Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "21" березня 2017 р. Справа № 906/151/17

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представника позивача: Шаповалова Д.В.- дов. № 2 від 30.01.2017 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсталь-груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські пелети"

про стягнення 43050,00грн.

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 43050,00 грн. заборгованості за договором поставки № 52 від 03.11.2015.

Ухвалою від 22.02.2017 суд порушив провадження у справі та призначив до розгляду на 21.03.2017.

Представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві. Вказав, що заборгованість відповідача не змінилась та становить 43050,00 грн.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про причини його неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно на належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 21).

Відповідно до абз.1 п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте, правом на участь в судовому засіданні не скористався, господарський суд Житомирської області визнає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами у справі, відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

03.11.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецсталь-Груп" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські пелети" (покупець, відповідач) укладено договір поставки № 52 (а.с. 9-12).

Відповідно до п. 1.1. договору, постачальник зобов'язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей товар.

Згідно п. 1.2 договору, найменування, асортимент, одиниця виміру та загальна кількість товару, строк оплати та поставки товару, зазначені в специфікації, рахунках і накладних, які є невід'ємними частинами цього договору.

За приписами п. 2.1 договору, ціна договору на момент його підписання становить 1000000,00 грн.

Пунктом 2.3. договору встановлено, що покупець оплачує товар на підставі видаткових накладних або виставлених рахунків.

Ціна на продукцію обумовлюється сторонами в специфікаціях (додатках) до договору (п. 2.4 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору, оплата за договором здійснюється покупцем на умовах вказаних в специфікації.

03.11.2015 позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату товару в сумі 43050,00 грн. (а.с. 14).

Відповідач вказаний рахунок не оплатив, проте позивач поставив останньому товар на загальну суму 43050,00грн., що підтверджується видатковою накладною № 192 від 05.11.2015 та довіреністю № 2 від 04.11.2015 на отримання товару (а.с. 13,15).

Відповідач поставлений позивачем товар також не оплатив, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 43050,00 грн., що стало підставою звернення до суду з даним позовом з метою захисту свого порушеного права.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки № 52 від 03.11.2015.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, матеріалами справи підтверджується факт поставки відповідачу товару на загальну суму 43050,00грн., що вказує на належне виконання зобов'язання з боку позивача.

Відповідач факт отримання товару на зазначену суму 43050,00 грн. не оспорив, відтак у останнього виник кореспондуючий обов'язок щодо оплати отриманого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з умов договору поставки конкретного строку проведення розрахунків після поставки товару сторонами у договорі не визначено, специфікація на товар, який поставлявся також в матеріалах справи відсутня.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, яка є спеціальною нормою, яка регулює порядок проведення розрахунків при виникненні між суб'єктами господарювання правовідносин купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як наголошувалось вище, факт поставки товару відповідачу має місце, отже виходячи з норм ст. 692 ЦК України відповідач повинен був провести оплату отриманого товару на наступний день після отримання, тобто 06.11.2015. Таким чином, з 07.11.2015 має місце прострочка в оплаті отриманого товару.

Доказів погашення заборгованості перед позивачем у вказаній сумі матеріали справи не містять. Станом на день звернення з позовом до суду та на день вирішення спору в суді, заборгованість відповідача не змінилась та становить 43050,00 грн.

Нормою ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 43050,00 грн. є обґрунтованими, заявленими згідно з вимогами чинного законодавства, підтвердженими належними та допустимими доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські пелети" (11604, м.Малин, вул. Огієнко,55, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецсталь-Груп" (25014, м. Кропивницький, вул. Аерофлотська, буд.28, )

- 43050,00 грн. основного боргу;

- 1600,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 23.03.17

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2- позивачу (рек. з повід)

3- відповідачу (рек. з повід.)