ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

03.04.2017 року Справа № 904/6269/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач)

суддів: Антоніка С.Г., Іванова О.Г.

секретар: Манчік О.О.

за участю:

від скаржника: Никитенко Є.В., довіреність № 1755/04-62-10-062 від 07.02.17р.; ліквідатор: Гелашвілі О.О., паспорт серія НОМЕР_1 від 17.07.97р.;

від ліквідатора: Тютюник В.А., довіреність № б/н від 01.04.17р.;

від ПАТ КБ "ПриватБанк": Шелаєва Г.Г., довіреність № 5404-К-О від 21.03.17р.;

від ТОВ "Приват-Агро-Білозір'я": Целік В.В., довіреність № 1 від 15.02.16р.

інші учасники провадження у справі в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Розглядаючи у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2017 року

у справі № 904/6269/16

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ-ТЕК", м. Дніпро

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2017 року у справі № 904/6269/16 (суддя - Полєв Д.М.) затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ-ТЕК". Ліквідовано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "АВ-ТЕК", м. Дніпро. Провадження у справі припинено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2017 року, припинити провадження у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- ДПІ був виданий наказ № 435 від 08.04.2016 року про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ "АВ-ТЕК". З метою вручення зазначеного наказу працівниками ДПІ було здійснено вихід за місцезнаходженням ТОВ "АВ-ТЕК". За результатами виходу встановлено відсутність ТОВ "АВ-ТЕК" за місцезнаходженням, про що складено акт від 08.04.2016 року щодо не встановлення підприємства за місцезнаходженням;

- ліквідатором ТОВ "АВ-ТЕК" до ДПІ не надавались документи, необхідні для проведення перевірки, передбаченої пунктом 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, чим ДПІ було позбавлено можливості провести перевірку;

- на адресу ліквідатора ДПІ направляло лист про необхідність в наданні документів фінансово-господарської діяльності ТОВ "АВ-ТЕК" за останні три роки для проведення перевірки відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідь ліквідатора до ДПІ не надходила.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.03.2017 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду та призначено у судовому засіданні на 03.04.2017 року.

Представник скаржника в судовому засіданні надав пояснення по апеляційній скарзі.

Ліквідатор банкрута у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні разом з його представником просили припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2017 року у даній справі.

Кредитори - ПАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Приват-Агро-Білозір'я" у відзивах на апеляційну скаргу та їх представники в судовому засіданні просили апеляційне провадження у даній справі припинити.

ТОВ "СГФ "АгроСтар" у відзиві на апеляційну скаргу просило апеляційне провадження припинити.

Інші учасники провадження у справі наданими їм процесуальними правами не скористались та не забезпечили явку в судове засідання своїх повноважних представників, хоча про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення ліквідатора, представників ліквідатора, ПАТ КБ "ПриватБанк", ТОВ "Приват-Агро-Білозір'я", обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне припинити апеляційне провадження у даній справі з урахуванням наступного.

Згідно із пунктом 1-1 Прикінцевих та перехідних положень (Х розділ) Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) (в редакції, що діє з 19.01.2013 року) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом .

За вимогами частини 1 статті 2 Закону провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до статті 9 Закону справи про банкрутство юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України визначає серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс України, а в справах про банкрутство також і Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" повинні містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Нормами статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.

Відповідно до частини 6 статті 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі.

У відповідності до статті 1 Закону учасниками у справі про банкрутство є сторони, забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь в провадженні у справі про банкрутство.

Як встановлено статтею 1 Закону, сторонами у справі про банкрутство є конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів) та боржник (банкрут).

Цією статтею також визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у даній справі порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2016 року в порядку статті 95 Закону з урахуванням особливостей застосування процедури банкрутства до боржника, що ліквідується власником.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АВ-ТЕК", м. Дніпро визнано банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 6 місяців (до 11.02.2017 року). Ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гелашвілі Олену Олександрівну, яку зобов'язано вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2016 року припинено апеляційне провадження у даній справі за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області (правонаступником якої є Державна податкова інспекція у Шевченківському районі м. Дніпра) на постанову господарського суду Дніпропетровської області від 11.08.2016 року.

Особливості та порядок заявлення кредиторами вимог до боржника, що ліквідується власником в порядку статті 95 Закону, визначені положеннями частини 3 статті 95 Закону та передбачають, що кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Отже, у справі про банкрутство боржника, який ліквідується власником особа може набути статусу кредитора - сторони у справі про банкрутство після прийняття постанови про визнання банкрутом та у разі звернення із кредиторськими вимогами до боржника.

У зв'язку з наведеним, органи доходів і зборів та інші державні органи є кредиторами неплатоспроможних боржників, якщо вони мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника. Ця норма міститься в статті 210 Господарського кодексу України. Однак, вказана норма не встановлює автоматичного визнання цих органів кредиторами у всіх справах про банкрутство.

Таким чином, особа, яка має грошові вимоги до боржника, набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство, а саме кредитора, лише у разі подання у встановленому порядку заяви з грошовими вимогами до боржника.. Тільки після цього, така особа має процесуальне право на оскарження процесуальних документів у справі про банкрутство.

Відповідна правова позиція підтверджується судовою практикою, зокрема постановами Вищого господарського суду України від 15.06.2016 року у справі № 904/194/16, від 16.08.2016 року у справі № 904/9428/15, від 21.09.2016 року у справі № 904/10969/15 та ін.

Як вбачається із матеріалів справи, ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра в порядку, визначеному частиною 3 статті 95 Закону, не зверталась із заявою до господарського суду про визнання вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ-ТЕК", що виникли в результаті заборгованості по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів).

Необхідно звернути увагу, що в апеляційній скарзі ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра будь-яке посилання на наявність податкового боргу у боржника перед ДПІ відсутнє.

Доказів наявності грошових вимог до боржника ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра не представила і до апеляційного господарського суду.

Крім того, ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.03.2017 року було зобов'язано ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра подати суду докази звернення до господарського суду із заявою про визнання грошових вимог до боржника по сплаті податкового зобов'язання у встановленому законом порядку або відповідне письмове пояснення.

В листі ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська від 05.09.2016 року повідомляло ліквідатора ТОВ "АВ-ТЕК" про те, що податковий борг у ТОВ "АВ-ТЕК" відсутній (т. 3, а. с. 125).

Щодо посилання скаржника на необхідність проведення податкової перевірки стосовно боржника, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Зазначивши про необхідність проведення податкової перевірки боржника ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра представник скаржника посилався на вжиття заходів для проведення податкової перевірки боржника, а саме видачу наказу № 435 від 08.04.2016 року, складення акту № 458/04-62-14-02/34562210 від 08.04.2016 року про незнаходження посадових осіб за податковою адресою, акту № 459/04-62-14-02/34562210 від 08.04.2016 року). Проте, наведені заходи були вчинені ще до порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "АВ-ТЕК". Крім того, як вбачається із матеріалів справи, після видачі наказу від 08.04.2016 року між ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська та боржником було складено акти звірки № 1395-07 від 11.05.2016 року, № 1401-07 від 11.05.2016 року, № 1403-07від 11.05.2016 року, № 1393 від 11.05.2016 року, № 1399-07 від 11.05.2016 року, згідно з якими заборгованість ТОВ "АВ-ТЕК" перед бюджетом відсутня.

Поряд з цим слід додати, що орган доходів і зборів у процедурах банкрутства не був позбавлений та мав право здійснити податкову перевірку, у тому числі після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом. У разі ж виявлення порушень вимог податкового законодавства та заборгованості боржника по сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів) податковий орган мав право заявити свої претензії до такого боржника шляхом подачі заяви із кредиторськими вимогами. При цьому Державна податкова інспекція у разі незгоди з відмовою ліквідатора боржника надати документи для перевірки, не позбавлена права оскаржити відповідні дії у встановленому законом порядку.

В матеріалах справи відсутні докази ознайомлення ліквідатора з наказом про проведення перевірки та вжиття інших заходів для проведення податкової перевірки банкрута після порушення справи та визнання боржника банкрутом. Також, матеріали справи не містять доказів звернення податкового органу до господарського суду із скаргою на дії ліквідатора щодо ненадання документів для проведення такої перевірки.

За наведених обставин, податковим органом не доведено, що господарський суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою вирішив питання про права та обов'язки ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра, у зв'язку з чим податкова інспекція не мала права апеляційного оскарження винесеної у справі ухвали відповідно до положень статті 91 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Відповідно до частини 2 статті 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що подана ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2017 року не підлягає розгляду в господарському суді в порядку апеляційного провадження.

З урахуванням викладеного, апеляційне провадження, порушене за апеляційною скаргою ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2017 року, підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, як таке, що помилково порушене.

Сплачений згідно платіжного доручення № 155 від 16.03.2017 року судовий збір в розмірі 1 600 грн. за подання апеляційної скарги підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 80, статтями 86, 91, 99, 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

Припинити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.02.2017 року у справі № 904/6269/16.

Повернути з Державного бюджету України на користь Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 1 600,00 грн., сплачений згідно з платіжним дорученням № 155 від 16.03.2017 року.

Головуючий суддя __________________ І.О. Вечірко

Суддя __________________ С.Г. Антонік

Суддя __________________ О.Г. Іванов