КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2017 р. Справа№ 910/20914/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

за участю представників:

від позивача - Бахмут Л.М., довіреність №б/н від 08.09.2016, Гаріна О.А., довіреність № 3/132000/10297 від 08.09.2016;

від відповідача - Матвійчук З.В., довіреність №54/30В від 06.12.2016,

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2017р. у справі №910/20914/16 (суддя Дупляк О.М.) за позовом публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" до приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" про стягнення заборгованості за векселем серії АА № 2609051 від 08.11.2013.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.01.2017р. у справі №910/20914/16 позов задоволено повністю.

При ухваленні зазначеного рішення суд, дійшовши висновку про невиконання відповідачем зобов'язання з оплати векселя, задовольнив позовні вимоги.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2017р. у справі №910/20914/16 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неправомірність внесення змін до тексту векселя шляхом дописки умови щодо нарахування відсотків на суму боргу.

Також, скаржник вказує на те, що згоду на внесення змін до тексту векселя АА № 2609051 було погоджено від імені векселедержателя не уповноваженою особою, а саме заступником Голови Правління ОСОБА_5 та посилається на наявність правових підстав для часткового припинення зобов'язання за векселем АА № 2609051 шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

В ході розгляду даної апеляційної скарги апелянтом подано до суду клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи з метою встановлення обставин належності підпису на векселі заступнику Голови Правління ОСОБА_5 чи іншій особі.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання, дійшла висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" від 23.03.2012 № 4 судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Враховуючи те, що позивачем підтверджено обставини належності підпису на векселі саме заступнику Голови Правління ОСОБА_5 та, крім цього, доведено наявність повноважень у вказаної особи на підписання векселю та внесення змін до нього (про що буде наведено нижче у даній постанові), підстави для призначення судової почеркознавчої експертизи у даній справі відсутні.

Заявником клопотання, в свою чергу, не наведено жодних аргументованих доводів щодо підроблення підпису та не надано доказів.

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні 27.03.2017 підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Представники позивача в судовому засіданні надали пояснення, якими просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між позивачем, як продавцем та відповідачем, як покупцем 26.06.2013 було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки.

Згідно з умовами зазначеного договору позивач передав у власність відповідачу земельну ділянку площею 7, 0542 га, яка розташована в с. Свидівок, вул. Дахнівська, 6 Черкаської області, а відповідач зобов'язався сплатити за неї грошову суму відповідно з умовами договору (п. 1.1. договору).

Згідно п. 2.2. договору продаж земельної ділянки вчиняється за 11 400 000,00 грн., які відповідач сплачує наступним чином:

в термін до 10 липня 2013 року - 100 000,00 грн.;

в термін до 10 листопада 2013 року - 11 300 000,00 грн.

Частина платежу у розмірі 100 000,00 грн. були належним чином сплачена відповідачем, що підтверджується сторонами.

За згодою сторін, 07 листопада 2013 року було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору.

Згідно внесених змін сплата 11 300 000,00 грн. здійснюється до 10 листопада 2013 року шляхом передачі позивачу простого векселя, емітованого відповідачем, зі строком платежу 10 жовтня 2014 року, який передається відповідачем позивачу за актом прийому-передачі векселя, який є доказом належного розрахунку.

Так, 11 листопада 2013 року відповідач передав, а позивач прийняв за актом приймання-передачі: вексель - серія АА № 2609051, векселедавець - АСК "Омега" , номінальна вартість - 11 300 000,00 грн., дата складання - 08.11.2013, дата погашення - 10.10.2014.

В подальшому, 06 вересня 2014 року відповідач листом за вих. № 1985 звернувся до позивача з проханням перенести строк оплати по векселю № АА 2609051 з датою складання 08 листопада 2013 року на 10 жовтня 2015 року, з оплатою 0,1 % річних від суми номіналу векселя.

Сплату коштів та зазначених відсотків по даному векселю відповідач зобов'язався здійснити в повному обсязі відповідно до нової дати погашення вищевказаного векселя.

Позивач погодився на зміну строку платежу за векселем, про що сторонами було укладено 09 жовтня 2014 року Протокол про зміну реквізитів векселя, згідно якого сторони погодилися внести зміни у реквізити простого векселя, який знаходиться у власності позивача (векселедержателя), шляхом зміни строку векселя та суми у частині нарахування відсотків: вексель - АА 2609051, строк платежу - за пред'явленням, не раніше 10.10.2015, номінал векселя - 11 300 000,00 грн. з нарахуванням 0,1 % річних, починаючи з 11.10.2014 року.

При цьому, за зазначеним Протоколом сторони домовилися що: позивач зобов'язаний надати оригінал векселя відповідачу для зміни реквізитів не пізніше 09 жовтня 2014 року; відповідач зобов'язаний змінити реквізити згідно з цим Протоколом та підписати ці зміни на лицевому боці векселя; позивач зобов'язаний на зворотному боці векселя підписати зміни шляхом нанесення надпису: "Згідно зі змінами від 09.10.2014".

Зазначене було належним чином зроблено сторонами згідно з написами на бланку векселя, копія якого наявна в матеріалах справи.

Позивач 12 жовтня 2015 року повідомив відповідача про настання строку платежу за векселем та запропонував останньому повідомити про можливі строки оплати за даним векселем. Як стверджує позивач, відповіді ним від відповідача отримано не було.

На повторне звернення позивача від 08.12.2015 вих. № 3-201000/23706 останнім було отримано лист відповідача від 16.12.2015 вих. № 2279 (а.с45), яким відповідач визнав передачу позивачу векселя АА № 2609051 зі строком платежу за пред'явленням, не раніше 10.10.2015 на суму 11 300 000,00 грн. та просив зарахувати залишок коштів 1 589 038,12 грн. на рахунку в погашення заборгованості по векселю, з подальшими намірами сплати заборгованості за векселем в розмірі 9 710 961,88 грн. та нарахованих відсотків у розмірі 0,1 % річних.

Позивачем 07 жовтня 2016 року було вручено відповідачу вимогу про сплату векселя (вих. №131000/11020), згідно якої позивач вимагав негайної оплати векселя та відсотків у повному обсязі. Доказів здійснення відповідачем платежу за векселем матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по векселю АА № 2609051 в розмірі 11 300 000, 00 грн., та 0, 1 % річних в розмірі 22 298, 23 грн. нарахованих за період з 11.10.2014 по 30.09.2016.

Судом першої інстанції вказані вимоги задоволені в повному обсязі.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин між сторонами) вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов'язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі. Особливості видачі та обігу векселів, здійснення операцій з векселями, погашення вексельних зобов'язань та стягнення за векселями визначаються законом.

Законодавство України про обіг векселів складається із Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі (далі - Уніфікований закон), з урахуванням застережень, обумовлених додатком II до цієї Конвенції, та із Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі, Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів, Закону України "Про цінні папери і фондову біржу", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року, якою запроваджено Уніфікований закон про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про врегулювання деяких колізій законів про переказні векселі та прості векселі", Закону України "Про приєднання України до Женевської конвенції 1930 року про гербовий збір стосовно переказних векселів і простих векселів", цього Закону та інших прийнятих згідно з ними актів законодавства України (ст. 1 Закону України "Про обіг векселів в Україні").

Згідно з ст. 3 Закону України "Про обіг векселів в Україні" (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин між сторонами) зобов'язуватися та набувати права за переказними і простими векселями на території України можуть юридичні та фізичні особи.

Видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів та фінансових казначейських векселів. Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов'язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов'язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов'язання щодо платежу за векселем (ст. 4 Закону України "Про обіг векселів в Україні").

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про обіг векселів в Україні" векселі (переказні і прості) складаються в документарній формі на бланках з відповідним ступенем захисту від підроблення, форма та порядок виготовлення яких затверджуються Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку за погодженням з Національним банком України з урахуванням норм Уніфікованого закону, і не можуть бути переведені в бездокументарну форму (знерухомлені). Вексель, який видається на території України і місце платежу за яким також знаходиться на території України, складається державною мовою.

Платіж за векселем на території України здійснюється тільки в безготівковій формі (ст. 6 Закону України "Про обіг векселів в Україні").

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в договорі про внесення змін та доповнень до договору купівлі - продажу земельної ділянки, укладеному 07.11.2013, сторони дійшли згоди, що 11 300 000, 00 грн. сплачуються покупцем до 10.11.2013 шляхом передачі продавцю простого векселя, емітованого покупцем зі строком платежу 10.10.2014.

На виконання зазначених домовленостей сторін 08.11.2013 відповідачем, як покупцем був емітований (оформлений відповідно до вимог чинного законодавства) простий вексель серії АА № 2609051 на суму 11 300 000, 00 грн. зі строком платежу 10.10.2014, який був переданий 11.11.2013 позивачу, як продавцю за актом прийому - передачі, копія якого міститься в матеріалах справи.

Статтею 13 Закону України "Про обіг векселів в Україні" встановлено, що зміни до тексту векселя можуть вноситися за ініціативою його держателя виключно векселедавцем (за переказним векселем - трасантом) шляхом закреслення старого реквізиту та написання нового із зазначенням дати внесення змін та підписанням відповідно до цього Закону. Держатель векселя повинен дати згоду на внесення змін до тексту векселя шляхом написання на зворотному боці векселя слів "відповідно до змін" із зазначенням дати внесення змін та підписанням згідно з вимогами цього Закону.

Стаття 69 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, визначає, що у разі зміни тексту переказного векселя, особи, які поставили свої підписи після цієї зміни, зобов'язані згідно зі змістом зміненого тексту; особи, які поставили свої підписи до цієї зміни, зобов'язані згідно зі змістом первісного тексту.

При цьому, положеннями ст. 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі встановлено, що до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, зокрема положення щодо змін.

Таким чином, законодавством передбачено можливість внесення до векселя змін.

За згодою сторін, яка була оформлена протоколом про зміну реквізитів векселя від 09.10.2014, до простого векселя серії АА № 2609051 на суму 11 300 000, 00 грн. зі строком платежу 10.10.2014 були внесені зміни щодо строку векселя та суми в частині нарахування відсотків.

Так, векселедавцем на лицевому боці векселя було закреслено строк платежу "10 жовтня 2014р." та написано "за пред'явленням, не раніше 10.10.2015" "з нарахуванням 0, 1 % річних, починаючи з 11.10.2014".

На зворотному боці векселя векселедержателем (позивачем) здійснено було напис "Згідно зі змінами від 09.10.2014".

Отже, зміни до простого векселя серії АА № 2609051 на суму 11 300 000, 00 грн. зі строком платежу 10.10.2014 були внесені за згодою сторін та в порядку передбаченому ст. 13 Закону України "Про обіг векселів в Україні", а тому, позивач та відповідач, як особи, які поставили свої підписи після цієї зміни, зобов'язані діяти згідно зі змістом зміненого векселю.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 8 червня 2007 р. № 5 "Про деякі питання практики розгляду спорів, пов'язаних з обігом векселів" розглядаючи спори, пов'язані з обігом векселів, суди мають перевіряти, чи відповідає документ формальним вимогам, що дозволяють розглядати його як цінний папір (вексель).

Перелік обов'язкових реквізитів для переказного векселя наведено у ст. 1, а простого - у ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 196 ЦК України і статей 2, 76 Уніфікованого закону документ, який не містить обов'язкових реквізитів, перелічених у вказаних статтях Уніфікованого закону, не є цінним папером (векселем), а може мати силу простої боргової розписки, за винятком випадків, прямо зазначених в абзацах 2-4 ст. 2, абзацах 2-4 ст. 76 Уніфікованого закону.

Згідно ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі простий вексель містить:

1. назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений;

2. безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей;

3. зазначення строку платежу;

4. зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж;

5. найменування особи, якій або за наказом якої повинен бути здійснений платіж;

6. зазначення дати і місця видачі простого векселя;

7. підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, простий вексель АА № 2609051 згідно зі змінами від 09.10.2014 містить реквізити встановлені ст. 75 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі, а саме: (1) назву "простий вексель", яка включена в текст документа і висловлена тією мовою, якою цей документ складений; (2) безумовне зобов'язання сплатити визначену суму грошей; (3) зазначення строку платежу; (4) зазначення місця, в якому повинен бути здійснений платіж; (5) найменування особи, якій або наказу якої повинен бути здійснений платіж; (6) зазначення дати і місця складання простого векселя; (7) підпис особи, яка видає документ (векселедавець).

Простий вексель АА № 2609051 зі змінами від 09.10.2014 містить, зокрема, і такий реквізит, як "строк платежу", в якому вказано "за пред'явленням, не раніше 10.10.2015".

При цьому, доводи апелянта про неправомірність внесення змін до тексту векселя шляхом дописки умови щодо нарахування відсотків на суму боргу, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 5 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі у переказному векселі, який підлягає оплаті відразу після пред'явлення або у визначений строк після пред'явлення, трасант може обумовити, що на суму, яка підлягає оплаті, будуть нараховуватися відсотки. У будь-якому іншому переказному векселі така умова вважається ненаписаною.

Відсоткова ставка повинна бути вказана у векселі; при відсутності такої вказівки умова вважається ненаписаною.

Відсотки нараховуються від дати видачі переказного векселя, якщо не вказана інша дата.

Як вже вказувалось, положеннями ст. 77 Уніфікованого закону про переказні векселі та прості векселі встановлено, що до простих векселів застосовуються такі ж положення, що стосуються переказних векселів, тією мірою, якою вони є сумісними з природою цих документів, зокрема, положення щодо змін.

Отже, ст. 5 Уніфікованого закону передбачена можливість встановлення у векселі умови щодо нарахування відсотків, що і було здійснено сторонами.

Крім цього, умова щодо нарахування відсотків на суму боргу за векселем була погоджена сторонами у Протоколі про зміну реквізитів векселя від 09.10.2014.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Зазначений Протокол також є підставою для стягнення з відповідача відсотків, оскільки він складений у письмовій формі, підписаний та скріплений печатками сторін, отже відповідачем була погоджена умова щодо встановлення відсотків, а тому наразі заперечення апелянта з цього приводу судом не приймаються.

Таким чином, закреслення строку платежу - "10 жовтня 2014р." та написання - "за пред'явленням, не раніше 10.10.2015" "з нарахуванням 0, 1 % річних, починаючи з 11.10.2014" не суперечить тим вимогам, які ставляться до цінних паперів.

З огляду на вищевикладене, вексель АА № 2609051 зі змінами від 09.10.2014 відповідає формальним вимогам, що дозволяють розглядати його як цінний папір.

Доводи апелянта про те, що згоду на внесення змін до тексту векселя АА № 2609051 було погоджено від імені векселедержателя не уповноваженою особою, а саме заступником голови правління ОСОБА_5, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Згідно Протоколу Спостережної ради позивача від 09.01.2007 р. ОСОБА_5 призначено на посаду заступника Голови Правління Банку "Фінанси та Кредит".

Відповідно до наказу позивача від 09.01.2007 р. №39-к ОСОБА_5 з 09.01.2007 р. переведено на посаду заступника Голови Правління Банку "Фінанси та Кредит".

Посадовою інструкцією заступника Голови Правління, затвердженою 03.10.2009 Головою Правління, передбачено (п.3.4), що завданнями заступника Голови Правління є організація контролю та супроводження брокерських, дилерських, кредитних, гарантійних та розрахункових операцій з цінними паперами (авалювання векселів, РЕПО угоди, врахування векселів, інкасація векселів, доміциляція, розміщення ощадних (депозитних) сертифікатів, купівля-продаж цінних паперів, купівля/продаж/обмін цінних паперів від свого імені та за дорученням клієнтів тощо).

Більш того, Головою Правління Банку "Фінанси та Кредит" ОСОБА_6 уповноважено заступника Голови Правління ОСОБА_5 (нотаріально посвідчена довіреність від 12.02.2014) укладати від імені Банку, зокрема, договори за операціями із векселями, у тому числі з врахування, купівлі і продажу векселів, комісії, доручення, авалювання векселів, операціями з оформлення заборгованості векселями, операціями по розрахунках із використанням векселів, інкасуванню векселів, оплаті векселів, за якими Банк виступає особливим платником (доміциліатом), зберіганню векселів (оригіналів, копій і примірників), купівлі, продажу й обміну векселів за дорученням клієнтів.

Також, вказаною довіреністю передбачено повноваження заступника Голови Правління ОСОБА_5 на внесення змін та доповнень до зазначених у цій довіреності договорів, розривати та припиняти їх, а також підписувати у зв'язку з цим: аваль, індосамент, акцепт та інші види написів на векселях і самі векселі, депозитні сертифікати; акти, протоколи, відомості, дозволи, довідки та інші документи, необхідні для укладання і виконання, зазначених у цій довіреності договорів.

Отже, наведеним підтверджується наявність повноважень у заступника Голови Правління ОСОБА_5 на погодження внесення змін до векселя АА № 2609051.

При цьому, слід зазначити, що вказані документи було надано позивачем на вимогу суду з метою з'ясування доводів апелянта. Тому, вони досліджені судом апеляційної інстанції з метою повного та всебічного розгляду справи.

Крім цього, згідно ст. 241 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Пунктом 3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" передбачено, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, який не мав належних повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Доказами такого схвалення може бути, зокрема, відповідне вчинення дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів т.ін.).

Так, підтвердженням схвалення позивачем внесених до векселя змін є, зокрема, пред'явлення відповідачу вимог про його оплату (а.с.44, 46) з урахуванням цих змін.

Слід також зазначити, що відповідачем позивачу жодних зауважень щодо відсутності повноважень у заступника Голови Правління ОСОБА_5 на погодження внесення змін до векселя АА № 2609051 до моменту розгляду даної справи у суді не пред'являлось.

Більш того, відповідач погодився із змінами та листом від 16.12.2015 (а.с.45) повідомив про намір оплатити кошти за векселем АА № 2609051.

Враховуючи все вищевикладене, доводи апелянта щодо погодження внесення змін до векселя не уповноваженою особою, підставою для скасування оскаржуваного рішення бути не можуть.

Щодо доводів скаржника про наявність правових підстав для часткового припинення зобов'язання за векселем АА № 2609051 шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін.

Тобто, для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно, щоб сторони одночасно брали участь у двох зобов'язаннях і при цьому кредитор в одному зобов'язанні повинен бути боржником в іншому зобов'язанні. Зарахування можливе у разі однорідності вимог. Однорідність вимоги визначається однорідністю підстав виникнення зобов'язань, які зараховуються, оскільки зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Також, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що припинення зобов'язання зарахуванням означає відсутність предмета спору за умови, якщо між сторонами не залишилося спірних (неврегульованих) питань.

Відповідачем 16.12.2015 року за № 2279 (а.с. 45) направлено позивачу пропозицію про часткове припинення зобов'язання за векселем АА № 2609051 шляхом проведення зарахування.

Так, відповідач просив позивача зарахувати кошти в сумі 1 589 038, 12 грн., які знаходяться на рахунку приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА", відкритому у Банку, в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем за векселем АА № 2609051.

Позивач заперечує проведення зарахування на вказану суму.

Відповідачем в свою чергу не доведено того, що між сторонами не залишилося спірних (неврегульованих) питань.

Також, судом враховується наступне.

Постановою правління Національного банку України від 17.09.2015 року №612 ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.09.2015 року № 171 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року включно.

Після прийняття виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17.09.2015 року рішення про запровадження у Банку тимчасової адміністрації, відповідачем 16.12.2015 року за № 2279 (а.с. 45) направлено позивачу пропозицію про часткове припинення зобов'язання за векселем АА № 2609051 шляхом проведення зарахування.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (у редакції чинній на час направлення відповідачем листа від 16.12.2015 року) під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Отже, оскільки відповідач звернувся до позивача із заявою про зарахування під час дії тимчасової адміністрації, підстави для часткового припинення зобов'язань приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" по оплаті векселя відсутні з огляду на встановлені вказаним Законом обмеження щодо проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Щодо посилань апелянта на можливість проведення зарахування зустрічних однорідних вимог наразі, тобто під час процедури ліквідації позивача, слід зазначити наступне.

Пунктом 8 ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Виходячи з наведеного, здійснення зарахування під час ліквідації є також неможливим.

З огляду на викладене, підстави для часткового припинення зобов'язання відповідача перед позивачем по оплаті векселя шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог відсутні.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення 11 300 000, 00 грн. основної заборгованості та 22 298, 23 грн. 0, 1 % річних за період з 11.10.2014 по 30.09.2016 за простим векселем АА № 2609051 від 08.11.2013 із змінами внесеними 09.10.2014 обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ОМЕГА" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 11.01.2017р. у справі №910/20914/16 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Матеріали справи №910/20914/16 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановленому Господарським процесуальним кодексом України порядку та строки.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко