Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "29" березня 2017 р. Справа № 906/24/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Антонюк Н.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов.№1415 від 12.12.2016;

від відповідача: ОСОБА_2 - дов.№42 від 10.01.2017;

від третьої особи Міністерства фінансів України: не з'явився;

від третьої особи Департаменту фінансів Житомирської обласної державної

адміністрації: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком"

до Департаменту праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Міністерства фінансів України;

2) Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації

про стягнення 296460,91грн

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача 296460,91грн компенсації за надані телекомунікаційні послуги у січні-грудні 2015 року споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст.ст.48, 89, 102 Бюджетного кодексу України, Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002.

Ухвалою суду від 14.03.2017 було замінено найменування відповідача у справі Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради на Департамент праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради (а.с. 109-110).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що ПАТ "Укртелеком" надає телекомунікаційні послуги, в тому числі пільговим категоріям населення, в свою чергу, Департамент праці та соціального захисту населення як головний розпорядник коштів з виконання державних програм соціального захисту населення повинно відшкодувати заборгованість за надані послуги. Пояснив, що розмір витрат позивача за надані послуги пільговим категоріям споживачів підтверджується щомісячними розрахунками видатків на відшкодування витрат. Різниця в розрахунках виникла через те, що позивач надавав послуги з 01.01.2015 по 31.12.2015, а тому направити рахунок за грудень 2015 у вказаному місяці не було можливості.

Представник відповідача в судовому засіданні надав уточнення до заперечення на позовну заяву №1278 від 28.03.2017, в якому зазначено, що з врахуванням заборгованості по компенсації за надання пільг з послуг зв'язку окремим категоріям громадян за грудень 2015 року в сумі 54567,17грн (яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 була зареєстрована в органах Державної казначейської служби вже у 2016 році), загальний розмір боргу з вказаної компенсації за період 01.01.2015-31.12.2015 становить 296460,91грн (а.с. 126).

Представник третьої особи - Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації в судове засідання не з'явився. 28.03.2017 на адресу суду від Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації надійшла заява №3.4-17/2/661 від 28.03.2017, у якій останній просить здійснювати розгляд справи за відсутності повноважного представника третьої особи.

Представник третьої особи - Міністерства фінансів України в судове засідання не з'явився. 28.03.2017 зазначена третя особа надіслала до суду електронною поштою письмове заперечення проти вимог позивача №13030-05-26/7912 від 27.03.2017, в якому, зокрема, просить суд розглядати справу без участі повноважного представника (а.с. 116-117).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до приписів чинного законодавства України Публічне акціонерне товариство "Укртелеком", відокремленим підрозділом якого є Житомирська філії ПАТ "Укртелеком" (позивач) надає телекомунікаційні послуги споживачам.

Згідно ч.3 ст.63 Закону України "Про телекомунікації" телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Пунктом 63 ОСОБА_2 надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012, визначено, що установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України "Про статус ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" та Закону України "Про охорону дитинства" для певних категорій споживачів встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку.

Отже, між сторонами виникли правовідносини щодо надання послуг зв'язку окремим категоріям споживачів на пільговій основі.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права і обов'язки.

Згідно приписів ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У період з січня 2015 року по грудень 2015 року позивачем понесено витрати на надання пільг на послуги зв'язку означеній категорії пільговиків на загальну суму 594299,23грн, на підтвердження чого позивачем подано зведений розрахунок заборгованості за вказані місяці і помісячні розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг (а.с. 11-46). При цьому, заборгованість Департаменту праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради (відповідач) перед ПАТ "Укртелеком" станом на 01.01.2015 складала 270985,18грн, про що свідчить розрахунок боргу за період 01.01.2015-31.12.2015 (а.с. 10). За вказаний період зараховано як погашення заборгованості по відшкодуванню пільгової вартості послуг зв'язку в сумі 568823,50грн, про що свідчить розрахунок боргу за період 01.01.2015-31.12.2015 (а.с. 10). Тому, на момент звернення позивача до суду розмір компенсації витрат за надані послуги зв'язку пільговим категоріям споживачів за січень-грудень 2015 року становить 296460,91грн (594299,23грн + 270985,18грн - 568823,50грн), що також підтверджується розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг (а.с. 11-46).

За приписами ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, передбачених ст.11 Цивільного кодексу України, зокрема, безпосередньо з актів цивільного законодавства, актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться і у ч.1 ст.193 Господарського кодексу України.

Разом з тим, всупереч вимог законодавства відповідачем зобов'язання виконувались неналежним чином та не було погашено заборгованість перед позивачем у сумі 296460,91грн.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Відповідно до ст.102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу (державні програми соціального захисту), проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, згідно п.2 якого фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення та у районних бюджетах на зазначені цілі.

Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Крім того, варто зазначити, що абз.2 п.12 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету передбачено, що погашення кредиторської заборгованості за зазначеними державними програмами соціального захисту населення, яка утворилася станом на початок року, провадиться першочергово.

Тому, сумами проведеного взаємозаліку спочатку погашалася заборгованість попередніх періодів, а саме - та, що існувала на початок 2015 року і становила 270985,18грн, про що свідчить розрахунок боргу за період 01.01.2015-31.12.2015 (а.с. 10).

Частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено існування боргу по компенсації витрат за надання послуг зв`язку на пільговій основі в розмірі 296460,91грн.

Судом критично оцінюються посилання відповідача, в якості обґрунтування заперечень проти позовних вимог, на відсутність бюджетних коштів для компенсації витрат за надання послуг зв`язку на пільговій основі, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.617 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.218 Господарського кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Окрім того, ст.1 Цивільного кодексу України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, у тому числі й органів державної влади.

Отже, наведені вище обставини не можуть бути підставою для звільнення відповідача від оплати наданих позивачем телекомунікаційних послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі №11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.34 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідач позов щодо предмету та підстав не спростував, доказів сплати заборгованості в сумі 296460,91грн суду не надав.

При цьому, позивач довів суду обґрунтованість заявлених позовних вимог належними та допустимими доказами.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення 296460,91грн заборгованості за надані послуги обґрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст.49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Департаменту праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради (11708, Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул. Ушакова, 40; ідентифікаційний код 03192773) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 18, ) в особі Житомирської філії ПАТ "Укртелеком" (10014, м. Житомир, вул. Київська, 20, ідентифікаційний код 01184114):

- 296460,91грн - заборгованості за надані послуги;

- 4446,91грн - витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 03.04.17

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2, 3 - відповідачу за поштовою адресою: 11708, Житомирська область, м. Новоград-Волинський, вул. Ушакова, 40 (рек. з повід.) та на електронну адресу:

4 - Міністерству фінансів України (01008, м. Київ, вул. Грушевського 12/2) (рек. з повід.)

5 - Департаменту фінансів Житомирської обласної державної адміністрації (10014, м. Житомир, майдан ОСОБА_3 1) (рек. з повід.)