Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

?29? березня 2017 року справа № 927/823/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", вул. Кловський узвіз 9/1, м. Київ, 01021

Відповідач: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз", вул .Любецька, 68, м. Чернігів, 14021

про стягнення 57134432,12 грн.

Головуючий суддя Скорик Н.О.

Судді Сидоренко А.С., Фесюра М.В.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: ОСОБА_1 довіреність №2-78 від 21.03.2016 начальник відділу судового супроводу спорів на ринку природного газу департаменту правового забезпечення

Від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № 007Др-17-0217 від 07.02.2017 представник

Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» подано позов до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» про стягнення 40389143,66 грн боргу за договором № транспортування природного газу від 17.12.2015 за лютий, березень та червень 2016 року, 4704359,01 грн пені, 2562321,56 грн штрафу, 400030,46 грн відсотків річних та 822165,17 грн інфляційних нарахувань.

Позивачем подана заява про збільшення позовних вимог. В поданій заяві ПАТ «Укртрансгаз», в звязку з тим, що відповідач не виконав свої зобовязання за надані послуги балансування обсягів природного газу за липень та серпень, просив збільшити суму основного боргу на 8256412,26 грн, та просив стягнути з відповідача 48645555,92 грн боргу за договором № транспортування природного газу від 17.12.2015 за лютий, березень, червень, липень та серпень 2016 року, 4704359,01 грн пені, 2562321,56 грн штрафу, 400030,46 грн відсотків річних та 822165,17 грн інфляційних нарахувань. Суд прийняв подану заяву, справа розглядається з її урахуванням.

Відповідач відзивом на позов проти позову заперечив в повному обсязі. Зокрема, посилаючись на норми законодавства відповідач зазначив, що він був позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків з транспортування природного газу. Крім того, до подачі позову на виконання постанови КМУ «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» від 11.01.2005 №20 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Чернігівській області, Департаментом фінансів Чернігівської облдержадміністрації, ПАТ «Чернігівгаз», ПАТ «Укртрансгаз» підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, проте вони не були підписані з боку НАК «Нафтогаз України», як останньої сторони у даних протокольних рішеннях. Таким чином, відповідач вважає, що він чітко виконував положення постанови КМУ від 11.01.2005 №20, що свідчить про належне виконання останнім своїх зобовязань в цій частині за договором. Крім того, відповідач зазначає, що 23 та 27 грудня 2016 між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Чернігівській області, Департаментом фінансів Чернігівської облдержадміністрації, ПАТ «Чернігівгаз», ПАТ «Укртрансгаз» були підписані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків по спірному договору на суму 2296370,00 грн, 25000000,00 грн, 25000000,00 грн, всього на суму 52296370,00 грн, а отже відсутні підстави для стягнення заборгованості та нарахованих штрафних санкцій. Крім того, в поданому відзиві відповідач вказує на безпідставність нарахування 7% штрафу. Зокрема, відповідач зазначає, що позивачем було здійснено нарахування 7% штрафу на підставі ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України. Вищезазначена норма передбачає нарахування штрафу в розмірі 7% від вартості товару (робіт) за умови, що однією із сторін зобовязання є субєкт господарювання, який належить до державного сектору економіки. Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2014 №14, штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобовязання, повязаного з обігом (поставкою) товару , виконання робіт, надання послуг, з вартості яких й враховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Відповідачем подані додаткові пояснення по справі. В поданих поясненнях відповідач зазначає, що ПАТ «Чернігівгаз» повністю сплатив суму заборгованості за договором транспортування природного газу від 17.12.2015 № на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України. Відповідач стверджує, що він чітко виконував положення спільних протокольних рішень, що свідчить про належне виконання своїх зобовязань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №2 від 17.12.2015. Крім того, відповідач зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 визначено механізм перерахування субвенцій з державного бюджету та встановлено перелік органів , які уповноважені встановлювати факт наявності підстав для такого порядку розрахунків. Підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ і теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, а також фактичне виконання розрахунків в порядку, зазначеному в цих протокольних рішеннях відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005, свідчить про погодження сторонами зміни порядку і строків проведення оплати за надані послуги з транспортування газу (у тому числі балансування) за договором №2 від 17.12.2015. Таким чином, наслідки порушення грошового зобовязання, передбачені договором №2 від 17.12.2015 та норми ст. 536, ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України не застосовуються.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача та відповідача суд

Встановив:

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязанням, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

17.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (позивач, оператор) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» (відповідач, замовник) укладено договір транспортування природного газу № (далі договір), відповідно до умов якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (п. 2.1. договору).

Цей договір набирає чинності з дня його укладання на строк до 31.12.2016, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладання, а саме з 01.12.2015 (п.17.1. договору).

Відповідно до п. 2.3 договору послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором:

-послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи;

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій;

-послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що замовник, зокрема, зобовязаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг, а також вчасно врегульовувати небаланси.

Згідно із п. 9.1 договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу, відповідно до Кодексу газотранспортної системи в строк до двадцятого числа місяця наступного за газовим місяцем, замовник зобовязаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Відповідно до п. 5 глави 1 Розділу І Кодексу небаланс це різниця між обсягами природного газу, поданими замовниками послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (підтвердження поділу за певний розрахунковий період фактичного обсягу природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між замовниками послуги транспортування, у тому числі в розрізі їх контрагентів).

Відповідно до п. п. 1-2 глави 3 Розділу XIV Кодексу оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів удільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або споживачів.

Згідно з п. п. 1-5 глави 1 Розділу XIV Кодексу замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів).

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. Відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи.

Відповідно до п. 7 глави 3 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок, зокрема, таких заходів: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.

Згідно з п. п. 1-4 глави 4 Розділу XIV Кодексу розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Базова ціна газу (БЦГ) - ціна, яка формується протягом розрахункового періоду оператором газотранспортної системи на основі витрат на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання. Оператор газотранспортної системи визначає БЦГ щомісяця в строк до 10-го числа місяця та розміщує відповідну інформацію на своєму веб-сайті.

Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор газотранспортної системи 4-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Аналогічні за змістом положення були погоджені сторонами також в розділі ІХ договору.

За умовами п. 9.4 договору оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобовязаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Отже, послуга балансування є складовою послуги транспортування за договором №2 від 17.12.2015.

Послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегулюваного замовником відповідно до кодексу та розділу ІХ цього договору ( п. 11.4 договору).

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Аналогічні положення відтворені також в абз.1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Позивач, на виконання умов договору, встановив наявність у відповідача негативного місячного небалансу в лютому, березні, червні, липні та серпні 2016 року в загальному обсязі 6600,91 тим.куб.м., що підтверджується звітами про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках, які були надані позивачу самим відповідачем (а.с. 32-34, 88,89), актами надання послуг балансування обсягів природного газу та розрахунками вартості послуг балансування (а.с. 37, 38, 42,43,47, 48, 52, 53, 91, 92, 96, 97).

У зв'язку з неврегулюванням відповідачем негативного місячного небалансу, що виник в лютому, березні , червні, липні та серпні 2016 року в обсязі 6600,91 тис. куб. м. у строк та в порядку, визначеними умовами договору та Кодексом, позивач надав відповідачу послуги балансування, про що було складено позивачем односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газу від 29.02.2016 №02-16--БАЛАНС на суму 26933505,46 грн, коригуючий акт №02-16--БАЛАНС/КОР надання послуг балансування обсягів природного газу до акту №02-16--БАЛАНС від 31.03.2016 на суму -4488917,58 грн, акт №03-16--БАЛАНС від 31.03.2016 на суму 14160005,84 грн, акт №06-16--БАЛАНС від 30.06.2016 на суму 3784549,94 грн, акт № 07-16--БАЛАНС від 31.07.2016 на суму 3875488,79 грн, акт №08-16--БАЛАНС від 31.08.2016 на суму 4380923,47 грн. Загальна вартість послуг становить 48645555,92 грн

Акти разом з розрахунками та рахунками були направлені відповідачу на поштову адресу супровідними листами №3833/12 від 16.03.2016, №5885/12 від 18.04.2016, №5910/12 від 18.04.2016, №10069/12 від 15.07.2016, №11508/12 від 15.08.2016, №12798/12 від 15.09.2016 ( а.с. 35-54, 90-99).

20 січня 2017 року між Головним управлінням Державної Казначейської служби України у Чернігівській області (сторона перша), Департаментом фінансів Чернігівської обласної державної адміністрації (сторона друга), Товариством з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» (сторона третя), Публічним акціонерним товариством «Чернігівгаз» (сторона четверта), ПАТ «Укртрансгаз» (сторона п'ята) та НАК "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено спільне протокольне рішення № 573/у про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України 11.01.2005 № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій».

У відповідності до розділу 2 спільного протокольного рішення № 573/у Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України стороні 1 у сумі 50000000,00 грн з приміткою «Постанова Уряду від 11.01.2005 №20».

Сторона 4 перераховує на рахунок Стороні 5 кошти у сумі 50000000,00 грн, у тому чилі ПДВ 8333333,33 грн, за надані послуги балансування у 2016 році згідно договору від 17.12.2015 № із записом у графі «призначення платежу» «Постанова Уряду від 11.01.05 №20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за надані послуги балансування у 2016 році згідно договору від 17.12.2015 №, у тому числі ПДВ 8333333,33 грн.» (п. 2.6 спільного протокольного рішення №573/у).

На аналогічних умовах між тими ж сторонами було укладено

- Спільне протокольне рішення №37/утг від 05.12.2016 про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 на суму 25837600,00 грн за 2016 року,

- Спільне протокольне рішення №35/утг від 05.12.2016 про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 на суму 4380923,47 грн за 2016 року,

- Спільне протокольне рішення №36/утг від 05.12.2016 про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 на суму 3784549,94 грн за 2016 року,

- Спільне протокольне рішення №34/утг від 05.12.2016 про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 на суму 10767000,00 грн за 2016 року

- Спільне протокольне рішення №33/утг від 05.12.2016 про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 на суму 3873971,82 грн за 2016 року

На виконання спільного протокольного рішення №573/у в рахунок погашення заборгованості за Договором № відповідачем перераховано позивачу 50000000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №48 від 23 січня 2017року.

На виконання спільного протокольного рішення №37/утг в рахунок погашення заборгованості за Договором № відповідачем перераховано позивачу 25837600,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №44 від 07 грудня 2016 року.

На виконання спільного протокольного рішення №35/утг в рахунок погашення заборгованості за Договором № перераховано 4380923,47 грн, що підтверджується платіжним дорученням №42 від 07 грудня 2016 року.

На виконання спільного протокольного рішення №36/утг в рахунок погашення заборгованості за Договором № перераховано 3784549,94 грн, що підтверджується платіжним дорученням №43 від 07 грудня 2016 року.

На виконання спільного протокольного рішення №34/утг в рахунок погашення заборгованості за Договором № перераховано 10767000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №41 від 07 грудня 2016 року.

На виконання спільного протокольного рішення №33/утг в рахунок погашення заборгованості за Договором № перераховано 3873971,82 грн, що підтверджується платіжним дорученням №40 від 07 грудня 2016 року.

Отже, за спільними протокольними рішеннями №№33/утг, 34/утг,35/утг, 36/утг, 37/утг сплачено 48644045,23 грн, залишок вартості послуг балансування в сумі 1510,69 грн сплачено за спільними протокольним рішенням №573/у. Позивач підтвердив повну сплату боргу відповідачем та надав відповідний розрахунок .

Відповідно до п. 1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки сума боргу, що є предметом позовних вимог сплачена після подачі позову та предмет спору в цій частині відсутній провадження у справі щодо стягнення 48645555,92 грн боргу підлягає припиненню.

Позивач у позові зазначає про невиконання відповідачем платіжних зобовязань прострочку оплати вартості послуг наданих в лютому, березні та червні 2016 року та просить стягнути 4704359,01 грн пені за прострочення платежу в період з 30.03.2016 по 25.08.2016, включно, 2562321,56 грн штрафу нарахованого на підставі ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, 400030,46 грн відсотків річних за період з 30.03.2016 по 25.08.2016 та 822165,17 грн інфляційних втрат з квітня 2016 по липень 2016, включно.

Нарахування пені проведено позивачем на підставі п. 13.5 договору, яким передбачено, що у разі порушення строків оплати замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Суми 400030,46 грн відсотків річних за період з 30.03.2016 по 25.08.2016 та 822165,17 грн інфляційних втрат з квітня 2016 по липень 2016, включно, нараховані позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Як вказано вище, відповідачем оплачено в повному обсязі вартість послуг балансування шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень.

Відповідно до ст.7 Господарського кодексу України, відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно - правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно - правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Відповідно до ст.12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсація, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Суд дійшов висновку, що підписання сторонами Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, а також фактичне виконання розрахунків в порядку, зазначеному в цих протокольних рішеннях відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 р., свідчить про погодження сторонами зміни порядку і строків проведення оплати за надані послуги з транспортування газу (у тому числі балансування) за договором №2 від 17.12.2015.

Відтак, сторонами по договору № за їх взаємною згодою і домовленістю було змінено порядок проведення остаточного розрахунку, та їх відносини були підпорядковані вимогам спільних протокольних рішень і спеціальних нормативно-правових актів.

Крім того, Верховний Суд України при розгляді справ щодо застосування у подібних правовідносинах норми частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, та санкцій, передбачених умовами договору, зазначив, що необхідною умовою для їх застосування є те, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи, і, відповідно до якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору. Укладенням договору про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків. (постанови Верховного Суду України від 10.02.2016 у справі № 902/1652/13, від 25.03.2015 у справі № 924/1265/13, від 09.09.2014 у справах №№ 5011-1/1043-2012-42/528-2012, 5011-35/1272-2012-42/527-2012, 5011-35/1533-2012-19/522-2012, від 10.02.2016 №3-1267гс15).

Отже, судом встановлено, що відповідач виконував розрахунки на підставі Спільних протокольних рішень, що свідчить про належне виконання своїх зобов'язань за договором на транспортування природного газу № 2 від 17.12.2015. Відповідно, наслідки порушення грошового зобов'язання, передбачені договором № 2 від 17.12.2015 та нормами ст.536, ч.2 ст.625 ЦК України, ч.2 ст.231 ГК України, не застосовуються.

Судом враховано, що ПАТ по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» було позбавлено можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за послуги з транспортування природного газу (балансування), що в свою чергу свідчить про відсутність вини відповідача у прострочені платежів, що виключає застосування штрафних санкцій у вигляді пені та нарахування 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нарахування інфляційних втрат.

Такі обставини, згідно ст. 218 ГК України, ст. 614 ЦК України, виключають застосування штрафних санкцій у вигляді пені, так само як і нарахування 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання і нарахувань інфляційних втрат.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України (постанова від 11.11.2015 у справі № 927/1733/14).

Доводи позивача в судовому засіданні про те, що заборгованість, яка є предметом спору, виникла не у звязку з наданням субсидій, а у звязку із використанням послуг балансування на виробничо-технологічні витрати та власні потреби відповідача, не мають значення з огляду на таке.

Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20, визначено механізм перерахування субвенції з державного бюджету та встановлено перелік органів, які уповноважені встановлювати факт наявності підстав для такого порядку розрахунків. Матеріали справи свідчать, що підписання Спільних протокольних рішень уповноваженими державними органами, а саме: Головним управлінням державної казначейської служби України у Чернігівській області (органу відповідальному за операції по рахунку); Департаментом фінансів Чернігівської обласної державної адміністрації (органу, який є розпорядником державних коштів) є підтвердженням встановлення факту наявності підстав для такого порядку розрахунків.

Відповідно до розділу 4 спільних протокольних рішень, сторони, що підписали спільні протокольні рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов'язань за цими спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Судом взято до уваги посилання позивача в судовому засіданні на те, що до спірних правовідносин щодо не нарахування штрафних санкцій, інфляційних та річних не застосовується ОСОБА_3 України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії». ОСОБА_3 передбачає не нарахування та списання штрафних санкцій, інфляційних та річних, нарахованих в звязку з прострочкою оплати.

Відповідач же на виконання умов спільних протокольних рішень повністю розрахувався за послуги балансування природного газу, не прострочив виконання грошового зобов'язання, що свідчить про відсутність підстав для нарахування та стягнення з відповідача сум пені, інфляційних та річних, по сумам сплаченим за спільними протокольними рішеннями.

Крім того, суд вважає безпідставною позовну вимогу про стягнення 2562321,56 грн штрафу в розмірі 7%, оскільки: умовами договору такий штраф не передбачений; відповідно до норм ч.2 ст.231 Господарського кодексу України встановлена відповідальність (за прострочення понад тридцять днів додаткове стягнення штрафу у розмірі семи відсотків вказаної вартості товарів, робіт, послуг) за порушення не грошового характеру, а за прострочення поставки товарів, виконання робіт, надання послуг, оскільки в якості підстави для такого нарахування є не сума грошового зобов'язання, а виключно вартість товарів (робіт, послуг).

Пунктом 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розяснено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом 3 частини 2 статті 231 господарського кодексу України, застосовується за допущене прострочення виконання лише не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Отже, оскільки предметом спору у даній справі є вимоги про стягнення штрафу в звязку з порушенням грошового зобов'язання, тому відсутні підстави для нарахування штрафу з підстав, зазначених в ст.231 Господарського кодексу України.

З огляду на викладені обставини справи позовні вимоги про стягнення 4704359,01 грн пені, 2562321,56 грн штрафу, 400030,46 грн відсотків річних та 822165,17 грн інфляційних втрат задоволенню не підлягають.

Судові витрати у вигляді судового збору покладаються на позивача згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 49, п. 1-1 ст.80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині стягнення 48645555,92 грн боргу.

2. В позові про стягнення 4704359,01 грн пені, 2562321,56 грн штрафу, 400030,46 грн відсотків річних та 822165,17 грн інфляційних втрат відмовити.

Повне рішення складено 03.04.2017

Головуючий суддя Скорик Н.О.

Судді Сидоренко А.С.

ОСОБА_4