ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"29" березня 2017 р.Справа № 916/316/17

За позовом: Комунального підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області;

до відповідача: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім";

про стягнення 13671,16 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 01-0.5.1/696 від 05.07.2016р.;

від відповідача: не з`явився.

У судовому засіданні було оголошено перерву відповідно до ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області звернулося до господарського суду з позовною заявою до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім", в якій, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 01.03.2017р. (а.с.45), просить суд стягнути з останнього заборгованість у розмірі 13671,16 грн., з яких 10549,31 грн. пені; 1991,30 грн. інфляційних втрат; 1130,55 грн. 3 % річних, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 3811,24 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря №231-Ж678 від 26.09.2012р., в результаті чого у нього виникла заборгованість зі сплати наданих послуг у розмірі 240411,74 грн., на яку позивачем було нараховано пеню, а також інфляційні втрати та 3 % річних (ст. 625 ЦК України) у розмірах, що заявлені до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.02.2017р. порушено провадження у справі №916/316/17 із призначенням розгляду в засіданні суду 01.03.2017р.

У судовому засіданні 01.03.2017р. з урахуванням заявленого представником відповідача клопотання про відкладення розгляду справи, невиконання вимог ухвали суду, а також з огляду на необхідність додаткового дослідження доказів, оголошено перерву до 29.03.2017р.

24.03.2017р. до канцелярії суду від відповідача надійшли заперечення проти позову (а.с.60), згідно яких останній, фактично, не заперечуючи проти нарахованого позивачем розміру 3 % річних та інфляційних втрат, запевняє про здійснення їх оплати відповідачем в найближчий час.

Щодо нарахованої КП "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області пені, відповідач, з урахуванням погашення ним суми основного боргу, який існував впродовж незначного проміжку часу, просить зменшити її розмір до одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Крім того, вказаним клопотанням відповідач просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності його представника.

У судове засідання 29.03.2017р. зявився представник позивача, який під час розгляду справи по суті в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням їх зменшення, просив суд задовольнити їх.

При цьому заперечував проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені, зазначивши, що в рамках розгляду інших судових справ за позовами газопостачальних організацій з позивача також стягуються штрафні санкції за несвоєчасну сплату поставленого газу.

Між тим, зауважив, що неустойка може бути стягнута лише з юридичних осіб, оскільки з населення зазначений вид штрафних санкцій не стягується.

Відтак, позивач зазначає, що для покриття штрафних санкцій перед постачальниками газу він і змушений стягувати неустойку у вигляді пені з юридичних осіб.

Представник відповідача в засідання суду не зявився, про місце та час розгляду справи був цілком обізнаний, про що свідчить відповідна розписка від 01.03.2017р., що наявна в матеріалах справи (а.с.56).

Водночас, як вже було зазначено вище відповідач просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, надані в ході розгляду справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків: .

Відповідно п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ч. 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли в силу укладеного між ними договору про постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря № 231-Ж678 від 26.09.2012р. (а.с.9-11), за умовами п. 1.1 якого Комунальне підприємство "Іллічівськтеплоенерго", яке в подальшому змінило своє найменування на Комунальне підприємство "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області (Енергопостачальна організація) зобовязується постачати Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім" (Споживачу) вчасно та відповідної якості теплову енергію на опалення та гаряче водопостачання в обсягах відповідно до договору, а Споживач зобовязується своєчасно сплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 5.1 договору, облік споживання теплової енергії проводиться: по обєктах, на яких встановлені прилади обліку теплової енергії по цим приладам обліку, по обєктах, які не мають приладів обліку розрахунковим способом згідно проектним навантаженням.

Відповідно до п. 5.4 договору, межа балансової та експлуатаційної відповідальності сторін вказана в додатку № 2 до цього договору та не може бути змінена в односторонньому порядку.

Періодичні повірка засобів обліку води і теплової енергії проводиться у строк, що не перевищує одного місяця (п. 5.5 договору).

Пунктом 6.5 договору встановлено, що сплата за теплову енергію Споживачем здійснюється щомісячно по рахункам Енергопостачальної організації протягом 3 банківських днів від часу отримання рахунку.

Договір набуває чинності з 01.10.2012р. та діє до 01.10.2013р. (розділ 10.1 договору).

Пунктом 10.4 договору сторони погодили, що договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення.

Приймаючи до уваги відсутність доказів, які могли б свідчити про намір будь-якої сторони припинити дію договору, суд зазначає, що вказаний договір станом на день розгляду спору є діючим.

Як встановлено судом при розгляді справи №916/316/17, на виконання умов вказаного договору позивачем в період з жовтня 2016р. по грудень 2016р. відповідачу було надано послуги по теплопостачанню, вартість яких в порушення вимог п. 6.5 договору була сплачена останнім несвоєчасно та лише частково, у звязку із чим у Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім" виникла заборгованість у розмірі 240411,74 грн., яка в подальшому в процесі розгляду справи було сплачена обєднанням в повному обсязі.

Пунктом 7.2. договору сторони погодили, що Споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію пеню у розмірі - 1 % належної до оплати суми за кожний день прострочення, якщо Споживач є субєктом підприємницької діяльності;

- подвійної облікової ставки Національного банку України для інших споживачів.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та матеріальної шкоди.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України прямо вказано на те, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано спеціальним законом - Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", згідно з ст. ст. 1, 3 якого розмір пені за прострочку платежу, що встановлюється за згодою сторін, обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому, згідно із ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом при перевірці розрахунку пені (а.с.15-16) встановлено правильність її нарахування.

Разом з тим, відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Норми матеріального права, а саме ст. 233 ГК України, яка цілком кореспондується із ч.3 ст. 551 ЦК України встановлює, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Правовий аналіз вказаних статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, суд, виходячи з збалансованості інтересів обох сторін, враховує здійснення відповідачем погашення суми основного боргу, а також і той факт, що наявність будь-яких збитків, викликаних простроченням відповідача, позивачем не доведена та подібні вимоги позивачем не заявлялися.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що Обєднання співвласників є не прибутковою організацією, а юридичною особою, створеною власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна, суд вважає за необхідне та доцільне, користуючись правом, наданим ст.83 ГПК України, зменшити розмір пені, що підлягає стягненню, до 5 000 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних у сумі 1130,55 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1991,30 грн. суд вказує наступне.

Згідно частини статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат (а.с.17,18-19) також погоджується з ними, як такими, що здійснені методологічно та арифметично правильно, у звязку із чим вимоги позивача про стягнення з ОСББ „Наш дім 3% річних та інфляційних втрат у заявлених розмірах підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судового збору, суд виходить з того, що відповідно до п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, судовий збір покладається на відповідача у розмірі 1600 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Наш дім" (68003, Одеська область, (м. Іллічівськ), Чорноморськ, вул. Першого травня, буд. 19, ) на користь Комунального підприємства "Чорноморськтеплоенерго" Чорноморської міської ради Одеської області (68002, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Торгова, буд. 2-А, ) пеню у розмірі 5000 /пять тисяч/ грн. 00 коп.; 3 % річних у сумі 1130 /одна тисяча сто тридцять/ грн. 55 коп.; інфляційні втрати у сумі 1991/одна тисяча девятсот девяносто одна/ грн. 30 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 /одна тисяча шістсот/ грн. 00 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03 квітня 2017 р.

Суддя Ю.М. Щавинська