ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017 справа № 905/2498/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді:Зубченко І.В., Радіонова О.О. , Чернота Л.Ф. ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
від17.01.2017р. (повний текст підписано 23.01.2017р.)
у справі№ 905/2498/16 (суддя А.М. Осадча), судді Мельниченко Ю.С., Кротінова О.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "РемБудСервіс", м.Маріуполь Донецької області
доПриватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області
простягнення 49496,22грн.
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РемБудСервіс", м.Маріуполь Донецької області, позивач звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області про стягнення інфляційних у розмірі 38531,65грн. та 3% річних у розмірі 10964,57грн. (враховуючи заяву про уточнення позовних вимог).

Під час розгляду справи позивачем була подана заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої останній просить стягнути з відповідача 46414,78грн. інфляційних та 11227,34грн. 3% річних. Господарський суд Донецької області, керуючись ст.22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), прийняв зазначену заяву та розглядав збільшені позовні вимоги.

Рішенням господарського суду Донецької області від 17.01.2017р. (повний текст підписано 23.01.2017р.) у справі №905/2498/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "РемБудСервіс" задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" інфляційні у розмірі 6483,27грн. та 3 % річних у розмірі 4448,49грн.

Рішення суду мотивоване порушенням відповідачем умов договору підряду №2012/19ск від 02.11.2011р. у частині здійснення своєчасних розрахунків за виконані роботи, а також наявністю недоліків у розрахунках позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та припинити провадження по справі. У випадку незадоволення клопотання про припинення провадження, апелянт просить прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, за наслідками неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Зокрема, скаржник зазначає, що з огляду на наявність між сторонами третейської угоди, провадження по справі має бути припинено на підставі п.5 ст.80 ГПК України.

Крім того, наголошує, що враховуючи ненадання підрядником документів, передбачених п.9.2 договору, що підтверджують кількість використаних матеріалів/механізмів/обладнання, у замовника не виникло обов'язку зі здійснення оплати виконаних за договором робіт.

Апелянт також посилається на те, що позивачем при здійсненні розрахунків невірно ототожнено дату виставлення рахунку та дату акцепту рахунку, що стало причиною невірного визначення строків для здійснення оплати виконаних робіт.

Відповідач разом з іншим звертає увагу на те, що рахунок №СФ-0075 від 26.12.2013р. було виставлено позивачем на виконання договору №23/130 від 01.11.2013р., що не є предметом даного спору.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 27.01.2017р. (головуючий Зубченко І.В., судді Попков Д.О., Радіонова О.О.) прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 28.02.2017р.

У судове засідання 28.02.2017р. представники сторін не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, своїми правами, передбаченими ст.22 ГПК України, не скористалися. Про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

У зв'язку з неявкою представників сторін, з метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, на 21.03.2017р.

У зв'язку з перебуванням у відпустці судді - члена колегії Попкова Д.О., на підставі розпорядження керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни було сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Радіонова О.О., Чернота Л.Ф.

Через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "РемБудСервіс" надійшли заперечення на апеляційну скаргу та рішення господарського суду. За твердженнями позивача, рішення суду частково не відповідає нормам законодавства, оскільки судом не прийнято до уваги, що дата акцепту рахунку замовником, з якою договір пов'язує обов'язок оплати виконаних робіт, зазначається замовником безпосередньо на акті приймання-передачі виконаних робіт, а не на самому рахунку.

У судове засідання 21.03.2017р. представники сторін повторно не з'явилися. Належне повідомлення сторін про час та місце судового засідання підтверджене матеріалами справи. Відповідач про причини неявки суд не повідомив. У запереченнях позивача наявне клопотання про розгляд справи без участі його повноважного представника.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що позиції відповідача та позивача викладені безпосередньо в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, враховуючи, що явка сторін не була визнана обов'язковою, а сторони двічі не з'явилися в судове засідання без зазначення поважних причин, задовольняючи клопотання позивача про розгляд справи без участі його повноважного представника, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заперечення на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

02.11.2011р. між Публічним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РемБудСервіс" (далі - підрядник) укладено договір підряду №2012/19ск (далі - договір).

Відповідно до п.1.1, 1.2 підрядник зобов'язується своїми силами та/або залученими силами за замовленням замовника у відповідності з умовами даного договору виконати роботи, передбачені графіком проведення ремонту на Публічному акціонерному товаристві "Металургійний комбінат "Азовсталь" та/або заявками замовника. Замовник зобов'язується прийняти та оплатити (якщо інше не передбачено положеннями даного договору) виконані підрядником роботи.

За умовами п.2.1 вартість усіх робіт, що виконуються за договором, визначається договірними цінами, оформленими додатками до додаткових угод до договору підряду, які є невід'ємною частиною договору.

Вартість робіт може бути переглянута у випадку зміни об'ємів робіт тільки з ініціативи замовника. Перегляд договірної ціни обумовлюється відповідними розрахунками та оформлюється сторонами шляхом укладення додаткових угод, які є невід'ємною частиною даного договору (п.2.2, 2.3).

Відповідно до п.3.2 договору підрядник зобов'язаний виконати роботи у строки, визначені в узгодженому сторонами графіку.

Пунктом 17.1 сторони погодили, що даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2012р., а в частині гарантійних зобов'язань та санкцій за їх порушення - до спливу гарантійного строку.

Сторонами договору підписані в якості невід'ємної частини останнього додаткові угоди. Зокрема, додатковою угодою №2012/19ск/1 від 14.05.2012р. сторони погодили, що підрядник зобов'язується власними та/або залученими силами за замовленням замовника у відповідності з умовами даного договору виконати роботи, передбачені графіком проведення ремонту на Публічному акціонерному товаристві "Металургійний комбінат "Азовсталь", договірними цінами та/або заявками замовника. Вартість, вид та обсяг всіх робіт, виконуваних за договором, визначаються договірними цінами, які містять посилання на даний договір та є його невід'ємною частиною. Вартість всіх робіт за договором №2012/19ск від 02.11.2011р. з урахуванням усіх підписаних сторонами до нього додаткових угод складає 2300045,00грн. без урахування 20% ПДВ, сума ПДВ 20% - 460009,00грн., разом з урахуванням 20% ПДВ - 2760054,00грн. Збільшити суму договору №2012/19ск від 02.11.2011р. на 1099955,00грн. без 20% ПДВ, сума 20% ПДВ - 219991,00грн., разом з урахуванням 20% ПДВ - 1319946,00грн. Сума договору є орієнтовною та складає 3400000,00грн. без урахування 20% ПДВ, 680000,00грн. сума ПДВ 20%, 4080000,00грн. усього з урахуванням 20% ПДВ.

За змістом додаткової угоди №2012/19ск/2 від 14.11.2012р. сторони дійшли згоди, що якщо спори та розбіжності, які виникли з даного договору або у пов'язані з його укладенням, зміною, порушення, розірванням, недійсністю не будуть урегульовані шляхом переговорів, їх вирішення здійснюється у відповідності з матеріальним правом України наступним чином:

- спори, майнові вимоги за якими перевищують еквівалент 10000 дол США (за обмінним курсом НБУ на дату виникнення вимог) за основною сумою зобов'язань, вирішуються у господарських судах України (у відповідності з чинним законодавством України);

- спори, майнові вимоги за якими не перевищують еквівалент 10000 дол США (за обмінним курсом НБУ на дату виникнення вимог) за основною сумою зобов'язань, вирішуються в Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації "Регіональна правова група" (у відповідності з регламентом вказаного суду), рішення якого є кінцевим та обов'язковим для сторін та підлягає виконанню сторонами у строк, вказаний у рішенні суду.

Крім того, відповідно до п.4 зазначеної додаткової угоди, договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2013р., а в частині гарантійних зобов'язань та санкцій за їх порушення - до спливу гарантійного строку.

Додатковою угодою №2012/19ск/6 від 31.07.2013р. сторони збільшили суму договору №2012/19ск від 02.11.2011р. на 4000000,00грн. без урахування ПДВ 20%, сума ПДВ 20% - 800000,00грн., разом з урахуванням 20% ПДВ - 4800000,00грн. Сума даного договору є орієнтовною та складає 11400000,00грн. без урахування ПДВ 20%, сума ПДВ 20% - 2280000,00грн., всього з урахуванням 20% ПДВ 13680000,00грн.

Відповідно до додаткової угоди №3, 4 від 22.10.2014р. змінено порядок здачі та приймання робіт. Відповідно до п.1 додаткової угоди підрядник зобов'язується щомісяця після приймання актів виконаних робіт замовником, але не пізніше 2-го числа місяця, наступного за місяцем виконання робіт, надати в службу безпеки замовника реєстр актів приймання виконаних робіт за відповідний місяць. Реєстр оформлюється за формою додатку №7 до даного договору. Крім того, додатковою угодою продовжено строк дії договору до 31.12.2014р.

Сторонами також підписано локальні кошториси №5358/1, №5358, №5443, №5520 та відомості ресурсів до локальних кошторисів.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору підрядник виконав, а замовник прийняв роботи, про що свідчать наявні в матеріалах справи акти приймання виконаних підрядних робіт від 02.08.2013р. №2826, №4236/3, №4043/2, №4043/5, №4043/4, №2512, №2508, №4591, №1943/233, №4276, №2655, №4245/2, №4245, №2826-1, №1943/233-1, №4043/2, №4043/5-1, №4276, №4591, №4236/3, №4783, від 19.09.2013р. №4591, №4043/4, №4043/3, №4619, від 30.09.2013р. №4626/2263, №1013/2264, №949, №1000/2268, від 02.10.2013р. №2410, №4236/1, від 21.10.2013р. №4236/2, №4236/4, №4236/3-1, №4724, від 04.11.2013р. №4380, №4638, №4597, №4534, №4522, №4486-1, №4486, №3053, №4630, №4828, від 20.11.2013р. №4236/1, №4236/3, №4236/3-1, №4236/2, №4236/4, від 29.11.2013р. №1000/1/2550, за листопад 2013р. №998/5/2537, №998/4/2538, №998/3/2539, від 29.11.2013р. №4984, від 04.12.2013р. №5111, №5060, №5086, №4519, від 26.12.2013р. №4583, №4022, №4990/1, №4990, №5105, №4236/4, №4236/1, №4236/5, №5098, №5061, від 30.12.2014р. №998/2/2689, від 31.12.2013р. №998/3/2763, №998/4/2770, №998/5/2771.

Несвоєчасне виконання Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" своїх зобов'язань за договором, а саме несвоєчасне здійснення оплати робіт, виконаних позивачем, стало підставою звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "РемБудСервіс" з позовом до суду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду.

Згідно зі ст.837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України, ст.ст.525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Факт виконання підрядником (позивачем) робіт в межах договору №2012/19ск від 02.11.2011р. підтверджений наявними в матеріалах справи актами приймання виконаних підрядних робіт. Зазначені акти містять посилання на договір, підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Відповідно до ч.1 ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

За умовами пункту 4.1.1 договору розрахунок за виконані роботи у розмірі вартості виконаних робіт здійснюється замовником після підписання двостороннього акту приймання-передачі виконаних робіт шляхом оплати грошовими коштами на поточний рахунок підрядника, вказаний в даному договорі, протягом 30 банківських днів з дати акцепту рахунку підрядника, виставленого на основі підписаного сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт. Рахунок надається підрядником не пізніше 2-го числа місяця, наступного за місяцем виконання робіт.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що позивачем при здійсненні розрахунків невірно ототожнено дату виставлення рахунку та дату акцепту рахунку, що стало причиною невірного визначення строків для здійснення оплати виконаних робіт. Позивач в запереченнях на апеляційну скаргу зазначає, що дата акцепту зазначається замовником безпосередньо на акті приймання-передачі виконаних робіт, а не на самому рахунку.

Разом з тим, аналізуючи пункт 4.1.1 договору, господарський суд Донецької області дійшов обґрунтованого висновку, що строк оплати вираховується з дати акцепту саме рахунку підрядника, який виставляється на підставі даних, які внесені у акт приймання виконаних робіт, а не з дати акцепту, яка проставлена на акті приймання виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, підрядником на виконання умов п.4.1.1 договору виставлялись рахунки на оплату виконаних робіт: від 02.08.2013р. №СФ-00025, №СФ-026, №СФ-0027, №СФ-0028, №СФ-0029, №СФ-00030, №СФ-00031, №СФ-32, №СФ-034, №СФ-0036, №СФ-0037, №СФ-0038, №СФ-0039, №СФ-043, №СФ-0044, №СФ-0045, №СФ-00046, від 19.09.2013р. №СФ-047, №СФ-048, №СФ-49, №СФ-50, від 30.09.2013р. №СФ-51, №СФ-52, №СФ-53, №СФ-54, від 02.10.2013р. №СФ-55, №СФ-56, від 21.10.2013р. №СФ-057, №СФ-58, №СФ-59, від 04.11.2013р. №СФ-60, №СФ-61, №СФ-62, №СФ-63, №СФ-64, №СФ0065, від 20.11.2013р. №СФ-066, від 29.11.2013р. №СФ-68, №СФ-69, №СФ-070, від 04.12.2013р. №СФ0071, №СФ-00072, №СФ-0073, №СФ-00074, від 26.12.2013р. №СФ-076, №СФ-0077, №СФ-0078, №СФ-0079, від 30.12.2014р. №СФ-0039, від 31.12.2013р. №СФ-0080, №СФ-0085.

На підставі аналізу виписок з банківського рахунку позивача за період з 01.01.2013р. по 31.12.2015р., враховуючи дату акцепту рахунків відповідачем у формі штампу підприємства на кожному з них, а також умови п.4.1.1 договору, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем здійснено оплату виконаних робіт у повному обсязі, проте з порушенням строків, узгоджених сторонами в договорі.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, базою для нарахування інфляційних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

З посиланням на приписи ст.625 ЦК України, Товариство з обмеженою відповідальністю "РемБудСервіс" просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" 46414,78грн. інфляційних та 11227,34грн. 3% річних (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Оскільки матеріалами справи підтверджено прострочення виконання замовником грошових зобов'язань, підрядник має підстави для нарахування зазначених сум.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних, здійснений судом першої інстанції, судова колегія зазначає, що він є арифметично вірним, стягненню з відповідача підлягають інфляційні в розмірі 6483,27грн. та 3% річних в розмірі 4448,49грн. При цьому господарським судом Донецької області обґрунтовано зазначено, що позивачем під час здійснення розрахунків помилково визначено дату початку та кінця нарахування з урахуванням дати оплати та здійснено нарахування інфляційних не за повні місяці, а за місяці, в яких оплата мала бути здійснена відповідачем та за місяці, в яких оплата фактично вже була здійснена.

В апеляційній скарзі відповідач разом з іншим звертає увагу на те, що рахунок №СФ-0075 від 26.12.2013р., який наявний в матеріалах справи, було виставлено позивачем на виконання договору №23/130 від 01.11.2013р. (акт приймання виконаних підрядних робіт від 04.12.2013р.), що не є предметом даного спору, і, відповідно, нарахування 3% річних та інфляційних за прострочення по оплаті цього рахунку не повинні здійснюватися. Зазначене твердження є слушним, з огляду на що посилання господарського суду Донецької області в рішенні на зазначений рахунок та відповідний акт приймання виконаних підрядних робіт є помилковим. Разом з тим, здійснюючи власний розрахунок, місцевий господарський суд не здійснював нарахування 3% річних та інфляційних відносно вартості робіт, визначеної у акті приймання виконаних підрядних робіт від 04.12.2013р. та рахунку №СФ-0075 від 26.12.2013р. З огляду на що, помилкове посилання в тексті рішення на зазначені акт приймання виконаних підрядних робіт та рахунок не потягло за собою невірне визначення сум стягуваних інфляційних та 3% річних.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі відповідач наголошує, що оскільки підрядником не надано документів, передбачених п.9.2 договору, що підтверджують кількість використаних матеріалів/механізмів/обладнання, у замовника не виникло обов'язку зі здійснення оплати виконаних за договором робіт.

Разом з тим, як вірно зазначено господарським судом Донецької області, за приписами ч.1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Отже, ненадання документів про кількість використаних матеріалів не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст.613 ЦК України, тому наявність або відсутність таких документів не звільняє замовника від обов'язку сплатити виконані роботи.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач разом з іншим зазначає, що з огляду на наявність третейської угоди між сторонами, провадження по справі має бути припинено.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду.

Частиною 2 статті 12 ГПК України передбачено, що підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом.

Статтею 12 Закону України "Про третейські суди" унормовано, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Відповідно до п.3 додаткової угоди від 14.11.2012р. до договору підряду №2012/19ск від 02.11.2011р., якщо спори та розбіжності, які виникли у зв'язку з даним договором чи відносно його укладення, зміни, порушення, розірвання, недійсності не будуть урегульовані шляхом переговорів, їх вирішення здійснюється у відповідності з матеріальним правом України наступним чином:

- спори, майнові вимоги за якими перевищують еквівалент 10000 дол США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимог) за основною сумою зобов'язань, вирішуються у господарських судах України (у відповідності з діючим законодавством України);

- спори, майнові вимоги за якими не перевищують еквівалент 10000 дол США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимог) за основною сумою зобов'язань вирішуються в Постійно діючому Регіональному Третейському суді України при Асоціації "Регіональна правова група" (у відповідності з регламентом зазначеного суду), рішення якого є остаточним та обов'язковим для сторін та підлягає виконанню сторонами у строк, вказаний в рішенні суду.

Тобто, підписавши зазначену додаткову угоду до договору підряду, сторони погодили, що приписи пункту 3 додаткової угоди від 14.11.2012р. застосовуються у разі наявності між сторонами майнового спору за основною сумою зобов'язань.

Як вбачається зі змісту позовної заяви (враховуючи заяву про уточнення позовних вимог) та заяви про збільшення позовних вимог, предметом спору є стягнення інфляційних та 3% річних. При цьому нарахування здійснені у зв'язку з простроченням оплати основної заборгованості, яка на час звернення до суду є сплаченою у повному обсязі.

Зі змісту п.1.14 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" вбачається, що вимоги про сплату передбачених ч.2 ст.625 ЦК України нарахувань у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань.

Таким чином, предмет спору не пов'язаний зі стягненням основної суми зобов'язань, а відтак третейська угода не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, Товариство з обмеженою відповідальністю "РемБудСервіс" просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" судові витрати, у тому числі витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 2000,00грн.

Відповідно до ст.44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.6.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Приймаючи до уваги, що позивач надав усі необхідні документи, які підтверджують надання послуг адвоката по даній справі, а також те, що внаслідок порушення саме відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача, останній був змушений звернутися до адвоката для захисту своїх прав і охоронюваних законом інтересів, а також врахувуючи співрозмірність наданих послуг з розміром позовних вимог, відсутність складності та новизни правових питань, що стосуються доручення, наявність помилок при підготовці позовної заяви та розрахунку до неї, участь у судових засіданнях іншого представника відповідача, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про зменшення розміру відшкодування витрат на послуги адвоката до 700,00грн. Розрахувавши витрати на послуги адвоката пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно з приписами ст.49 ГПК України, господарський суд правомірно зазначив про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на послуги адвоката в сумі 132,75грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 17.01.2017р. (повний текст підписано 23.01.2017р.) у справі №905/2498/16 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м.Маріуполь Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від 17.01.2017р. (повний текст підписано 23.01.2017р.) у справі №905/2498/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 17.01.2017р. (повний текст підписано 23.01.2017р.) у справі №905/2498/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: О.О. Радіонова

Л.Ф. Чернота

Надруковано 5 прим.: 1 - позивачу; 1 - відповідачу; 1 - до справи; 1 - ДАГС; 1 - ГСДО