ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

30 березня 2017 року Справа № 917/1109/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Васищак І.М. і Селіваненко В.П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги фінансового управління Решетилівської районної державної адміністрації, смт Решетилівка Полтавської області,

на рішення господарського суду Полтавської області від 08.11.2016

та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.02.2017

зі справи № 917/1109/16

за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "ПОЛТАВАГАЗ", м. Полтава,

до Відділу освіти, сім'ї, молоді та спорту Решетилівської районної державної адміністрації, смт Решетилівка Полтавської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - фінансове управління Решетилівської районної державної адміністрації (далі - Управління), смт Решетилівка Полтавської області,

про стягнення 5 413,10 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Управління 24.02.2017 (згідно з поштовим штемпелем на конверті) звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 24.02.2017 б/н, у якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 08.11.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 зі справи № 917/1109/16 в частині задоволення позовних вимог та прийняти у скасованій частині нове рішення про відмову в позові.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на те, що до скарги на порушення вимог частини четвертої статті 111 ГПК України не додано доказів сплати судового збору.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674) ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно, за подання касаційної скарги у справі № 917/1109/16 скаржник мав сплатити 1653,60 грн. судового збору (1378,00 грн. х 120 % = 1653,60 грн.)

Водночас матеріали касаційної скарги не містять доказів, що підтверджували б сплату судового збору за подання касаційної скарги.

При цьому, до касаційної скарги додано клопотання від 24.02.2017 про зменшення судового збору за подання касаційної скарги до 1 600,00 грн. та відстрочення сплати судового збору, яке мотивоване тим, що Управління є бюджетною установою, яка фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, та в межах кошторису не передбачено коштів для сплати судового збору.

Відповідно до статті 8 Закону № 3674 враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону № 3674, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Управлінням жодних доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин не подано, зокрема на підтвердження факту звернення до органу державної казначейської служби для здійснення оплати судового збору, реєстрації відповідної вимоги, а також не подано доказів того, що протягом визначеного процесуальним законом строку розгляду касаційної скарги скаржник зможе сплатити судовий збір у встановленому розмірі.

Оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Враховуючи вищевикладене, клопотання скаржника про зменшення та відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Пунктом 4 частини першої статті 1113 ГПК України передбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 4 частини першої і частиною другою статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

1. Клопотання фінансового управління Решетилівської районної державної адміністрації про зменшення та відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду Полтавської області від 08.11.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 зі справи № 917/1109/16 відхилити.

2. Касаційну скаргу на рішення господарського суду Полтавської області від 08.11.2016 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 зі справи № 917/1109/16 повернути фінансовому управлінню Решетилівської районної державної адміністрації.

Суддя В. Палій

Суддя І. Васищак

Суддя В. Селіваненко