповіді на них.

В судове засідання, що відбулось 20.03.2017 року, відповідачі не забезпечили явку повноважних представників, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись у встановленому законом порядку.

Враховуючи те, що судом вжито необхідних заходів для повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, явка представників в судове засідання обов'язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників відповідачів (боржників), за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника стягувача та органу ДВС, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ували норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 45 ГПК України також унормовано, що господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на всій території України рішень, ухвал, постанов; рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України.

Рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (ст.115 ГПК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст.1 Закону України "Про виконавче провадження"- тут і надалі в ред. чинній на момент винесення постанови державного викиконавця від 22.09.2016 року).

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання судових рішень, передбачених законом.

Нормою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначені в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

Виконання рішення господарського суду, згідно із ст.116 ГПК України, провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду Хмельницької області від 03.07.2013р. у справі №924/108/13-г стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Ельбрус" на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" 1135838,48 доларів США, що еквівалентно 9078756,97 грн. кредитної заборгованості, 625519,89 доларів США, що еквівалентно 4999780,48 грн. заборгованості по процентам, 3441,86 грн. пені за прострочення сплати кредиту та 4634,51 грн. пені за прострочення сплати процентів, 68820 грн. витрат по оплаті судового збору. Обов'язок товариства з обмеженою відповідальністю "Ельбрус" є солідарним (інші солідарні боржники - приватне підприємство "Альпи", фізична особа-підприємець ОСОБА_1). На виконання рішення господарського суду Хмельницької області від 03.07.2013 року у справі №924/108/13-г видано судовий наказ від 15.07.2013 року.

04.08.2016р. державним виконавцем (повторно) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Хмельницької області за №924/108/13-г від 15.07.2013 року.

04.08.2016р. державним виконавцем винесено постанову ВП 51857054 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить ТОВ "Ельбрус", у межах суми звернення стягнення 14155433,82 грн.

Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 05.08.2016р. на підставі постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.08.2016р. ВП 51857054 зареєстровано обтяження (арешт) всього рухомого майна ТОВ "Ельбрус" в межах суми 14155433,82 грн.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень від 08.08.2016р. №65260935 на підставі постанови відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.08.2016р. ВП 51857054 зареєстровано обтяження (арешт) всього нерухомого майна ТОВ "Ельбрус" в межах суми 14155433,82 грн.

Відповідно до інформаційної довідки з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта №65115489 від 04.08.2016р. за ТОВ "Ельбрус" зареєстровано нерухоме майно: 1. житловий будинок загальною площею 473,1 кв. м. та земельна ділянка (присадибна ділянка) площею 0,1 га за адресою АДРЕСА_1, які перебувають в іпотеці ВАТ "Мегабанк"; 2. оздоровчо-розважальний комплекс (кафе, бар, сауна, більярд) з добудованими допоміжними приміщеннями загальною площею 2358,7 кв. м. у АДРЕСА_2, на вказане нерухоме майно накладено обтяження у вигляді арешту; 3. нежитлове приміщення площею 1781,7 кв. м. у АДРЕСА_2, на вказане нерухоме майно накладено обтяження у вигляді арешту.

04.08.2016р. державним виконавцем направлено запити на адреси Регіонального сервісного центру МВС в Хмельницькій області, Держаної інспекції сільського господарства у Хмельницькій області, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Держаної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті, Управління держпраці у Хмельницькій області, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Управління Держземагенства у Хмельницькому районі з проханням надати інформацію про майно, належне ТОВ "Ельбрус".

Державна фіскальна служба 08.08.2016р. на запит держаного виконавця надала відповідь стосовно номерів рахунків, відкритих ТОВ "Ельбрус" у ПАТ "Укрінбанк", ПАТ "Мегабанк", ПАТ "Свербанк", ПАТ "КБ "Хрещатик", ПАТ "Креді Агріколь Банк".

11.08.2016р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти ТОВ "Ельбрус", які містяться на всіх рахунках наступних банківських установ: ПАТ "Мегабанк", ПАТ "Свербанк", ПАТ "Креді агріколь Банк", а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника у межах суми 1761358,37 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 11.08.2016р. складає 43710908,51 грн., або в аналогічній сумі в українській гривні. 12.08.2016р. державним виконавцем до банківських установ було направлено платіжні вимоги. ПАТ "Креді Агріколь Банк" листом повідомили, що розрахункові рахунки належні ТОВ "Ельбрус" закриті. Згідно листа ПАТ "СверБанк" від 18.08.2016р. на арештованих рахунках відсутні кошти для виконання постанови про арешт коштів. ПАТ "МегаБанк" повідомили, що на рахунках платника відсутні грошові кошти.

Листом від 12.08.2016р. №4699/16 Управління держпраці у Хмельницькій області Державної служби України з питань праці повідомили, що реєстраційні дії щодо великовантажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, іншого устаткування підвищеної небезпеки, рухомого та нерухомого майна ТОВ "Ельбрус" не здійснювало.

Регіональний сервісний центр в Хмельницькій області Міністерства внутрішніх справ України листом від 15.08.2016р. №31/22-3883 повідомив, що згідно регіональної автоматизованої бази даних "Автомобіль" ЄДР МВС зареєстрованих в регіоні автотранспортних засобів за ТОВ "Ельбрус" не виявлено.

З листа Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.08.2016р. вбачається, що станом на 30.06.2016р. ТОВ "Ельбрус" серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10 відсотків і більше статутного капіталу), відсутнє.

Постановою директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Поліщуком Д.В. від 12.08.2016р. створено виконавчу групу при відділі примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України з примусового виконання наказу Господарського суду Хмельницької області від 15.07.2013р. №924/108/13-г про стягнення з ТОВ "Ельбрус" на користь ПАТ "УкрСиббанк" коштів у сумі 14155433,82 грн. Державним виконавцем Кузьменком О.С. дорученням №407/9 від 16.08.2016р. доручено державним виконавцям Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Бухтоярову А. М. та Кухар Л. В. провести всі необхідні виконавчі дії в межах чинного законодавства щодо перевірки майнового стану боржника - ТОВ "Ельбрус" за адресами: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2.

Державними виконавцями було здійснено виїзд за адресою у АДРЕСА_3, про що складено акти від 16.08.2016 року, відповідно до якого ТОВ "Ельбрус" за зазначеною адресою не виявлено, описати майно виявилось неможливо. При виїзді за адресою АДРЕСА_2 державними виконавцями встановлено, що оздоровчо-розважальний комплекс (кафе, бар, сауна, більярд) з добудованими допоміжними приміщеннями загальною площею 2358,7 кв. м. не належить на праві власності ТОВ "Ельбрус", про що державним виконавцям було надано підтверджуючі документи, а саме копію договору купівлі-продажу від 31.01.2015р., укладений між ПП "007" та ТОВ "Діамант плюс" про передачу у власність нежитлового приміщення, готельно-ресторанного та оздоровчо-розважального комплексу загальною площею 3295,6 кв. м., що знаходиться по АДРЕСА_2.

22.09.2016р. заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кузьменком О.С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з відсутністю майна у ТОВ "Ельбрус", на яке може бути звернене стягнення, у зв'язку із безрезультатністю розшуку такого майна.

Необхідними умовами для повернення документа на підставі п. 2 ч. 1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" є відсутність майна у боржника (на яке може бути накладено стягнення за законодавством) та безрезультатність розшуку такого майна.

Для того, щоб встановити правомірність дій державного виконавця щодо прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, суди перевіряють та встановлюють наявність або відсутність в матеріалах виконавчого провадження усіх документів, які б підтверджували перевірку майнового стану боржника (запити до БТІ, УДАІ, ДПІ), а також документів, що підтверджують відсутність у боржника майна (довідки БТІ, ДАІ) та коштів на рахунках у банківських установах (відповіді з банків, платіжні вимоги з відмітками банку про відсутність грошових коштів).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для прийняття постанови (ВП №51857054 від 22.09.2016р.) про повернення виконавчого документу стягувачу слугував п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якого виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За приписами п. 4.11.1, 4.11.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №74/5 від 15.12.1999р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 за №865/4158, виконавчий документ, який прийнятий державним виконавцем до виконання, і за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, зокрема, якщо в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність обставин, зазначених у абзацах третьому - сьомому пункту 4.11.1 цієї Інструкції, державний виконавець складає акт.

Колегією суддів встановлено, що акти від 16.08.2016 року, складені державним виконавцем, містять інформацію про відсутність майна боржника, що ґрунтується лише на усних поясненнях громадян та копіях документів (копія договору купівлі-продажу). Однак, враховуючи те, що державним виконавцем встановлено зареєстроване на праві приватної власності за боржником нерухоме майно згідно інформаційної довідки від 04.08.2016 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (арк. мат. оскарж. 190-213, т.1), то інформація зазначена в актах від 16.08.2016 р., яка ґрунтується лише на усних поясненнях громадян та копіях документів, з урахуванням ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі виникає з моменту їх державної реєстрації, тому наведене не може свідчити про дійсну відсутність зареєстрованого за боржником на праві приватної власності майна, та відповідно не може бути підставою в розумінні ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" для повернення виконавчого документа стягувачу.

Натомість, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи (наданих суду апеляційної інстанції матеріалах оскарження ухвали) відсутні належні докази звернення державного виконавця до усіх реєструючих органів та отримання від них відповідей за запитами про наявність чи відсутність зареєстрованого за боржником майна, що спростовує доводи апеляційної скарги про вжиття державним виконавцем всіх можливих заходів для виявлення дійсної наявності чи відсутності майна боржника.

Водночас, згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес (див. рішення Суду у справі Янголенко проти України, no. 14077/05, від 10.12.2009).

Право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов'язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов'язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов'язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню (див. рішення Суду у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Суду у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Закону України "Про виконавче провадження" контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно неналежного здійснення контролю в частині перевірки та наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Крайчинським С.С..

Разом з тим, вимоги заявника щодо зобов'язання начальника ВПВР Департаменту ДВС Крайчинського С.С. відновити виконавче провадження про стягнення заборгованості з ТОВ "Ельбрус" на користь АТ "УкрСиббанк" правомірно відхилені судом першої інстанції, оскільки за приписами п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012р., господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження). Окрім того, дана вимога є передчасною, оскільки у зв`язку з прийняттям постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві, останньому був повернутий виконавчий документ, в свою чергу, в силу ст. 19 ЗУ "Про виконавче провадження", відкриттю виконавчого провадження передує звернення стягувача до виконавчої служби з відповідною заявою та виконавчим документом.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді заяви судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятої у справі ухвали, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 121-2 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 24.01.2017 року у справі №924/108/13-г залишити без змін, апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали оскарження ухвали господарського суду Хмельницької області від 24.01.2017 року у справі №924/108/13-г повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Гулова А.Г.