УХВАЛА

29.03.2017Справа № 910/24473/16

За позовом Київської місцевої прокуратури № 9 в інтересах держави в особі

Київської міської ради

до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА)

Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-ПФ»

про визнання недійсності свідоцтва про право власності та визнання права власності

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від прокуратури Вакулюк Д.С. - посвідчення № 041070 від 03.02.16

від позивача Тетерятник О.В. - представник за довіреністю № 225-КМР-739 від 09.03.17

від відповідача-1 Бондар О.Г. - представник за довіреністю № 074-127 від 20.01.17

від відповідача-2 Осипчук О.М. - представник за довіреністю б/н від 15.02.17

Щетинін С.М. - представник за довіреністю б/н від 28.03.2017

Чепурний С.М. - керівник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київська місцева прокуратура № 9 в інтересах держави в особі Київської міської ради звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА); Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-ПФ» про визнання недійсності свідоцтва про право власності та визнання права власності.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.01.2017 порушено провадження у справі справу № 910/24473/16 та призначено розгляд справи на 02.02.2017.

За розпорядженням керівника апарату суду № 05-23/373 від 02.02.2017 було проведено повторний автоматичний розподіл матеріалів справи, відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, матеріали справи № 910/22473/16 передано судді Пукшин Л.Г. для подальшого розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 прийнято справу №910/24473/16 до свого провадження та призначено розгляд справи на 01.03.2017.

У поданій позовні заяві № (10-59)11153вих-16 від 29.12.2016, крім вимог про визнання недійсним свідоцтво та визнання право власності, позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на цілісний майновий комплекс «Кінотеатр «Тампере» загальною площею 2052,1 кв. м. по вул. Героїв Севастополя, 42 літ. А у місті Києві (реєстраційний номер 89) та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дельта-ПФ» чи будь-яким іншим особам вчиняти дії спрямовані на відчуження вказаного майна.

28.03.17р. через загальний відділ діловодства господарського суду надійшли додаткові письмові пояснення Київської місцевої прокуратури № 9, відповідно до яких, позивач зазначає про реєстрацію спірного майна за Корпорацією «ЛЕКСАФІН БІЗНЕС С.А.» на підставі договору іпотеки № 2232 від 30.09.2014, у зв'язку з чим просить суд задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно та заборонити Корпорації «ЛЕКСАФІН БІЗНЕС С.А.» та будь-яким іншим фізичним та юридичним особам вчиняти дії спрямовані на відчуження вказаного майна, у тому числі укладати договори, вчиняти інші причини стосовно вказаного майна.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні. з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України визначено заходи забезпечення позову, зокрема позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Як зазначено в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В заяві про забезпечення позову Київська місцева прокуратура № 9 зазначає, що оскільки, невжиття заходів щодо накладення арешту на спірне майно створює можливості для його відчуження або обтяження в інший спосіб, що може утруднити чи унеможливити виконання судового рішення, виникає необхідність у накладенні арешту на спірне майно.

Проте, судом встановлено, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Як вбачаться із матеріалів справи реєстрація права власності за Корпорацією "ЛЕКСАФІН БІЗНЕС С.А." була здійснена ще 20.04.2016, про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомості від 26.12.2016.

Таким чином, припущення прокуратури про неможливість виконання прийнятого в подальшому судового рішення, в разі його задоволення, не підтверджується жодними належними та допустимими доказами, а тому заява Київської місцевої прокуратури № 9 про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд ,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Київської місцевої прокуратури № 9 про забезпечення позову відмовити повністю.

Суддя Л.Г. Пукшин