ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.01.2017 Справа № 905/3166/16

Господарський суд Донецької області у складі

головуючого судді Кучерявої О.О.,

суддів Кротіновій О.В. Левшиній Г.В.,

при секретарі судового засідання Цакадзе М.А,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Департаменту міського майна Маріупольської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кадрове агентство «АзовПерсоналСервіс»,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Наір-Сервіс»

про визнання договору про відступлення права вимоги від 17.10.2016 недійсним,

за участю представників:

від позивача: не зявився,

від відповідача1: не зявився,

від відповідача2: не зявився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Департамент міського майна Маріупольської міської ради звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кадрове агентство «АзовПерсоналСервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Наір-Сервіс» про визнання договору про відступлення права вимоги від 17.10.2016 недійсним.

Правовою підставою визнання договору недійсним позивача вважає норми статей 203, 215, 216, 236 Цивільного кодексу України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.10.2016 позивачем отримано повідомлення про укладення між ТОВ «Наір-Сервіс» та ТОВ «Кадрове агентство «АзовПерсоналСервіс» договору про відступлення права вимоги від 17.10.2016. За умовами договору первісний кредитор передає новому кредитору належне йому право вимоги від департаменту міського майна Маріупольської міської ради повернення грошових коштів, сплачених первісним кредитором, за договором купівлі-продажу 45/100 частки окремо стоячої 3-х поверхової нежитлової будівлі за адресою: м. Маріуполь, вул. Харлампіївська,17/25, №1357 від 31.08.2010 (розірваний на підставі рішення господарського суду Донецької області від 03.06.2014 по справі №905/3512/13), з урахуванням проведених поліпшень предмету договору купівлі-продажу предмету договору купівлі-продажу №1357 від 31.08.2010 в період його знаходження у первісного кредитора, що станом на 03.06.2010 складає 7964971 грн., а також повернення судового збору по справі №905/1290/16 в сумі 89531, 12 грн.

Зазначив, що рішення господарського суду Донецької області від 30.08.2016 у справі №905/1290/16 не набрало законної сили на момент укладення оспорюваного договору. Відповідачі фактично замінили стягувача, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена та є такою, що суперечить законодавству.

Крім того, вказав на те, що відповідачі у спірному договорі безпідставно у пункті 1.1 вказують на те, що станом на 03.06.2010 вартість поліпшень предмету договору купівлі-продажу складає 7964971 грн., оскільки станом на 03.06.2010 право власності на вказаний обєкт належало територіальній громаді міста Маріуполя в особі Маріупольської міської ради, а обєкт приватизації перейшов у власність ТОВ «Кадрове агентство «АзовПерсоналСервіс» згідно акту прийому-передачі від 15.10.2010.

Просив визнати вищевказаний договір недійсним.

Згідно із протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 16.12.2016, справа розглядається в наступному складі: головуючий суддя Кучерява О.О., судді Кротінова О.В., Левшина Г.В.

Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки невідомі. 29 листопада 2016 року надав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи у відсутність його представника.

Представник відповідача1 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки невідомі. Заяв про розгляд справи у його відсутність та заперечень на позов не надходило.

Представник відповідача2 у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки невідомі. Заяв про розгляд справи у його відсутність та заперечень на позов не надходило.

Пунктом 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням того, що норми статті 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а норми статті 129 Конституції України одним з принципів судочинства визначають свободу у наданні сторонами суду доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу, відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в справі матеріалами.

Клопотань щодо фіксації судового процесу не заявлено, у звязку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 03.06.2014 задоволені частково позовні вимоги прокурора Жовтневого району м. Маріуполя в інтересах держави в особі Управління міського майна Маріупольської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клінінг Сіті», Товариства з обмеженою відповідальністю «Наір Сервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кадрове агентство «ОСОБА_1 Сервіс», виконавчого комітету Маріупольської міської ради, Маріупольської міського управління юстиції Донецької області про розірвання договору купівліпродажу, повернення обєктів до комунальної власності, визнання недійсними протоколів загальних зборів, визнання незаконними та скасування рішень виконавчого комітету та зобовязання скасувати державну реєстрацію права власності.

Зокрема, розірвано договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, розташованої за адресою: 87500, м. Маріуполь, вул. Харлампіївська, будинок 17/25 від 31.08.2010 №1357, загальною площею 1819,90 кв.м., укладений між Управлінням міського майна Маріупольської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кадрове агентство «ОСОБА_1 Сервіс». Скасовано державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Наір Сервіс» частини трьохповерхової нежитлової будівлі за адресою: 87500, м. Маріуполь, вул. Харлампіївська, будинок 17/25, загальною площею 1819, 90 кв.м. (45/100 частки) та зобовязано її повернути до комунальної власності.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно із пунктом 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції №18 від 26.12.2011р., не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійснені іншим судом.

Рішенням господарського суду Донецької області від 30.08.2016 у справі №905/1290/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Кадрове агентство «ОСОБА_1 Сервіс» до Департаменту міського майна Маріупольської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Маріупольська міська рада про стягнення 7964971 грн задоволено.

Як встановлено судом у рішенні у справі №905/1290/16, згідно з актом державного виконавця від 14.07.2015, рішення господарського суду від 03.06.2014 в частині повернення предмету договору купівлі-продажу до комунальної власності виконано. За період з моменту придбання предмету договору купівлі-продажу та до розірвання договору у судовому порядку, Товариством з обмеженою відповідальністю «Кадрове агентство «ОСОБА_1 Сервіс» здійснені поліпшення обєкту приватизації.

Згідно із відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.01.2017 рішення господарського суду Донецької області від 30.08.2016 р. у справі № 905/1290/16 частково скасовано. У задоволенні позовних вимог про стягнення з Департаменту міського майна Маріупольської міської ради грошових коштів у сумі 4 096 190,20 грн. відмовлено.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кадрове агентство «ОСОБА_1 Сервіс» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наір-Сервіс» (новий кредитор) укладений договір про відступлення права вимоги (надалі по тексту договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору первісний кредитор передає новому кредитору належне йому право вимагати від Департаменту міського майна Маріупольської міської ради повернення грошових коштів сплачених первісним кредитором за договором купівлі-продажу 45/100 частини трьохповерхової нежитлової будівлі за адресою: м. Маріуполь, вул. Харлампіївська, 17/25, №1357 від 31.08.2010, з урахуванням проведених поліпшень предмета договору купівлі-продажу №1357 від 31.08.2010 в період його находження у первісного кредитора, що станом на 03.06.2010 року складає 7964971 грн, а новий кредитор приймає вказане право вимоги, що належить первісному кредитору. Також первісний кредитор передає новому кредитору право вимоги від боржника повернення судового збору по справі №905/1290/16, що знаходилось на розгляді господарського суду Донецької області.

З моменту укладення даного договору новий кредитор набуває всі права первісного кредитора відносно вимог від боржника повернення грошових коштів в розмірі 7964971 грн. за 45/100 частини трьохповерхової нежитлової будівлі за адресою: м. Маріуполь, вул. Харлампіївська, 17/25 з урахуванням проведених поліпшень даної будівлі, а також 89531,12 грн. судового збору, сплаченого за розгляд справи № 905/1290/16 (пункт 1.2 договору).

Згідно із пунктом 2.1 за передане право вимоги від нового кредитора сплачує первісному кредитору суму в розмірі 8054502,12 грн. протягом 20 (двадцяти) банківських днів з моменту предявлення первісним кредитором відповідної письмової вимоги, направленої новому кредитору рекомендованим листом. Зазначений строк розраховується з моменту отримання новим кредитором вказаної вимоги.

18 жовтня 2016 ТОВ «КА «АзовПерсоналСервіс» направлене повідомлення до Департаменту міського майна Маріупольської міської ради про укладення договору про відступлення права вимоги від 17.10.2016.

При зверненні до суду з позовом про визнання договору недійсним, позивач посилається на невідповідність договору чинному законодавству, також, сторонами договору не враховано, те, що первісним кредитором передані права первісного кредитора, встановлені судовим рішенням у справі №905/1290/16, яке не набрало законної сили.

Згідно із статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків.

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, стаття 203 ЦК України встановлює перелік вимог, яким повинен відповідати правочин для набрання їм чинності, тобто юридичної сили.

Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання договорів недійсними: відповідність договору вимогам закону, додержання встановленої форми договору, дієздатність сторін за договором, у чому конкретно полягає порушення вільного волевиявлення та не відповідність його внутрішній волі учасника правочину, не спрямованість сторони на реальне настання правових наслідків правочину та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Аналогічна позиція також викладена у постанові Пленуму Верховного Суду України Про судову практику про визнання угод недійсними" від 06.11.2009р. № 9, відповідно до якої угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом; в кожній справі вирішуючи спір про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Частинами першою, третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Виходячи зі змісту оспорюваного договору, його предметом є відступлення права вимоги за рішенням господарського суду Донецької області від 30.08.2016 у справі №905/1290/16, за яким з Департаменту міського майна Маріупольської міської ради не лише сума заборгованості, а й судовий збір. Новому кредитору за договором надано право вимагати від боржника належного виконання рішення.

Відповідно до статті 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Так, при укладанні оспорюваного договору сторони фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішення суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.08.2014).

Таким чином договір про відступлення права вимоги від 17.10.2016 не відповідає вимогам чинного законодавства.

З огляду на вищевикладене, правові підстави щодо невідповідності укладеного договору вимогам чинного законодавства, доведені позивачем, що має наслідок його недійсність,

Відповідно до статей 33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є доведеними, внаслідок чого суд дійшов висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає пропорційному покладенню на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Департаменту міського майна Маріупольської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю Кадрове агентство «АзовПерсоналСервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Наір-Сервіс» про визнання договору про відступлення права вимоги від 17.10.2016 недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 17 жовтня 2016 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кадрове агентство «ОСОБА_1 Сервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наір-Сервіс».

Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кадрове агентство «ОСОБА_1 Сервіс» (87503, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Київська, 53-49, ) на користь Департаменту міського майна Маріупольської міської ради (87555, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Металургів, 25, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 689 грн.

Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Наір-Сервіс» (87525, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, 54/1, ) на користь Департаменту міського майна Маріупольської міської ради (87555, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Металургів, 25, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 689 грн.

У судовому засіданні 24 січня 2017 року проголошено та підписано вступну та резолютивну частини. Повний текст рішення складено та підписано 30 січня 2017 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий суддя О.О. Кучерява

Суддя О.В. Кротінова

Суддя Г.В. Левшина