РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2017Справа №910/1311/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до про Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬБАМАР» стягнення заборгованості у розмірі 61 460 грн. 41 коп.
Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі також - «Позивач») звернулась до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬБАМАР» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 61 460 грн. 41 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 04.07.2016 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬБАМАР» (Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №2, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування (оренду) нежитлове приміщення, площею 44,20 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 та належать Орендодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Додатковою угодою від 19.09.2016 року до Договору оренди нежитлового приміщення №2 від 04.07.2016 року Сторони дійшли згоди розірвати договір з 19.09.2016 року. Як зазначає Позивач, Відповідач неналежним чином виконує свої зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати орендних платежів за серпень 2016 року. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість по орендній платі у розмірі 57 500 грн. 00 коп. перед Позивачем. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬБАМАР» пеню у розмірі 3 960 грн. 41 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2017 року порушено провадження у справі № 910/1311/17, судове засідання призначено на 08.02.2017 року.

08.02.2017 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 27.01.2017 року не виконав. В судовому засіданні представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 27.01.2017 року.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати докази на підтвердження оплати заборгованості за Договором №2 від 04.07.2016 року у розмірі 57 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2017 року відкладено розгляд справи на 22.02.2017 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

22.02.2017 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати письмові пояснення з посиланням на належні докази щодо можливості Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 самостійно змінювати призначення платежу, визначене Товариством з обмеженою відповідальністю "АЛЬБАМАР" при здійсненні оплати за Договором №2 від 04.07.2016 року як "оренда за серпень" та зарахування суми у розмірі 57 500,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за липень 2016 року з урахуванням ще й того, що в п. 1.4 Додаткової угоди від 19.09.2016 року сторони узгодили, що заборгованість Орендаря за вересень становить 57 500,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2017 року відкладено розгляд справи на 23.03.2017 року, у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

09.03.2017 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, якою просив Суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬБАМАР» заборгованість за вересень 2016 року у розмірі 57 500 грн. 00 коп.

В судове засідання 23 березня 2017 року представники Сторін не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою про відкладення справи в судовому засіданні 22.02.2017 року та відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 22.02.2017 року у справі № 910/1311/17, представник Відповідача вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

За змістом пункту 32 інформаційного листа №01-08/530 від 29.09.2009р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», якщо відмітка про відправку, зроблена у встановленому порядку на першому примірникові процесуального документа, оформлена відповідним чином, вона, як правило, є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначається про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання.

Відповідно до інформації розміщеної на веб-сайті Міністерства юстиції України, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬБАМАР» є 01004, АДРЕСА_2.

Суд зазначає, що Ухвали Господарського суду міста Києва у справі № 910/1311/17 направлялись на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬБАМАР», зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України.

Згідно з абзацем 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, Суд приходить до висновку, Позивач та Відповідач про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Суд, розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 09.03.2017 року, зазначає наступне.

Згідно із п. 3.11 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, об'єднання позовних вимог, зміну предмета або підстав позову.

В даному випадку Заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 09.03.2017 року, фактично є заявою про зміну предмету позову.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК. (п.3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції")

Враховуючи вищевикладене, Суд приймає Заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до розгляду.

Відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що Позивач та Відповідач були належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представників Позивача та Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 23 березня 2017 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

04.07.2016 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬБАМАР» (Орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення №2, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування (оренду) нежитлове приміщення, площею 44,20 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 та належать Орендодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Об'єкт оренди передається Орендарю у термін не пізніше 5 днів після укладення цього Договору з Актом прийому - передачі, в якому сторони зазначають характеристику й технічний стан об'єкта оренди та показання приборів обліку на момент передачі, який є невід'ємною частиною цього Договору. (п.2.1 Договору)

Відповідно до п.3.2 Договору орендна плата за один місяць користування загальною площею об'єкта оренди становить 57500 грн. 00 коп.

Згідно з п.3.4 Договору орендну плату Орендар незалежно від наслідків його господарської діяльності сплачує наперед щомісячно не пізніше 10 числа кожного місяця, що передує оренді, в безготівковому порядку на поточний рахунок Орендодавця, згідно виставленого рахунку (акту виконаних робіт).

У п.3.8 Договору передбачено, що підтвердженням виконання сторонами обов'язків за даним Договором є Акти виконаних робіт, які надаються Орендодавцем, складаються та підписуються сторонами щомісячно, не пізніше 5 числа кожного місяця, наступного за місяцем у якому були надані послуги та сплачені платежі.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що у випадку неналежного виконання Орендарем своїх зобов'язань по сплаті орендної плати, Орендар сплачує неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення №2 від 04.07.2016 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв у строкове платне користування (оренду) нежитлове приміщення, площею 44,20 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується Актом приймання - передачі орендованого нежилого приміщення від 04.07.2016 року.

Крім того, на виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення №2 від 04.07.2016 року Орендодавець надав послуги, а Орендар в свою чергу прийняв надані послуги з оренди нежитлового приміщення за серпень 2016 року - вересень 2016 року, що підтверджується Актами здачі - прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000009 на суму 57 500 грн. 00 коп., №ОУ-0000010 на суму 57 500 грн. 00 коп., а загалом на суму в розмірі 115 000 грн. 00 коп., проте Відповідач здійснив лише орендну плату за серпень 2016 року у розмірі 57 500 грн. 00 коп., що підтверджується випискою по рахунку Позивача.

Додатковою угодою від 19.09.2016 року до Договору оренди нежитлового приміщення №2 від 04.07.2016 року Сторони дійшли згоди розірвати договір з 19.09.2016 року.

Відповідно до п.1.4 Додаткової угоди у зв'язку з розірванням Договору оренди заборгованість Орендаря по договору оренди складає 57500 грн. (орендна плата за вересень), яку він зобов'язується сплатити.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення №2 від 04.07.2016 року Орендар повернув, а Орендодавець в свою чергу прийняв нежитлове приміщення, площею 44,20 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується Актом приймання - передачі орендованого нежилого приміщення від 19.09.2016 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість по орендній платі за вересень 2016 року у розмірі 57 500 грн. 00 коп. перед Позивачем з урахуванням Заяви про зміну предмету позову від 09.03.2017 року, яка прийнята Судом до розгляду. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬБАМАР» пеню у розмірі 3 960 грн. 41 коп.

15.09.2016 року Позивач надіслав на адресу Відповідача лист №2 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 57 500 грн. 00 коп., що підтверджується фіскальними чеками від 15.09.2016 року, який залишено без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору оренди нежитлового приміщення №2 від 04.07.2016 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України). Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення №2 від 04.07.2016 року Орендодавець передав, а Орендар в свою чергу прийняв у строкове платне користування (оренду) нежитлове приміщення, площею 44,20 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується Актом приймання - передачі орендованого нежилого приміщення від 04.07.2016 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Крім того, на виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення №2 від 04.07.2016 року Орендодавець надав послуги, а Орендар в свою чергу прийняв надані послуги з оренди нежитлового приміщення за серпень 2016 року - вересень 2016 року, що підтверджується Актами здачі - прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000009 на суму 57 500 грн. 00 коп., №ОУ-0000010 на суму 57 500 грн. 00 коп., а загалом на суму в розмірі 115 000 грн. 00 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, проте Відповідач здійснив оплату лише за серпень 2016 року у розмірі 57 500 грн. 00 коп., що підтверджується випискою по рахунку Позивача.

Додатковою угодою від 19.09.2016 року до Договору оренди нежитлового приміщення №2 від 04.07.2016 року Сторони дійшли згоди розірвати договір з 19.09.2016 року.

Відповідно до п.1.4 Додаткової угоди у зв'язку з розірванням Договору оренди заборгованість Орендаря по договору оренди складає 57500 грн. (орендна плата за вересень), яку він зобов'язується сплатити.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення №2 від 04.07.2016 року Орендар повернув, а Орендодавець в свою чергу прийняв нежитлове приміщення, площею 44,20 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується Актом приймання - передачі орендованого нежилого приміщення від 19.09.2016 року, який оформлений належним чином та підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬБАМАР» перед Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 за Договором оренди нежитлового приміщення №2 від 04.07.2016 року за вересень 2016 року становить 57 500 грн. 00 коп.

Однак, Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи не було додано належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем заборгованості перед Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 по орендній платі у розмірі 57 500 грн. 00 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату по орендній платі в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі у розмірі 57 500 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь пеню по орендній платі за загальний період прострочки з 11.07.2016 р. по 01.10.2016 р. у розмірі 3 960 грн. 41 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року)

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що у випадку неналежного виконання Орендарем своїх зобов'язань по сплаті орендної плати, Орендар сплачує неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв»язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання за період з 11.07.2016 р. по 01.10.2016 р. у розмірі 3 960 грн. 41 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у заявленому Позивачем розмірі, оскільки відповідно до норм статті 83 Господарського процесуального кодексу України суд позбавлений можливості самостійно виходити за межі заявлених позовних вимог. При цьому, Суд зазначає, що Позивачем невірно визначений початок перебігу прострочки Відповідача, оскільки Позивачем не враховано, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.5 ст. 254 Цивільного кодексу України). За таких підстав, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню пеня за загальний період прострочення з 12.07.2016 р. по 01.10.2016 р. у розмірі 3 960 грн. 41 коп.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬБАМАР» на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість у розмірі 57 500 грн. 00 коп. та пеня у розмірі 3 960 грн. 41 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬБАМАР» (01004, АДРЕСА_2, Ідентифікаційний код юридичної особи 40612473) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (09117, АДРЕСА_1, Ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість у розмірі 57 500 (п'ятдесят сім тисяч п'ятсот) грн. 00 коп., пеню у розмірі 3 960 (три тисячі дев'ятсот шістдесят) грн. 41 (сорок одна) коп. та судовий збір у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 27 березня 2017 року.

Суддя О.В. Чинчин