ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

24.03.2017 справа № 905/3614/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши апеляційну скаргуДепартаменту міського майна Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області,
на рішення Господарського суду Донецької області
від23.02.2017
у справі№ 905/3614/16 (суддя Кротінова О. В.)
за позовомМаріупольської місцевої прокуратури № 2, м. Маріуполь Донецької області, в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь Донецької області,
до1) Департаменту міського майна Маріупольської міської ради Донецької області, м. Маріуполь Донецької області, 2) Комітету самоорганізації населення "Лучистий", м. Маріуполь Донецької області,
провизнання недійсним договору оренди та зобов'язання звільнити приміщення
В С Т А Н О В И В :

Департамент міського майна Маріупольської міської ради звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № 02-30/804/17) на рішення Господарського суду Донецької області від 23.02.2017 у справі № 905/3614/16 та клопотаннями про відстрочення від сплати судового збору та відновлення процесуального строку на апеляційне оскарження.

Проте апеляційна скарга підлягає поверненню заявникові без розгляду, оскільки вона не відповідає вимогам розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Відповідно до частини третьої статті 94 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору.

За приписами чинного законодавства судовий збір справляється його платником самостійно відповідно до вимог статей 2, 4, 6, 9 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 8 вищевказаного Закону суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. При цьому, згідно з приписами чинного законодавства, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав сплаті нею судового збору у встановленому порядку та розмірі.

В обґрунтування заявленого клопотання про відстрочення сплати судового збору апелянт посилається на те, що внаслідок стягнення коштів за рішення суду у безспірному порядку проведення платежів за платіжними дорученнями Департаменту міського майна Маріупольської міської ради зупинено за всіма кодами тимчасової класифікації видатків і кредитування місцевих бюджетів та економічної класифікації видатків бюджету, крім захищених видатків, визначених Бюджетним кодексом України. Оскільки сплата судового збору не відноситься до захищених видатків скаржника, передбачених Бюджетним кодексом України, то заявник не мав змоги сплатити судовий збір в установленому законом порядку і розмірі.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу, у тому числі органів місцевого самоврядування, перед законом і судом.

Однак колегія суддів зауважує, що стягнення з Департаменту міського майна Маріупольської міської ради коштів за рішенням суду та порушення скаржником приписів пункту 29 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.2011, не може вважатися об'єктивною виключною обставиною, яка унеможливлює сплату судового збору.

Крім того, Департамент міського майна Маріупольської міської ради не надав доказів на підтвердження того, що до винесення постанови апеляційної інстанції судовий збір буде сплачено у встановленому порядку та розмірі.

Апеляційний господарський суд також зауважує, що вимога про сплату судового збору не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яка є сама по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції. Однак спроможність заявника сплатити такі збори, належний баланс між інтересами держави у стягненні судових зборів за розгляд позовів, з одного боку, та інтересом позивача у відстоюванні свого позову в суді, з другого боку, є важливими чинниками при визначенні наявності порушення права на суд (рішення у справі "Креуз проти Польщі", пункт 60).

За таких обставин клопотання Департаменту міського майна Маріупольської міської ради про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає, що зумовлює повернення апеляційної скарги на підставі пункту 3 частини першої статті 97 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю доказів сплати судового збору.

Відповідно до частини четвертої статті 97 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставини, зазначеної у пункті 3 частини першої цієї статті, яка є підставою повернення апеляційної скарги без розгляду, вона може бути подана повторно з відповідним клопотанням про відновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтями 86, 94, пунктом 3 частини першої статті 97, 99 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Департаменту міського майна Маріупольської міської ради, м. Маріуполь Донецької області, на рішення Господарського суду Донецької області від 23.02.2017 у справі № 905/3614/16 повернути заявникові без розгляду.

Справу № 905/3614/16 повернути до Господарського суду Донецької області.

Додаток (тільки для заявника апеляційної скарги: пр. Металургів, 25, м. Маріуполь, Донецька область, 87555) апеляційна скарга № 36.6-21890-36.1 від 15.03.2017 та додані до неї документи на 10 аркушах, поштовий конверт.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3