ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"31" березня 2017 р. Справа № 926/367/14

За скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д» ЛТД» на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», м. Харків

до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д» ЛТД», м. Чернівці

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1, с.Чагор Глибоцького району Чернівецької області

про стягнення заборгованості на предмет іпотеки 5041902,89 грн.

Суддя О.В. Гончарук

Представники:

від стягувача ОСОБА_2

від боржника ОСОБА_3;

від органу ДВС ОСОБА_4

від третьої особи ОСОБА_5

СУТЬ СПОРУ: рішенням господарського суду Чернівецької області від 17.07.2014 у справі №926/367/14 задоволено позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д» ЛТД» про стягнення заборгованості на предмет іпотеки у розмірі 5041902,89 грн.

Вищезазначеним рішенням господарського суду Чернівецької області від 17.07.2014 у справі №926/367/14 (з урахуванням додаткового рішення господарського суду Чернівецької області від 29.07.2014) вирішено в рахунок погашення боргу звернути стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки №8548 від 21.03.2007 та №8548/1 від 05.02.2008, а саме на нерухоме майно: нежилі приміщення (кафе) 1-1 - 1-22, загальною площею 305,6 м2; нежилі приміщення (магазин) 2-1 - 2-5, загальною площею 60,80 м2; нежилі приміщення (магазин) 8-1 - 8-4, загальною площею 60,80 м2; нежилі приміщення (магазин) 9-1 - 9-4, загальною площею 54,4 м2; нежилі приміщення 10-1 - 10-4, загальною площею 55,4 м2; нежилі приміщення 11-1 - 11-4, загальною площею 57,0 м2, що належать ТОВ «Виробничо-торгова компанія «Д+Д» ЛТД» на праві приватної власності та знаходяться за адресою: м. Чернівці, вул. Червоноармійська, 7, для задоволення вимог ПАТ «Укрсиббанк» в сумі 5041902,89 грн., що виникли за кредитними договорами № від 21.03.2007, №0 від 05.02.2008, № від 05.02.2008 укладеними між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_6 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На виконання рішення суду від 17.07.2014, 29.07.2014 господарським судом видано наказ №926/367/14, який ухвалою господарського суду Чернівецької області від 21.03.2016 визнано таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення на предмет іпотеки на загальну суму 664879,27 грн. за договорами про надання споживчого кредиту №0 та №0 від 05.02.2008.

06 грудня 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д» ЛТД» звернулося зі скаргою на дії державного виконавця в якій просить зупинити передачу описаного та арештованого майна на реалізацію за початковою вартістю 6 710 322,00 грн., яка була визначена згідно оцінки майна від 10.11.2016 у виконавчому провадженні №48013712 про примусове виконання наказу господарського суду Чернівецької області №926/367/14 від 29.07.2014; визнати недійсними та скасувати звіт про оцінку майна проведеної 10.11.2016 суб'єктом оціночної діяльності-суб'єктом господарювання ОСОБА_7 у виконавчому провадженні №48013712 про примусове виконання наказу господарського суду Чернівецької області №926/367/14 від 29.07.2014.

Ухвалою від 06.12.2016 розгляд скарги призначено до розгляду у судовому засіданні за участю представників всіх учасників виконавчого провадження на 15.12.2016.

13 грудня 2016 року від стягувача через канцелярію господарського суду надійшов відзив на скаргу (вх. №4500), в якому він скаргу вважає безпідставною та просить її відхилити.

Ухвалою від 15.12.2016 за клопотанням божника відкладено розгляд скарги на 19.01.2017.

Ухвалою від 19.01.2017 у справі №926/367/14 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз, а провадження у справі зупинено до закінчення проведення судової експертизи у справі №926/367/14 та надходження її висновку до господарського суду Чернівецької області.

На вирішення судової експертизи судом поставлено питання про визначення ринкової вартості майна, а саме нежилих приміщень (кафе) 1-1 - 1-22, загальною площею 305,6 м2; нежилих приміщень (магазину) 2-1 - 2-5, загальною площею 60,80 м2; нежилих приміщень (магазину) 8-1 - 8-4, загальною площею 60,80 м2; нежилих приміщень (магазину) 9-1 - 9-4, загальною площею 54,4 м2; нежилих приміщень 10-1 - 10-4, загальною площею 55,4 м2; нежилих приміщень 11-1 - 11-4, загальною площею 57,0 м2, що належать товариству з обмеженою відповідальність «Виробничо-торгова компанія «Д+Д»ЛТД» на праві приватної власності та знаходяться за адресою: м. Чернівці, вул. Червоноармійська, 7, станом на 10.11.2016.

Ухвалою від 13.03.2017 поновлено провадження у справі в частині розгляду скарги на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області (вх.№4364) та призначено її розгляд на 22.03.2017.

Ухвалою суду від 22.03.2017 за клопотанням представника стягувача розгляд скарги відкладено на 27.03.2017.

У судовому засіданні 27.03.2017 за усним клопотанням представника боржника оголошено перерву до 31.03.2017.

На день розгляду скарги, 31.03.2017, представник боржника наполягає на задоволенні поданого через канцелярію господарського суду клопотання про уточнення скарги, в якому просить визнати незаконними дії державного виконавця щодо визначення вартості майна, що знаходяться по вул. Героїв Майдану (колишня вул. Червоноармійська), 7 у м. Чернівці, відповідно до звіту про оцінку майна від 10.11.2016 року, складеного ТОВ «Буковина-Експерт» у виконавчому провадженні №48013712 про примусове виконання наказу Господарського суду Чернівецької області №926/367/14 від 29.07.2014 року; визнати недійсним та скасувати звіт про оцінку майна, що знаходиться по вул. Героїв Майдану (колишня вул. Червоноармійська), 7 у м. Чернівці, складеного ТОВ «Буковина-Експерт» у виконавчому провадженні №48013712 про примусове виконання наказу Господарського суду Чернівецької області №926/367/14 від 29.07.2014 року.

Представник третьої особи підтримав зазначене клопотання боржника.

Представник органу ДВС відніс розгляд цього питання на розсуд суду.

Представник стягувача проти задоволення клопотання боржника заперечує, зазначаючи, що в такому випадку фактично змінюється предмет скарги, що не є допустимим після початку слухання скарги по суті.

У відповідності до п.п. 3.11., 3.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» Господарським процесуальним кодексом України, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Право заявника на зміну предмета позову може бути реалізовано лише до початку розгляду господарським судом справи по суті.

Враховуючи, що Господарським процесуальним кодексом України, не передбачено прав учасників виконавчого провадження на уточнення вимог скарги, зазначене клопотання розцінюється як часткова зміна предмета скарги, однак у задоволенні цього клопотання слід відмовити, оскільки воно подано після початку розгляду скарги по суті.

У судовому засіданні 31.03.2017 представник боржника наполягає на задоволенні вимог скарги з підстав, зазначених у скарзі та у додаткових письмових поясненнях до скарги.

При цьому представник боржника просить суд звернути увагу на те, що у відповідності до частини 5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», результатом оцінки майна є саме звіт про оцінку майна, законність якого і визначена скаржником як предмет скарги.

Крім того, для проведення оскаржуваної оцінки майна, державному виконавцю необхідно було залучити субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання, а призначений державним виконавцем експерт ОСОБА_7, таким статусом не володіє, а відтак, і проведена ним оцінка нерухомого майна боржника, є недійсною.

Представник третьої особи підтвердив та підтримав зазначені представником боржника обставини справи та підстави для задоволення вимог скарги.

Представник органу державної виконавчої служби заперечує проти скарги, посилаючись на обставини зазначені ним у відзиві на скаргу та просить суд звернути увагу на те, що ним в процесі здійснення оцінки майна боржника, дотримано усіх вимог чинного на той час законодавства України.

Представник стягувача проти задоволення заперечує, посилаючись на зазначені у відзиві на скаргу обставини.

Заслухавши пояснення представників, ознайомившись зі скаргою, доданими учасниками виконавчого провадження матеріалами скарги та матеріалами справи, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 17.07.2014 у справі №926/367/14 задоволено позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгова компанія «Д+Д» ЛТД» про стягнення заборгованості на предмет іпотеки у розмірі 5041902,89 грн.

Вищезазначеним рішенням господарського суду Чернівецької області від 17.07.2014 у справі №926/367/14 (з урахуванням додаткового рішення господарського суду Чернівецької області від 29.07.2014) вирішено в рахунок погашення боргу звернути стягнення на предмет іпотеки за договорами іпотеки №8548 від 21.03.2007 та №8548/1 від 05.02.2008, а саме на нерухоме майно (надалі нерухоме майно боржника): нежилі приміщення (кафе) 1-1 - 1-22, загальною площею 305,6 м2; нежилі приміщення (магазин) 2-1 - 2-5, загальною площею 60,80 м2; нежилі приміщення (магазин) 8-1 - 8-4, загальною площею 60,80 м2; нежилі приміщення (магазин) 9-1 - 9-4, загальною площею 54,4 м2; нежилі приміщення 10-1 - 10-4, загальною площею 55,4 м2; нежилі приміщення 11-1 - 11-4, загальною площею 57,0 м2, що належать ТОВ «Виробничо-торгова компанія «Д+Д» ЛТД» на праві приватної власності та знаходяться за адресою: м. Чернівці, вул. Червоноармійська, 7, для задоволення вимог ПАТ «Укрсиббанк» в сумі 5041902,89 грн., що виникли за кредитними договорами № від 21.03.2007, №0 від 05.02.2008, № від 05.02.2008 укладеними між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_6 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

На виконання рішення суду Чернівецької області від 17.07.2014, 29.07.2014 господарським судом видано наказ №926/367/14, який ухвалою господарського суду Чернівецької області від 21.03.2016 визнано таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення на предмет іпотеки на загальну суму 664879,27 грн. за договорами про надання споживчого кредиту №0 та №0 від 05.02.2008.

03 липня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області винесено постанову ВП№48013712 про відкриття виконавчого провадження за наказом №926/367/14 від 29.07.2014.

08 липня 2015 року державним виконавцем накладено арешт на нерухоме майно боржника.

Згідно з висновком товариства з обмеженою відповідальністю «Буковина-Експерт», викладеним у звіті про оцінку майна від 03.03.2016, вартість нерухомого майна боржника становила 6125780 грн.

За заявою боржника, 19.04.2016 державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання (рецензента) ОСОБА_8 (свідоцтво оцінювача №29 від 23.10.1995, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №3334 від 22.02.2005).

Згідно з рецензією на звіт про оцінку майна, здійсненою ОСОБА_8 11.05.2016, звіт від 03.03.2016 не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватись з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків.

13 травня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (ОСОБА_9П.) винесено постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ОСОБА_10, (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності від 16.12.2013 за №15723/13, дійсний до 16.12.2016) експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу №926/367/14.

Експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ОСОБА_10 зобовязано виправити зазначені у рецензії експерта ОСОБА_8

Експерта попереджено, що за відмову або ухилення від дачі висновку чи за дачу завідомо неправдивого висновку, він несе відповідальність згідно із законодавством України.

Згідно зі звітом про оцінку майна від 10.11.2016 (оскаржуваний звіт), вартість нерухомого майна боржника, що знаходиться у м. Чернівці на вул. Героїв Майдану, 7, становить 6710322 грн.

У листі за №3056/04-16 від 22.11.2016 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області ОСОБА_9 повідомлено сторін про результати визначення вартості нерухомого майна боржника, які зазначені у звіті про оцінку майна від 10.11.2016.

У цьому ж листі за №3056/04-16 від 22.11.2016 державним виконавцем також повідомлено сторін, що у разі з незгодою з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XVI від 21.04.1999 (в редакції закону, чинній на час призначення первинної оцінки) визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з частиною 3 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XVI від 21.04.1999 державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

У відповідності до частини 4 статті 58 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XVI від 21.04.1999 у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

За приписами статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна). Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.

Частинами 3-5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VII від 02.06.2016 (в редакції закону, чинній на час визначення оскаржуваних результатів оцінки майна) передбачено, що у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

З вимог вищезазначених норм статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VII від 02.06.2016 вбачається, що визначення вартості майна боржника це окрема процесуальна дія державного виконавця, яка в залежності від предмета оцінки або виходячи з складності такої оцінки, здійснюється державним виконавцем з урахуванням ним ринкових цін на майно або з урахуванням вартісних та інших показників відображених у звіті субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання.

Водночас, згідно з статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є лише документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. В цілому, звіт з оцінки майна за своєю суттю, не є юридичною формою рішення суб'єкту оціночної діяльності, а є письмовим документом, що носить інформативно-аналітичний характер: описуються база та мета оцінки, містяться розрахунки, аналіз інформації, аналітичні дослідження, за результатом яких готується висновок про ринкову вартість об'єкту оцінки.

При цьому, статтею 1212 Господарського процесуального кодексу України (в діючій редакції цієї статті на час звернення зі скаргою) передбачено можливість оскарження сторонами виконавчого провадження виключно дій чи бездіяльності органів Державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень.

Таким чином, у господарському суді в порядку статті 1212 Господарського процесуального кодексу України можуть оскаржуватися дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби щодо визначення вартості чи оцінки майна, а також підлягають оскарженню результатами визначення вартості майна (оцінка), оформлені відповідним звітом про оцінку майна.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання

Способи захисту, передбачені статтею 16 ЦК України, за своїм змістом є видами матеріально-правових вимог, які може заявити особа в суді.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З урахуванням цього в п. 10 ч. 2 статті 16 ЦК України формулюється загальне правило про можливість пред'явлення на захист порушеного цивільного права вимоги про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Також у вказаній статті зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 20 Господарського кодексу України як спосіб захисту прав суб'єктів господарювання передбачено визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єктів господарювання або споживачів.

Виходячи із зазначених норм, господарські суди розглядають на загальних підставах справи у спорах про визнання недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям такого акта.

Звіт про оцінку майна не є актами державного чи іншого органу та не може бути предметом самостійного оскарження в господарському суді. Зазначений документ не є нормативно правовим актом, оскільки не встановлює, не змінює і не скасовує норми права та неодноразово не застосовуються; не є актом ненормативного характеру (індивідуальними актами), оскільки він не породжує права та обов'язки.

Водночас, результати визначення вартості майна або оцінка майна, оформлені звітом про оцінку майна оскаржуються до господарського суду в порядку статті 1212 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, боржник, звертаючись до суду з скаргою на дії державного виконавця, всупереч вимог статей 1212 ГПК України та 57 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VII від 02.06.2016, як предмет вимоги скарги визначав звіт про оцінку майна від 10.11.2016, виконаний товариством з обмеженою відповідальністю «Буковина-Експерт» на замовлення відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду України від 06.04.2016 у справі №3-242гс-16 не спростовують факт вибору ним неправильного способу захисту можливого порушеного права, оскільки у вказаній постанові оцінені інші правовідносини та відсутні посилання на будь-які нормативно-правові акти, якими визначено право на оскарження в судовому порядку письмового документу інформативно-аналітичного характер, яким є звіт про оцінку майна.

Вищезазначені висновки не звільняють господарський суд від обовязку перевірки законності дій державного виконавця щодо визначення результатів вартості нерухомого майна боржника.

Згідно з вимогами Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна готується відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національних стандартів з оцінки, ОСОБА_9 оцінки та нормативних актів Фонду державного майна України.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України).

Згідно із статтею 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

В матеріалах справи містяться звіти про незалежну оцінку нерухомого майна боржника від 28.11.2016, які не приймаються судом до уваги, оскільки вони виконані на замовлення боржника без погодження з іншими учасниками виконавчого провадження.

Крім того, в матеріалах справи міститься висновок Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за №406-411 від 03.03.2017, у відповідності до якого загальна вартість нерухомого майна боржника становить 20444620 грн.

У пункті 18 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» зазначено, що у перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з'ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства у призначенні та проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; компетентність експерта, якщо проведення судової експертизи доручено окремій особі, і чи не вийшов він за межі своїх повноважень; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Так, надаючи оцінку експертному висновку №406-411 від 03.03.2017, судом встановлено, що у відповідності до частини 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому ОСОБА_11, використовуються в інших національних стандартах.

ОСОБА_11 (п. п. 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт №2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою КМУ від 28.10.2004 №1442, є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Згідно з п. 17. Національного стандарту №2 у звіті про оцінку майна та у висновку про вартість об'єкта оцінки оцінювач відображає факт про включення або невключення до ринкової вартості суми податку на додану вартість. Оціночні процедури, пов'язані з визначенням ринкової вартості, здійснюються з урахуванням включення або невключення до неї суми податку на додану вартість.

Пунктом 28. Національного стандарту №2 передбачено, що у разі продажу майна у строк, який є значно коротшим від строку експозиції подібного майна, переважно визначається його ліквідаційна вартість, якщо інше не передбачено законодавством. Для використання ліквідаційної вартості як бази оцінки необхідно проводити додаткове дослідження відповідності умов продажу об'єкта оцінки, для якого проводиться оцінка, типовим для ринку умовам продажу подібного майна. Визначення ліквідаційної вартості здійснюється на основі інформації щодо подібних угод з подібним майном.

Одним із способів визначення ліквідаційної вартості є застосування до визначеної ринкової вартості об'єкта оцінки знижувальних коефіцієнтів у порядку, встановленому законодавством, з метою стимулювання попиту потенційних покупців до придбання об'єкта оцінки.

Згідно з п.п. 36, 37 Національного стандарту №2 оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення. З метою обґрунтування остаточного висновку про вартість об'єкта оцінки результати оцінки, отримані із застосуванням різних методичних підходів, зіставляються шляхом аналізу впливу принципів оцінки, які є визначальними для мети, з якою проводиться оцінка, а також інформаційних джерел на достовірність результатів оцінки. Неможливість або недоцільність застосування певного методичного підходу, пов'язана з повною відсутністю чи недостовірністю необхідних для цього вихідних даних про об'єкт оцінки та іншої інформації, окремо обґрунтовується у звіті про оцінку майна. Національними стандартами можуть передбачатися також інші випадки обмежень щодо застосування певних методичних підходів для визначення ринкової вартості та неринкових видів вартості об'єктів оцінки. Застереження та обмеження щодо використання результатів оцінки об'єкта оцінки зазначаються у звіті про оцінку майна.

Враховуючи, що у висновку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №406-411 від 03.03.2017 не відображено факту включення або невключення до ринкової вартості оціненого майна суми податку на додану вартість; не враховано, що строки продажу майна в процедурі виконавчого провадження, є значно коротшими від строку експозиції подібного майна; застосовано лише один методичний підхід (порівняльний) без належного підтвердження достовірності інформаційних джерел для проведення оцінки (наведені в висновку оголошення тільки з Інтернет-ресурсу «OLX» можуть бути поданими будь-якими особами, в тому числі, не власниками майна, недобросовісними особами, тощо), суд не може його врахувати як беззаперечний доказ завищення вартості майна боржника.

Одночасно, ознайомившись зі звітом про оцінку майна від 10.11.2016, судом встановлено, що скаржником у своїй скарзі не наведено обґрунтованих фактів невідповідності цього оскаржуваного звіту вимогам Національних стандартів, а доводи скаржника щодо невірного визначення результатів вартості нерухомого майна, фактично зводяться лише до обставини, повязаної з неналежністю субєкта здійснення такої оцінки та спростовуються наступним.

Субєктами оціночної діяльності за приписами частини 1 статті 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» є суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Звіт про оцінку майна від 10.11.2016 підписано оцінювачем ОСОБА_10, який, крім цього, є директором товариства з обмеженою відповідальністю «Буковина-експерт».

Зазначене товариство з обмеженою відповідальністю «Буковина-експерт»

визначено у звіті як виконавець звіту, а власне звіт засвідчений, крім підпису ОСОБА_10, відтисками мокрої печатки цієї юридичної особи.

Таким чином, особа, яка оцінювала майно (ОСОБА_10М.), є оцінювачем субєкта господарювання оціночної діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «Буковина - Експерт», з наявними сертифікатом субєкта оціночної діяльності, кваліфікаційним свідоцтвом оцінювача, виданими Фондом державного майна України, а також зареєстрованим в Державному реєстрі субєктів оціночної діяльності. Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача згідно з частинами 1 та 4 статті 15 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» є документом, який підтверджує достатній фаховий рівень підготовки оцінювача ОСОБА_10 для проведення оцінки майна та дозволяє здійснювати таку оцінку.

Крім того, в матеріалах справи міститься договір про проведення незалежної оцінки від 23.03.2016, укладений між головним територіальним управлінням юстиції у Чернівецькій області та ТОВ «Буковина-Експерт» в особі директора ОСОБА_10 Предметом цього договору сторони визначили незалежну оцінку вартості нерухомого майна боржника та у обумовили термін дії договору до 31.12.2016 або до повного виконання своїх зобовязань сторонами.

Тобто, в будь-якому випадку, оскаржувана оцінка майна боржника проводилась субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання на підставі постанов державного виконавця та відповідного договору.

Таким чином, господарським судом встановлено, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області взято до уваги та дотримано вимоги статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XVI від 21.04.1999 та статті 57 Закону «Про виконавче провадження» №1404-VII від 02.06.2016 щодо дотримання порядку визначення вартості майна боржника, а боржником в свою чергу не доведено факту завищення вартості його нерухомого майна у звіті від 10.11.2016.

Інші доводи боржника та третьої особи спростовуються вищезазначеними обставинами справи та вимогами наведеного законодавства України.

Враховуюче викладене в цілому, за наслідками розгляду скарги суд дійшов висновку про необхідність її відхилення.

Щодо вимоги боржника про зобов'язання органу державної виконавчої служби зупинити виконавчі дії по організації та проведенню прилюдних торгів, то суд розцінює зазначену вимогу як забезпечення скарги.

Розглянувши вказану вимогу, суд встановив, що згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження від 26.12.2003 №14 та п. 9.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» №9 від 17.10.2012 у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, ст.ст. 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, п.п. 1 - 3, 5, 6, 9 ч. 1 ст. 63, ст. 64, розділів XI, XII, XIIІ ГПК України тощо.

При цьому розділ Х ГПК України, яким визначено порядок забезпечення позову, до переліку положень Кодексу, які можуть застосовуватися при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб ДВС, не входить, а тому зазначена вимога залишається судом без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання боржника про часткову зміну предмета скарги.

2. Вимогу скарги боржника про визнання недійсним та скасування звіту про оцінку майна проведену 10.11.2016 суб'єктом оціночної діяльності-суб'єктом господарювання ОСОБА_7 у виконавчому провадженні №48013712 про примусове виконання наказу господарського суду Чернівецької області №926/367/14 від 29.07.2014, відхилити.

3. Вимогу скарги про зупинення передачі описаного та арештованого майна на реалізацію за початковою вартістю 6 710 322,00 грн., яка була визначена згідно оцінки майна від 10.11.2016 у виконавчому провадженні №48013712 про примусове виконання наказу господарського суду Чернівецької області №926/367/14 від 29.07.2014, залишити без розгляду.

4. Копії ухвали направити учасникам виконавчого провадження у даній справі.

Суддя О.В. Гончарук