ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року Справа № 921/703/15-г/18
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючогоГубенко Н.М.
суддівБарицької Т.Л. Картере В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня"
на рішення від на додаткове рішення від та на постанову відГосподарського суду Тернопільської області 18.05.2016 Господарського суду Тернопільської області 26.05.2016 Львівського апеляційного господарського суду 01.09.2016
у справі№ 921/703/15-г/18
Господарського судуТернопільської області
за позовомПершого заступника прокурора Тернопільської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області
до1. Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" 2. Відділу державної реєстрації Борщівської районної державної адміністрації
провизнання недійсними окремих положень статуту та скасування запису в Єдиному державному реєстрі

у судовому засіданні взяли участь представники:

- прокуратури - позивача ОСОБА_4; ОСОБА_5; ОСОБА_6;
- відповідачів 1. повідомлений, але не з'явився; 2. повідомлений, але не з'явився;
Розпорядженням керівника апарату Вищого господарського суду України від 24.03.2017, у зв'язку із запланованою відпусткою судді Козир Т.П., призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі № 921/703/15-г/18.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 24.03.2017, у зв'язку із запланованою відпусткою судді Козир Т.П., для розгляду касаційної скарги визначено наступний склад суддів: головуючий суддя - Губенко Н.М. (доповідач), судді Барицька Т.Л., Картере В.І.

ВСТАНОВИВ:

13.07.2015 Перший заступник прокурора Тернопільської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області звернувся до Господарського суду Тернопільської області із позовом до Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" та Відділу державної реєстрації Борщівської районної державної адміністрації про: - визнання недійсними п. п. 1.2, 1.4, 3.1, 3.2, 3.4, 5.1, 5.2, 5.3, 6.2, 7.1 статуту Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня"; - скасування запису в Єдиному державному реєстрі у розділі "перелік засновників (учасників) юридичної особи …" про те, що засновниками Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" є "колективні сільгосппідприємства (господарства-дольовики)".

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2016 у справі № 921/703/15-г/18 (колегія суддів у складі: Охотницька Н.В. - головуючий суддя, судді Руденко О.В., Хома С.О.) визнано недійсними п. 1.2, 1.4, 3.1, 3.2, 3.4, 5.1, 5.2, 5.3, 6.2, 7.1 статуту Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня", зареєстрованого виконкомом Борщівської народної ради народних депутатів від 16.01.1995, в частині заснування та участі в управлінні вказаним суб'єктом господарювання колективних сільгосппідприємств (господарств-дольовиків). Скасовано запис в Єдиному державному реєстрі у розділі "перелік засновників (учасників) юридичної особи …" про те, що засновниками Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" є "колективні сільгосппідприємства (господарства-дольовики)".

Додатковим рішенням Господарського суду Тернопільської області від 26.05.2016 у справі № 921/703/15-г/18 (колегія суддів у складі: Охотницька Н.В. - головуючий суддя, судді Руденко О.В., Хома С.О.) стягнуто з Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" на користь Прокуратури Тернопільської області 4300,80 грн. судових витрат, пов'язаних із проведенням судової економічної експертизи у справі № 921/703/15-г/18.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2016 (колегія суддів у складі: Кордюк Г.Т. - головуючий суддя, судді Гриців В.М., Давид Л.Л.) рішення Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2016 у справі № 921/703/15-г/18 та додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.05.2016 у справі № 921/703/15-г/18 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, додатковим рішенням суду першої інстанції та постановою апеляційного господарського суду, Міжгосподарський пансіонат з лікуванням "Лісова пісня" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить "скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2016, додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.05.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2016 у справі № 921/703/15-г/18, та прийняти нове рішення, яким закрити провадження у справі".

Обґрунтовуючи підстави звернення з касаційною скаргою, скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області та Прокуратура Тернопільської області надали відзиви на касаційну скаргу (з урахуванням додаткових письмових пояснень), в яких з нею не погоджується та просять касаційну скаргу Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2016, додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.05.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2016 у справі № 921/703/15-г/18 залишити без змін.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

24.03.2017 від Відділу державної реєстрації Борщівської районної державної адміністрації до Вищого господарського суду України надійшов лист, у якому Відділ просив без участі його представника розглянути касаційну скаргу Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня".

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм господарськими судами попередніх інстанцій належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин справи, дотримання норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перший заступник прокурора Тернопільської області обгрунтовуючи підстави звернення із даним позовом послався на те, що статут Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" не відповідає вимогам цивільного та господарського законодавства в силу того, що не містить конкретного переліку юридичних осіб - колективних сільгосппідприємств (господарств-дольовиків), розміру їх внеску до статутного капіталу міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня"; статут ніким із колгоспів-дольовиків не погоджено та не підписано.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, у 1994 році проведено реконструкцію міжгосподарського дитячого оздоровчого закладу "Лісова Пісня" із створенням належних санітарно-гігієнічних умов, щодо проживання, а також проведення реконструкції господарського блоку під лікувальний корпус, газифікацію даного об'єкту, що підтверджується спільною постановою президії обласної ради колективних сільськогосподарських підприємств та президії Тернопільської обласної ради профспілки працівників агропромислового комплексу № 36/П-20-4 від 27.10.1994 "Про реорганізацію міжгосподарського дитячого оздоровчого закладу "Лісова Пісня" Борщівського району відповідно до якої, президія обласної ради колективних сільськогосподарських підприємств, обласна рада профспілки працівників агропромислового комплексу - постановили: 1) Реорганізувати міжгосподарський дитячий оздоровчий заклад "Лісова пісня" Борщівського району, об'єднання "Тернопільсільгоспздравниця" в міжгосподарський пансіонат з лікуванням "Лісова пісня". 2) Директору пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" розробити і зареєструвати Статут в установленому порядку. Виготовити штампи та печатку із відповідними змінами. 3) Працевлаштування працівників дитячого оздоровчого закладу "Лісова пісня" провести відповідно до чинного трудового законодавства.

Згідно із п. 1.1 статуту Міжгосподарський пансіонат з лікуванням "Лісова пісня" обласного об'єднанню "Тернопільсільгоспздравниця" реорганізований із дитячого оздоровчого закладу "Лісова пісня" в пансіонат з лікування у відповідності з спільною постановою обласної ради колективних сільськогосподарських підприємств та обласної ради профспілки працівників агропромислового комплексу № 36/П-20-4 від 27.10.1994.

Відповідно до пункту 1.2 статуту пансіонат "Лісова пісня" створений колективними сільгосппідприємствами (господарствами-дольовиками) шляхом добровільного об'єднання частки своїх фінансових і матеріальних ресурсів та за рахунок коштів централізованого фонду соціального страхування колгоспників, з метою організації санаторно-курортного лікування працівників агропромислового комплексу та їх дітей.

Відомості про колективні сільгосппідприємства (господарства - дольовики) як засновників учасників Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" уповноважених на його управління зазначаються і у п.п. 1.4, 3.1, 3.2, 3.4, 5.1, 5.2, 5.3, 6.2, 7.1 статуту.

У статуті Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" не було визначено розміру статутного капіталу, не було поділено його на частки засновників, як не було визначено і чітко самих засновників.

Згідно із ст. 87 ЦК України для створення юридичної особи її учасники (засновники) розробляють установчі документи, які викладаються письмово і підписуються всіма учасниками (засновниками), якщо законом не встановлений інший порядок їх затвердження. Установчим документом товариства є затверджений учасниками статут або засновницький договір між учасниками, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 57 ГК України установчими документами суб'єкта господарювання є рішення про його утворення або засновницький договір, а у випадках, передбачених законом, статут (положення) суб'єкта господарювання. В установчих документах повинні бути зазначені найменування суб'єкта господарювання, мета і предмет господарської діяльності, склад і компетенція його органів управління, порядок прийняття ними рішень, порядок формування майна, розподілу прибутків та збитків, умови його реорганізації та ліквідації, якщо інше не передбачено законом. Статут суб'єкта господарювання повинен містити відомості про його найменування, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного капіталу та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб'єкта господарювання, а також інші відомості, пов'язані з особливостями організаційної форми суб'єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству.

Пансіонат створено у 1995 році і відповідно при його створенні щодо нього поширювались вимоги Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року та Закону України від 27.03.1991 "Про підприємства в Україні".

Відповідно до ст. 29 ЦК УРСР юридична особа діє на підставі статуту (положення). Установи та інші державні організації, що перебувають на державному бюджеті, а у випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР, також і інші організації можуть діяти на підставі загального положення про організації даного виду.

Згідно із ст. 9 Закону України "Про підприємства в Україні" підприємство діє на основі статуту. Статут затверджується власником (власниками) майна, а для державних підприємств - власником майна за участю трудового колективу. У статуті підприємства визначаються власник та найменування підприємства, його місцезнаходження, предмет і цілі діяльності, його органи управління, порядок їх формування, компетенція та повноваження трудового колективу і його виборних органів, порядок утворення майна підприємства, умови реорганізації та припинення діяльності підприємства. У найменуванні підприємства визначаються його назва (завод, фабрика, майстерня та інші) і вид (індивідуальне, сімейне, приватне, колективне, державне) та інше. До статуту можуть включатися положення, пов'язані з особливостями діяльності підприємства: про трудові відносини, що виникають на підставі членства; про повноваження, порядок створення та структуру ради підприємства; про знаки для товарів і послуг та інше. У статуті підприємства визначається орган, який має право представляти інтереси трудового колективу (рада трудового колективу, рада підприємства, виборний орган первинної профспілкової організації та інше).

Статтею 7 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" до повноважень Фонду державного майна України віднесено встановлення наявності та визначення розміру корпоративних прав держави в майні господарських організацій, а також у майні громадських організацій колишнього СРСР, розташованих на території України.

Відповідно до 4.1 Порядку встановлення наявності та розміру корпоративних прав держави в майні господарських організацій, заснованих на змішаній формі власності, та підготовки їх до приватизації (далі - Порядок), затвердженого наказом Фонду державного майна України від 24.07.2007 № 1229, частка держави в статутному (пайовому) капіталі Підприємства (далі - частка держави) визначається виходячи з розміру державних внесків, які були здійснені при створенні Підприємства (далі - первинні внески) та подальшій його діяльності (далі - додаткові внески): центральними та місцевими органами виконавчої влади за рахунок коштів Державного, Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів; державними підприємствами й установами за рахунок власних коштів; внаслідок злиття за рішенням органів виконавчої влади цілісних майнових комплексів державних підприємств та підприємств інших форм власності або окремих структурних підрозділів таких підприємств; шляхом безоплатної передачі на баланс недержавних підприємств державного майна тощо. Частка держави у статутному фонді Підприємства зменшується відповідно до залишкової вартості майна Підприємства, безоплатно переданого у державну власність.

Згідно із Актом комісії з визначення частки держави у майні Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" від 29.09.2009, затвердженим наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області від 18.11.2011 № 00523 у зазначеному підприємстві наявна державна частка, яка складає 43,7073 % від майна пансіонату. Ринкова вартість цілісного майнового комплексу (у формі діючого підприємства) міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" без включення основних засобів соціально-культурного призначення та без врахування податку на додану вартість станом на 29 лютого 2012 року склала 5 883 тис. грн., а державної частки - 2 571,3 тис. грн.

Наявність державної частки у майні Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" також підтверджено висновком № 512/15-22 від 27.01.2016 судової економічної експертизи, проведеною у даній справі.

Згідно із Витягом з протоколу № 1 Загальних зборів трудового колективу Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" від 08.11.2011 збори вирішили: 1. Визнати недержавним засновником Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" - трудовий колектив в складі 7 чоловік; ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 2. Розподілити частку недержавних засновників в майні Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" в розмірі 56,2927% між трудовим колективом в розмірі - 50% від заробітної плати та 50% від трудового стажу.

Згідно із протоколом № 1 Загальних зборів засновників (учасників) Міжгосподарського пансіонату з лікування "Лісова пісня" від 27.11.2012 було вирішено: 1. Визначити розмір статутного капіталу Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" в сумі 5 883 000 грн.; 2. Розподілити розмір Статутного капіталу Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" в сумі 5 883 000 грн. між засновниками (учасниками) наступним чином: 1. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області частка в майні господарського товариства (відсотки) - 43,7073%, частка в майні господарського товариства (гривень) - 2571300,00грн. Фізичні особи: 1. ОСОБА_9 - 12,0243%, 707390,00 грн. 2. ОСОБА_10 - 11,5494%, 679451,00 грн. 3. ОСОБА_11 - 14,0720%, 827856,00 грн. 4. ОСОБА_12 - 7,6640%, 450873,00 грн. 5. ОСОБА_14 - 5,4900%, 322977,00 грн. 6. ОСОБА_15 - 3,7600%, 221201,00 грн. 7. ОСОБА_16 - 1,7330%, 101952,00 грн. З другого питання порядку денного постановили: 1. Затвердити нову редакцію Статуту Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня". 2. Зобов'язати директора Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" ОСОБА_9 внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців в частині переліку засновників (учасників) пансіонату та їх часток.

19.02.2013 Міжгосподарський пансіонат з лікуванням "Лісова пісня" звернувся до державного реєстратора для проведення державної реєстрації змін до установчих документів. Після вивчення та опрацювання поданих документів державним реєстратором надіслано позивачу повідомлення від 19.02.2013 № 441/01-07 про залишення документів, що поданні для проведення державної реєстрації, без розгляду у зв'язку з тим, що документи подані не в повному обсязі.

На запити Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" роз'яснено, що відповідно до частини третьої статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" у разі внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, подається додатково примірник оригіналу одного із таких документів: рішення про вихід юридичної особи із складу засновників (учасників); заяви фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників); заяви, договору, іншого документа про перехід чи передачу частки учасника у статутному капіталі товариства; рішення уповноваженого органу юридичної особи про примусове виключення засновника (учасника) із складу засновників (учасників) юридичної особи, якщо це передбачено законом або установчими документами юридичної особи. За твердженням реєстратора Міжгосподарський пансіонат з лікуванням "Лісова пісня" не надав жодного з таких додаткових документів.

У серпні 2013 року Міжгосподарський пансіонат з лікуванням "Лісова пісня" звернувся з позовом до Державного реєстратора реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області Борейко Ірини Миколаївни про: - визнання дій "колишнього" державного реєстратора Борщівської районної державної адміністрації та теперішнього державного реєстратора реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції Борейко І.М. щодо залишення документів без розгляду у вчиненні реєстраційної дії щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу Міжгосподарський пансіонат з лікуванням "Лісова пісня", які містяться в Єдиному державному реєстрі, пов'язаних із зміною складу засновників відповідно до загальних зборів засновників від 27.11.2012, неправомірними та незаконними; - зобов'язання державного реєстратора реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції Борейко І.М. прийняти належне у відповідності до чинного законодавства України рішення, а саме: вчинити реєстраційні дії щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу Міжгосподарський пансіонат з лікуванням "Лісова пісня", які містяться в Єдиному державному реєстрі, пов'язаних із зміною складу засновників на підставі поданих документів та протоколу № 15 засідання комісії з визначення частки держави та часток кожного із засновників у майні Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про незаконність дій відповідача, які полягають у залишенні без розгляду документів поданих ними у лютому 2013 року для проведення державної реєстрації змін до установчих документів Міжгосподарський пансіонат з лікуванням "Лісова пісня".

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2014 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 7 жовтня 2014 року, у задоволенні адміністративного позову Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" відмовлено.

Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, з яким погоджується колегія суддів суду касаційної інстанції, про те, що п. п. 1.2, 1.4, 3.1, 3.2, 3.4, 5.1, 5.2, 5.3, 6.2, 7.1 статуту Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" не відповідають вимогам закону та порушують права позивача на участь в управлінні підприємством, а тому підлягають визнанню судом недійсними. Водночас, оскільки вимога про скасування запису в Єдиному державному реєстрі у розділі "перелік засновників (учасників) юридичної особи …" про те, що засновниками міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" є "колективні сільгосппідприємства (господарства-дольовики)" є похідною від первісної та те, що станом на час розгляду даний справи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців України засновниками (учасниками) Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" визначено лише колективні сільгосппідприємства (господарства-дольовики) без визначення розміру їх внеску, при цьому, про державу як засновника (учасника) пансіонату Єдиний державний реєстр відомостей не містить, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про задоволення даної вимоги.

Крім того, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає правомірним висновок судів попередніх інстанцій про підвідомчість даного спору господарським судам, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Пунктом 4 частини 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 ГК України, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У разі якщо суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, або предмет позову не відповідають визначеним пунктом 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України справам, що виникають із корпоративних відносин, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1 ГПК України господарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи (така правова позиція викладена в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Приписами ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, вказана норма встановлює об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга статті 16 ЦК України).

Виходячи із встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, з урахуванням того, що господарські суди, у порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України, всебічно і повно дослідили подані сторонами докази, усім доводам надали обґрунтовану та належну правову оцінку, проаналізували відносини сторін та правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального і процесуального права, відсутні підстави для зміни або скасування рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно до ст. 1115 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Згідно із ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на те, що Перший заступник прокурора Тернопільської області звернувся із даним позовом з порушенням вимог ст. 29 ГПК України та ст. 25 Закону України № 1696-VІІ "Про прокуратуру" відхиляються колегією суддів суду касаційної інстанції, оскільки Перший заступник прокурора Тернопільської області звернувся із даним позовом 13.07.2015, в той час як Закон України № 1696-VІІ "Про прокуратуру" набрав чинності 15.07.2015, тобто після подання позову Першим заступником прокурора Тернопільської області.

Всі інші доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій, та зводяться передусім до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, передбачених ст. ст. 1115, 1117 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого або постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 908/4804/14).

Беручи до уваги межі перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноваження останнього, колегія суддів суду касаційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувані рішення місцевого господарського суду та постанова апеляційного господарського суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міжгосподарського пансіонату з лікуванням "Лісова пісня" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Тернопільської області від 18.05.2016, додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 26.05.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2016 у справі № 921/703/15-г/18 залишити без змін.

Головуючий суддя Н.М. ГУБЕНКО

Судді Т.Л. БАРИЦЬКА

В.І. КАРТЕРЕ