ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 справа № 905/2819/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Колядко Т.М., Татенко В.М. , Ломовцева Н.В. ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: Телеснюк І.В. не з'явився, Боєнко О. В. за довіреністю № 19-250 від 22.12.2016,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПриватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля", м. Краматорськ Донецької області,
на рішення Господарського суду Донецької області
від13.12.2016 (повне рішення складено 16.01.17)
у справі№ 905/2819/16
за позовомПриватного акціонерного товариства "ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля", м. Краматорськ Донецької області,
доПублічного акціонерного товариства "Донбасенерго", м.Київ,
провизнання недійсним договору купівлі-продажу електричної енергії № АУП-20-07/0003 від 20.07.2015

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Донецької області (суддя - Шилова О. М.) від 13.12.2016 по справі № 905/2819/16 позовну вимогу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», м. Краматорськ Донецької області (далі - ПрАТ «ПЕМ-Енерговугілля»), до Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго», м. Київ (далі - ПАТ «Донбасенерго»), про визнання недійсним договору купівлі-продажу електричної енергії № АУП-20-07/0003 від 20.07.2015 залишено без задоволення.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Донецької області від 13.12.2016 по справі № 905/2819/16, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що спірний договір купівлі-продажу укладено сторонами без погодження його істотних умов щодо ціни товару, його кількості, строку виконання зобов'язань за договором, складу і змісту проектно-кошторисної документації, що, на думку апелянта, зумовлює його недійсність.

Крім того, заявник посилається на те, що господарський суд відмовив у задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи, чим позбавив його можливості надати в судовому засіданні докази на захист своїх інтересів.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.03.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 22.03.2017.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав на адресу апеляційного суду клопотання про відкладення розгляду справи на три тижні, в обґрунтування якого зазначив, що не має можливості оформити командирову для свого представника та направити його в судове засідання 22.03.2017, оскільки доступ до приміщення позивача з 13.03.2017 заблоковано озброєними особами.

Враховуючи те, що позивач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, і ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.03.2017 явка представника позивача обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача.

Представник відповідача з'явився у судове засідання, підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, в якому він просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 20.07.2015 між ПАТ «Донбасенерго» (Виробник) та ПАТ «ДТЕК ПЕС-Енерговугілля» (відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 00169845, зазначеним у спірному Договорі, зареєстровано ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля», Постачальник) укладено договір купівлі-продажу електричної енергії № АУП-20-07/003 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого Виробник бере на себе зобов'язання продавати електричну енергію, вироблену на Старобешевській ТЕС Постачальнику, що здійснює діяльність з постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Донецької області, у місячних обсягах електроенергії, заданих (визначених) Розрахунковим центром, виходячи з місячного балансу електроенергії. Постачальник зобов'язується покупати електричну енергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 9.1. Договору він набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і його умови застосовуються до відносин між Сторонами, які виникли з 01.05.2015. Договір діє протягом строку дії постанови Кабінету Міністрів України № 263 від 07.05.2015.

Згідно з п. 9.2. Договору Сторони визнають свої зобов'язання за Багатостороннім договором між учасниками ринку електричної енергії і керуються його положеннями при виконанні цього Договору. У випадку внесення змін до Багатостороннього договору, внаслідок яких виникне неузгодженість між положеннями Багатостороннього договору і умовами цього Договору, застосовуються правила Багатостороннього договору.

ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» звернулось до господарського суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу електричної енергії № АУП-20-07/003 від 20.07.2015 недійсним, посилаючись, на те, що при укладанні спірного Договору сторонами всупереч ст. 180 Господарського кодексу України не було узгоджено його істотні умови, а саме: ціну, кількість товару, дату початку виконання зобов'язань за Договором. Крім того, позивач зазначив, що спірний Договір з боку ПАТ «Донбасенерго» підписано особою, яка не мала відповідних повноважень для підписання договору. Зазначене, на думку, позивача, є підставами для визнання Договору № АУП-20-07/003 від 20.07.2015 недійсним.

Господарський суд визнав позовну вимогу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на те, що наведені в її обґрунтування доводи спростовуються матеріалами справи, а укладений договір відповідає вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком господарського суду, враховуючи таке.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Господарським судом правильно зазначено, що відсутність у договорі істотних умов за загальним правилом не є підставою для визнання його недійсним, оскільки є ознакою його неукладеності відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України. А оскільки визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками його виконання сторонами, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону.

З урахуванням викладеного та з огляду на те, що матеріалами справи підтверджується виконання сторонами спірного Договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вказаний Договір фактично було укладено (а. с. 161-167, 185-193 т. 1).

Відповідно до договору купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

З огляду на оплатний характер договору купівлі-продажу, ціна договору є істотною умовою.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про засади функціонування ринку електричної енергії України» суб'єкти ринку електричної енергії здійснюють свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії суб'єкти ринку укладають між собою відповідні цивільно-правові договори, істотні вимоги до яких, а також вимоги до порядку укладення яких встановлюються цивільним та господарським законодавством з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 6 вказаного Закону істотними умовами двостороннього договору є: предмет договору; ціна електричної енергії та/або порядок її розрахунку (формування); обсяг електричної енергії та графіки погодинного обсягу купівлі-продажу електричної енергії; терміни та порядок поставки електричної енергії; порядок повідомлення адміністратора розрахунків про укладений двосторонній договір та графіки погодинного обсягу купівлі-продажу електричної енергії; порядок та форма розрахунків; терміни та порядок оформлення актів приймання-передачі обсягів купівлі-продажу електричної енергії; права, обов'язки та відповідальність сторін; строк дії договору.

З огляду на вказане, а також враховуючи приписи ст.ст. 632, 691 Цивільного кодексу України, господарський суд дійшов правильного висновку, що договір купівлі-продажу електричної енергії може містити порядок формування ціни (тарифу) на електричну енергію.

Відповідно до п.п. 2.3., 2.4. Договору розрахунковим періодом є календарний місяць; вартість продажу в кожному розрахунковому періоді визначається як добуток обсягу відпущеної електричної енергії на діючий тариф Виробника, затверджений Координаційним центром. Тариф на відпущену електричну енергію затверджується згідно з правилами і в порядку, визначеному Багатостороннім договором між учасниками ринку електричної енергії (п. 5.1. Договору).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірний Договір укладено на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості регулювання відносин у сфері електроенергетики на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» № 263 від 07.05.2015 (далі - постанова КМУ № 263 від 07.05.2015).

У п. 1 постанови КМУ № 263 від 07.05.2015 встановлено, що купівля та продаж з 01.05.2015 електричної енергії, переміщеної з території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - неконтрольована територія), на іншу територію України (далі - контрольована територія) та/або з контрольованої території на неконтрольовану територію (далі - різниця перетоків електричної енергії), здійснюється на контрольованій території оптовим постачальником електричної енергії та на неконтрольованій території суб'єктами господарювання, що здійснюють виробництво електричної енергії на електроустановках, розташованих на неконтрольованій території та визначених Міністерством енергетики та вугільної промисловості (далі - виробники електричної енергії, що провадять діяльність на неконтрольованій території), та/або публічним акціонерним товариством «ДТЕК Донецькобленерго» у Донецькій області і товариством з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» у Луганській області.

Відповідно до п. 2 вказаної постанови електрична енергія, яка виробляється на неконтрольованій території, крім електричної енергії виробника, що має гарантії, надані законодавством, продається на цій території суб'єктам електроенергетики, які провадять діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом (далі - енергопостачальники, що провадять діяльність на неконтрольованій території), згідно з умовами багатостороннього договору, що укладається між суб'єктами електроенергетики, що провадять діяльність на неконтрольованій території (далі - багатосторонній договір).

Порядок, механізм та принципи взаємодії суб'єктів електроенергетики, що виникають у зв'язку з виробництвом, передачею, постачанням, купівлею та продажем електричної енергії, порядок формування цін (тарифів), компенсації технологічних втрат електричної енергії під час передачі, а також розрахунків за електричну енергію, послуги з передачі та постачання електричної енергії, інші питання регулювання відносин у сфері електроенергетики на неконтрольованій території визначаються багатостороннім договором (п. 4 постанови КМУ № 263 від 07.05.2015).

ПрАТ «ПЕМ-Енерговугілля» та ПАТ «Донбасенерго» є учасниками ринку електричної енергії і сторонами Багатостороннього договору між учасниками ринку електричної енергії від 11.06.2015 (далі - Багатосторонній договір), відповідно до п. 3.1. якого вони надали свою згоду визнавати і виконувати всі умови Багатостороннього договору, Правил ринку і інших додатків до Багатостороннього договору (а. с. 42-92 т. 1).

Як встановлено господарським судом та вбачається з наявних у матеріалах справи Протоколів засідань Координаційного центру, на виконання п.п. 5.11.4., 5.20.1 Багатостороннього договору затвердження тарифів на електроенергію, купівля-продаж якої є предметом спірного Договору, відбувалось щомісячно шляхом погодження їх (тарифів) представниками учасників ринку електричної енергії на неконтрольованій території (а. с. 93-132, 198-208, 222-227 т. 1).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що ціна електроенергії за спірним Договором купівлі-продажу є такою, що може бути визначена виходячи з його умов і що в цій частині оспорюваний Договір не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Посилання ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» на те, що Розрахунковий центр досі не створено, Системний оператор не визначений, і з огляду на що кількість товару, як істотну умову Договору, Сторонами не встановлено та не може бути встановлено, правомірно визнані господарським судом безпідставними, з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 669 Цивільного кодексу України умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Відповідно до п. 3.2.2 Договору Виробник зобов'язується постачати електричну енергію в обсягах, визначених Системним оператором.

Системний оператор - це суб'єкт ринку електричної енергії, який здійснює на неконтрольованій території функції диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, формує прогнозні і фактичні баланси споживання і виробництва електроенергії в межах кожної із областей неконтрольованої території, графіки навантаження енергогенеруючого обладнання на наступну добу, здійснює передачу магістральними і міждержавними електричними мережами (Донбаська енергосистема НЕК «Укренерго»); Розрахунковий центр при Координаційному центрі - це орган (суб'єкт), який здійснює розрахунок прогнозної і фактичної середньозваженої ціни ринку електричної енергії, тарифів і дотацій, розрахунок необхідних платежів за спожиту і генеровану електроенергію в межах неконтрольованої території (п.1. Багатостороннього договору).

Відповідно до п. 3 постанови КМУ № 263 від 07.05.2015 диспетчерське (оперативно-технологічне) управління виробництвом, передачею, розподілом та постачанням електричної енергії і передача електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами на неконтрольованій території здійснюються Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго». Тобто останнє і є Системним оператором в розумінні положень Багатостороннього договору, і було визначено постановою КМУ № 263 від 07.05.2015 ще до укладення спірного договору, що спростовує твердження апелянта про те, що Системний оператор є не визначеним.

Разом з тим, у п. 1.1 Договору сторони погодили, що Виробник зобов'язується продавати електричну енергію Постачальнику в обсягах, визначених Розрахунковим центром, виходячи з місячного балансу електроенергії. Обсяг фактично проданої Виробником і придбаної Постачальником електричної енергії в розрахунковому місяці визначається Розрахунковим центром при Координаційному центрі в порядку, визначеному Багатостороннім договором між учасниками ринку електричної енергії (п. 4.1. Договору).

Оскільки, як правильно зазначено господарським судом, відповідно до п. 5.11.9. Багатостороннього договору до компетенції Координаційного центру відноситься, здійснення функцій Розрахункового центру відповідно до Правил ринку, і фактичне виконання Координаційним центром функцій Розрахункового центру підтверджується матеріалами справи, умова щодо кількості товару є погодженою сторонами шляхом встановлення у спірному Договорі порядку визначення цієї кількості.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що умови оспорюваного Договору в частині порядку визначення кількості товару відповідають вимогам чинного законодавства України.

Викладені в позовній заяві та апеляційній скарзі доводи ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» про недосягнення Сторонами при укладенні оспорюваного Договору згоди щодо строку спростовуються умовами спірного Договору.

Так, за змістом п. 9.1. спірного Договору Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і його умови застосовуються до відносин між Сторонами, які виникли з 01.05.2015. Договір діє протягом строку дії постанови Кабінету Міністрів України № 263 від 07.05.2015.

Зі змісту оспорюваного Договору вбачається, що Сторони виконують свої обов'язки за Договором протягом строку його дії. Вказаний пункт 9.1. Договору, як правильно зазначено господарським судом, відповідає положенням ст. 252, ч. ч. 2, 3 ст. 631 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає обґрунтованим висновок господарського суду про дотримання сторонами при укладенні договору купівлі-продажу електричної енергії № АУП-20-07/003 від 20.07.2015 вимог чинного законодавства щодо ціни товару, його кількості та строку виконання зобов'язань за договором.

Посилання позивача на відсутність у особи, яка підписала з боку ПАТ «Донбасенерго» належних повноважень на підписання оспорюваного Договору, правомірно визнані господарським судом з посиланням на умови ст. 241 Цивільного кодексу України безпідставними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами повноважень особи, що підписала договір від ПАТ "Донбасенерго" та подальшого схвалення уповноваженими органами відповідача оспорюваного Договору та доказами виконання оспорюваного Договору обома Сторонами (як ПАТ «Донбасенерго», так і ПрАТ «ПЕМ-Енерговугілля»).

В апеляційній скарзі ПрАТ «ПЕМ-Енерговугілля» посилається на те, що при укладанні оспорюваного Договору Сторонами у передбаченому законодавством порядку, не досягнуто згоди щодо визначення складу і змісту проектно-кошторисної документації, що є, на думку, апелянта, однією з істотних умов договору. Зазначені доводи заявника колегія суддів вважає такими, що не мають відношення до предмету спору - дійсності або недійсності договору купівлі-продажу.

Щодо посилань апелянта на те, що позивача шляхом відмови у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи було позбавлено можливості надати в судовому засіданні докази на захист своїх інтересів і зазначене є порушенням вимог процесуального законодавства, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, з огляду на те, що відкладення розгляду справи є можливим за умови дотримання встановлених ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строків розгляду справи, та є доцільним за умови неможливості розгляду спору за відсутності представників сторін.

Крім того, колегія суддів вважає, що позивач не був позбавлений можливості направити відповідні докази на адресу господарського суду поштою до дня судового засідання.

Оскільки відкладення розгляду справи за клопотанням сторони є правом, а не обов'язком суду, і враховуючи, що провадження у цій справі було порушено у вересні 2016 року та строк розгляду справи за клопотанням позивача було продовжено на 15 днів, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено порушення господарським судом норм процесуального права.

Таким чином, оскільки оскаржуване рішення господарського суду є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків, викладених у рішенні, не спростовують, апеляційна скарга ПрАТ «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» підлягає залишенню без задоволення, рішення Господарського суду Донецької області від 13.12.2016 по справі № 905/2819/16 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК ПЕМ-Енерговугілля» на рішення Господарського суду Донецької області від 13.12.2016 по справі № 905/2819/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 13.12.2016 по справі № 905/2819/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: В.М. Татенко

Н.В. Ломовцева