ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2017 р. Справа № 911/159/17

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в особі філії Будівельно-монтажна фірма Укргазпромбуд

до Товариства з обмеженою відповідальністю Нафтогазмонтаж

про стягнення 309 789,85 грн.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1, предст. за дов. від 28.12.2016 № 2-355;

відповідач ОСОБА_2, предст. за дов. від 04.03.2017 №11;

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз в особі філії Будівельно-монтажна фірма Укргазпромбуд (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю Нафтогазмонтаж (відповідач) про стягнення 309 789,85 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що згідно укладеного між сторонами Договору на послуги будівельної техніки № 29/08 від 15.10.2013, акту здачі прийняття робіт від 19.12.2013, позивач виконав, а відповідач прийняв послуги на загальну суму 325 792,94 грн. В подальшому, згідно укладеної між сторонами Угоди про часткове зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.12.2015, розмір заборгованості за вказаним договором зменшився та склав 309 789,85 грн., що також підтверджується актом звірки розрахунків на зазначену суму. Однак, оскільки надані послуги оплачені в повному обсязі не були, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.01.2017 порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 20.02.2017.

Ухвалою суду від 20.02.2017 розгляд справи було відкладено на 13.03.2017, у звязку з неявкою представника відповідача та усним клопотанням позивача про можливе мирне врегулювання спору.

Також на підставі ухвали від 20.02.2017 було продовжено строк вирішення спору на 15 днів.

13.03.2017 в судовому засіданні відповідачем була подана заява про призначення судової будівельно-технічної експертизи щодо встановлення наявності та фактичного розміру грошових зобовязань відповідача перед позивачем, а також факту виконаних робіт.

Позивач в судовому засіданні проти призначення експертизи заперечував.

Згідно ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення (п. 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи").

Якщо особа подала клопотання про призначення експертизи, а інші особи проти клопотання заперечують, суд вирішує клопотання, виходячи з мотивів заявленого клопотання та необхідності використання спеціальних знань для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Розглянувши подану заяву, заслухавши думку позивача, а також дослідивши наявні в матеріалах справи докази з приводу проведення робіт за Договором, зокрема, Акт здачі прийняття робіт від 19.12.2013 та Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.12.2015, суд зазначив про відсутність підстав для призначення судової будівельно-технічної експертизи та задоволення поданої заяви, оскільки підписані та скріплені печатками спірні документи свідчать про факт виконання робіт та наявну заборгованість.

Після того, як судом було відмовлено в призначенні судової будівельно-технічної експертизи, відповідач в даному судовому засіданні заявив наступне клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи Акту здачі-приймання виконаних робіт 19.12.2013 та Угоди про часткове зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.12.2015. В поданій заяві відповідач ставить під сумнів підпис директора ТОВ «Нафтогазмонтаж» ОСОБА_3, а також представника позивача ОСОБА_4

Позивач в судовому засіданні усно проти заявленого клопотання заперечував.

Суд, розглянувши вказану заяву, оглянувши в судовому засіданні зазначені спірні документи не встановив ознак підроблення підпису зазначеної особи, оскільки всі вищеперелічені документи містять вільний зразок підпису, без ознак обведення чи копіювання. Крім того, підпис на Акті, Угоді збігається та є візуально однаковим з підписом на Довіреності представника відповідача, яка видана ТОВ «Нафтогазмонтаж» ОСОБА_3 04.03.2017.

Що ж стосується підпису представника позивача ОСОБА_4, який ставить під сумнів відповідач, то суд зазначає, що у відповідача відсутні будь-які підстави вважати, належить чи не належить вказаний підпис ОСОБА_4, оскільки останній не є співробітником відповідача чи особою, яку він знає; інших доказів, які б обґрунтовували таке припущення, відповідачем не надано. До того ж, як пояснив позивач в судовому засіданні, він особисто може засвідчити належність вказаного підпису саме ОСОБА_4

З урахуванням викладених обставин, судом було відмовлено в задоволенні заяви призначення судової будівельно-технічної експертизи, після чого суд перейшов до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 13.03.2017, за усним клопотанням відповідача для надання часу для подачі відзиву, була оголошена перерва до 20.03.2017.

20.03.2017 до суду відповідачем було подано клопотання в порядку статті 811 ГПК України про розгляд справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у звязку з чим справа слухається за допомогою програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Через канцелярію суду 20.03.2017 (вх. номер 5952/17) відповідачем було подано клопотання про залишення позову без розгляду з посиланням на п.5 ст. 81 ГПК України, з тих підстав, що позивачем не було надано оригінали (для огляду) доданих до позовної заяви документів.

Згідно ст. 36 ГПК України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Так, на вимогу суду, а також задля уникнення сумнів дійсності поданих позивачем до позовної заяви документів, в судовому засіданні 20.03.2017 позивач подав оригінали документів, які були детально оглянуті в судовому засіданні. При цьому, зважаючи на те, що Акт від 19.12.2013 ним подано не було, він заявив усне клопотання про надання додаткового часу для його подачі.

Згідно норм ст. 81 ГПК України залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду, у зв'язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, як це зазначено в п. 4.8 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Зважаючи на те, що обставин, які б перешкоджали подальшому розгляду справи не має, суд клопотання про залишення позову залишив без задоволення, та оголосив в судовому засіданні 20.03.2017 перерву до 27.03.2017.

27.03.2017 позивачем в судовому засіданні було подано для огляду оригінал Акту від 19.12.2013.

27.03.2017 в судовому засіданні відповідач подав заяву про призначення судової технічної експертизи Акту здачі прийняття робіт від 19.12.2015, Угоди про часткове зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.12.2015, Акту звірки розрахунків, зокрема, щодо дійсності даних документів, оскільки за його словами відтиск печатки на зазначених документах ТОВ «Нафтогазмонтаж» не належить.

Позивач проти поданої заяви усно в судовому засіданні заперечував.

Оглянувши відтиск печатки на всіх оригіналах документів, які ставить під сумнів відповідач, а також на Договорі № 29/08, Додатковій угоді до нього та Довіреностях від 07.07.2015 та 04.03.2017, на яких також міститься печатка ТОВ «Нафтогазмонтаж», суд зазначає, що ознак отримання відбитка за допомоги сторонніх предметів, які зовні схожі з печатками, малювання відтиску печатки, наявність нерівномірного розподілу барвника, різної конфігурації знаків, спотворення малюнка, окремих букв та ін., з чого можна було б припустити, що печатки є підробленими та несхожими з печатками, які проставлені на інших документах, що не оспорюються відповідачем, немає.

Крім того, питання про підроблення печатки виникло у відповідача лише в судовому засіданні 27.03.2017. При цьому, раніше відповідач не вказував на будь-які обставини про втрату печатки (викрадення, загублення тощо) чи про те, що він звертався до органів виконавчої влади - поліції з заявою про факт підробки печатки з урахуванням приписів ст. 358 КК України. З урахуванням викладеного, з підстав необґрунтованості та недоведеності, суд відмовив в клопотанні про призначення судової технічної експертизи.

Після того, як судом було відмовлено в задоволенні вказаної заяви, відповідач в судовому засіданні 27.03.2017 подав ще дві заяви про призначення судової почеркознавчої експертизи. В поданих заявах він ставить під сумнів підпис на Акті від 19.12.2013 та Угоді від 30.12.2015 директора ТОВ «Нафтогазмонтаж» - ОСОБА_3, а також в Акті звірки з 01.01.2016 по 31.10.2016 - головного бухгалтера ТОВ «Нафтогазмонтаж» - ОСОБА_5 В Акті від 19.12.2013 знов ставить під сумнів підпис посадової особи позивача ОСОБА_4

Позивач в судовому засіданні проти поданих заявив заперечив та просив відмовити в їх задоволенні.

Суд розглянувши вказані заяви, а також дослідивши оригінали спірних документів, не вбачає підстав для призначення судової почеркознавчої експертизи, у звязку з відсутністю підстав вважати, що підпис будь-якої із цих осіб є підробленим, а тому в задоволенні поданих клопотань відмовив.

Після того, як було відмовлено у задоволенні заяв про призначення експертизи, відповідач в судовому засіданні заявив клопотання про відвід, в задоволенні якого було відмовлено, про що винесено ухвалу 27.03.2017.

Аналізуючи вищевикладені обставини, з урахуванням норм процесуального законодавства, суд зазначає, що стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку (п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» від 23.03.2012 р. № 4).

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі „Смірнова проти України).

Подаючи позов до суду, у звязку з невиконанням умов договору, позивач розраховував на розгляд справи впродовж розумного строку, який ухвалою суду від 20.02.2017 вже було продовжено на 15 днів. При цьому, послідовність дій відповідача, з огляду на викладене вище, дає підстави вважати, що представник лише намагається затягнути судовий процес, що є порушенням норм господарського процесуального права та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

До того ж, під час довготривалого розгляду справи, відповідач жодного разу не скористався правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України та будь-яких інших пояснень по справі, крім заявлених клопотань, які б свідчили про оплату наданих послуг за Договором чи відсутність підстав для задоволення позову, у відповідності до норм процесуального законодавства, не надав.

У судовому засіданні 27.03.2017 року представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Враховуючи положення п. 4 ч. 1 ст. 129 Конституції України, який визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом в межах наданих повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Згідно з ч. 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

27.03.2017 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

15.10.2013 між Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз в особі філії Будівельно-монтажна фірма Укргазпромбуд (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Нафтогазмонтаж (замовник) було укладеного Договір на послуги будівельної техніки (Договір), відповідно до умов якого, виконавець зобовязується надати замовнику послуги компресорною станцією НД-24/120У1 на шасі автомобіля КрАЗ 63221 (надалі механізму) при виконання будівельно-монтажних робіт як на території України, так і за її межами, забезпечити своїми силами його керування та технічну експлуатацію, а замовник зобовязується сплачувати виконавцю вартість наданих послуг.

Відповідно п. 2.1 Договору, сторони визначили, що термін виконання послуг механізму становить три місяці з моменту підписання Договору з правом продовження терміну за згодою сторін.

Згідно п. 3.3 Договору, сума договору становить суму вартості наданих послуг, вказаних в актах приймання-передачі наданих послуг і орієнтовна вартість складає 266 637,00 грн.

Додатковою угодою № 1 від 15.10.2013 до Договору, сторони погодили, що сума наданих послуг складає 325 792, 94 грн.

Як свідчить акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19.12.2013, позивач надав, а відповідач прийняв роботи з послуг компресорної станції НД-24/120Y1 на загальну суму з ПДВ в розмірі 325 792,94 грн.,

Договором встановлено, що замовник щомісячно до 10 числа проводить оплату за надані послуги механізму (п. 3.4). Тобто, з урахуванням викладеного, відповідач в строк до 10.01.2014 (включно) мав здійснити оплату отриманих послуг.

Однак, як зазначив позивач, відповідач повністю за Договором не розрахувався, при цьому відповідно до Угоди про часткове зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.12.2015 р., зобовязання відповідача по оплаті вартості наданих послуг припинені частково у розмірі 16003,09 грн. за виконані згідно акту №1 від 23.12.2015 р. земляні роботи (копія в матеріалах справи). Таким чином, неоплачена вартість отриманих відповідачем послуг склала 309 789,85 грн.

Вказана сума заборгованості підтверджується також Актом звірки розрахунків за період з 01.01.2016 по 31.10.2016, підписаного головними бухгалтерами підприємств та скріпленого їх печатками та Угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 30.12.2015.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем також на адресу ТОВ «Нафтогазмонтаж» було надіслано претензію № 5471/08 від 26.12.2016 р. за адресою: м.Вишневе, вул. Балукова, 23 з вимогою погасити заборгованість в розмірі 309 789,85 грн.

Разом з тим, як зазначив позивач, відповідач не оплатив надані позивачем послуги, у звязку з чим останній був змушений звернутись з позовом до суду.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із статтею 252 Цивільного кодексу України, термін (строк) визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. При цьому строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку (частина третя статті 254 ЦК України).

Зважаючи, що роботи за договором виконані, а строк по оплаті настав, звернення позивача до суду з вимогою про стягнення заборгованості є правомірним.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, відповідачем не спростовані, у звязку з чим вимога про стягнення 309 789, 85 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогазмонтаж» (08133, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Балукова, 23, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» в особі філії «Будівельно-монтажна фірма «Укргазпромбуд» (36002, м. Полтава, вул. Кагамлика, 33а, ) 309 789 (триста девять тисяч сімсот вісімдесят девять) грн. 00 коп. основного боргу та 4 646 (чотири тисячі шістсот сорок шість) грн. 85 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 04.04.2017

Суддя О.В. Щоткін