ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Справа № 905/2173/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддяЯценко О.В.,
СуддіБакуліна С.В., Корсак В.А.
розглянувши матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод"
на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.12.2016
у справі№ 905/2173/16
Господарського судуДонецької області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Менінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" (попереднє найменування Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Україна")
доПублічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування"
простягнення 20 184 016,31 грн.
в засіданні взяли участь представники:

- позивача:Панченко Ю.В.
- відповідача:Соловйова Н.В.
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Менінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" (позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування" (відповідач) 19 944 696,80 грн, з яких: 10 809791,35грн. - заборгованість за поставлений товар, пеня в сумі 1 525 058,09 грн., інфляційні витрати в сумі 6 978 311,72 грн., 3% річних в сумі 631 535,64 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 07.09.2016 р. (суддя Гринько С.Ю.) позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування", , м. Краматорськ, 84306, Донецька область, вул. Орджонікідзе, 6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Україна", , м. Маріуполь Донецька область, 87534, пр. Нахімова, 116-А заборгованість в сумі 10809791,35 грн., пеню в розмірі 281675,50 грн., інфляційні втрати 6879449,64 грн., 3% річних в розмірі 668256,02 грн., судові витрати в розмірі 206700,00 грн.

Суд дійшов висновку, що відповідач неналежно виконав грошове зобов'язання, борг складає на момент розгляду справи 10 809 791,35 грн., який визнаний відповідачем після перевірки розрахунку сторонами; відповідно до умов п. 7.2 договору, враховуючи додаткову угоду від 07.02.2014 року, господарський суд задовольняє вимогу позивача щодо стягнення суми боргу в розмірі 10 809 791,35 грн. з відповідача у повному розмірі та вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 6 879 449,64 грн. і 3% річних в розмірі 668 256,02 грн.

В решті заявленої суми до стягнення відмовлено за недоведеністю.

Крім того, господарський суд вважав можливим зменшити розмір пені на 80%, стягнув з відповідача 281 675,50 грн.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.12.2016 р. (судді: Зубченко І.В., Марченко О.А., Радіонова О.О.) рішення Господарського суду Донецької області від 07.09.2016 р. змінено.

Абзац другий резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції:

"Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування" (вул. Орджонікідзе, б.6 , м. Краматорськ, Донецька область, 84306, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" (вул.Заводська, б.1, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50057, ) заборгованість в сумі 10 369 617,79 грн., пеню в розмірі 293 489,42 грн., інфляційні в розмірі 634 415,15 грн., 3% річних в розмірі 652 014,10 грн., судові витрати в розмірі 135 667,29 грн."

В іншій частині рішення господарського суду залишити без змін.

Відстрочити виконання рішення господарського суду Донецької області від 07.09.2016 р. у справі № 905/2173/16 до 30.04.2017 р.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" (вул.Заводська, б.1, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50057, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Краматорський завод важкого верстатобудування" (вул. Орджонікідзе, б.6 , м.Краматорськ, Донецька область, 84306, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 78 135,99 грн.

Апеляційний господарський суд на підставі оцінки доказів, здійснивши власні розрахунки сум, що заявлені до стягнення, дійшов висновків про задоволення позовних вимог, змінивши на підставі проведених розрахунків суми, що підлягають стягненню.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду, врахувавши умови договору щодо встановлення ціни на товар в еквіваленті до іноземної валюти (долару США) (п. 1.1 додаткової угоди), вважала, що встановлення в такий спосіб ціни товару, а також передбачене додатковою угодою коригування суми фактично здійсненого покупцем платежу з урахуванням доларового еквіваленту на дату такого платежу - є узгодженим сторонами способом нівелювання знецінення національної валюти, тому дійшла висновку, що стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості, визначеної в іноземній валюті, не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні).

Таким чином, при обчисленні сум, що підлягають стягненню на користь позивача, суд першої інстанції невірно застосував положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції в частині невідкоригованої вартості за поставлений товар, оскільки сторони узгодили спосіб та порядок відшкодування втрат постачальника від знецінення національної валюти шляхом підписання відповідних коригувань до видаткових накладних, що в загальному порядку забезпечено приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, враховуючи матеріальний стан обох сторін, судова колегія вважала наведені відповідачем обставини такими, що ускладнюють виконання судового рішення, тому вирішила відстрочити виконання рішення суду до 30.04.2017р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" в касаційній скарзі просить постанову апеляційного господарського суду скасувати частково з підстав порушення норм матеріального права та процесуального права, змінивши резолютивну частину та стягнути з відповідача заборгованість в сумі 10 369 617,79 грн., пеню в розмірі 293 488,42 грн., інфляційні в розмірі 692811,95 грн., 3% річних в розмірі 652 014,10 грн..

Заявник не оспорює розрахунок суми заборгованості, 3% річних та штрафні санкції по всіх спірних специфікаціях, а також інфляційні втрати по специфікаціях №№ 11, 12/1, 13, 17, 18, 21, однак вважає, що апеляційним господарським судом невірно розраховано інфляційні втрати за специфікаціями №№19, 20/1, 22/2, 23-28, 29/1, порушив ст.ст. 533, 625 ЦК України, оскільки будь-які розрахунки за договором сторони повинні здійснювати виключно в національній валюті - гривні.

За твердженням заявника заборгованість у спірних правовідносинах визначена в національній валюті, тому наявні правові підстави для нарахування та стягнення індексу інфляції на таку заборгованість.

Ухвалою від 06.03.2017 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі головуючого судді - Яценко О.В., суддів - Бакуліної С.В., Поляк О.І. касаційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" прийнята до провадження, справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 23.03.2017.

Розпорядженням щодо автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.03.2017 у зв'язку з відпусткою судді Поляк О.І. призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у справі.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів для розгляду справи визначено колегію у складі суддів Яценко О.В., Бакуліна С.В., Корсак В.А..

Ухвалою Вищого господарського суду України від 23.03.2017 розгляд справи відкладено на 30.03.2017.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку судові акти, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірним у розглядуваному випадку є вимоги про стягнення інфляційних втрат за спірними специфікаціями, тому висновки апеляційного господарського суду перевіряються в оскаржуваній частині.

Судом встановлено, що 31.05.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Україна" (далі - постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Краматорський завод важкого верстатобудування" (далі - покупець) було укладено договір поставки №13/05-590 (далі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов'язується передати, а покупець - прийняти та оплатити металопродукцію ( далі - товар) на умовах, передбаченим даним договором.

Згідно з п.2.1 виробник товару, кількість, асортимент товару вказується сторонами в специфікаціях до даного договору. Специфікації на товар, оформлений належним чином, підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін, складають невід'ємну частину даного договору (далі - специфікації).

Пунктом 4.3 договору сторони визначили, що ціна товару, яка вказана у специфікації не підлягає зміні за умови оплати покупцем 100% вартості товару по даній специфікації і дотримання покупцем строків, встановлених для оплати товару, а також у випадку, якщо проти проведеної оплати покупцем не заявлені будь-які заперечення постачальника.

Відповідальність за договором закріплена в 7 розділі договору. Так, пунктом 7.2 визначено, що за порушення строків оплати вартості товару, який постачається за даним договором та/або вартості витрат упаковки, вказаної в п.4.1.1 даного договору, та/або вартості витрат, передбачених даним договором, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, який діяв в період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочки. Пеня нараховується за кожен день прострочки.

Пунктом 11.7 сторони узгодили, що за всіма видами зобов'язань та відповідальності сторін встановлюється загальний строк позовної давності в три роки.

Даний договір, відповідно до п.11.6 діє до 31.12.2013р. Додатковою угодою від 10.12.2013р. строк дії договору №13/05-590 від 31.05.2013р. продовжено до 31.12.2014р.

Договір підписаний обома сторонами без зауважень та скріплений печатками підприємств.

Крім того, сторонами підписано додаткову угоду від 07.02.2014р. до договору поставки №13/05-590 від 31.05.2013р., відповідно до якої сторони встановили, що ціна на товар встановлюється в еквіваленті до іноземної валюти (долару США) і вказується в специфікаціях до договору (п.1.1).

Пунктом 1.5 угоди встановлено, що у випадку, якщо сума фактично здійсненого покупцем платежу (у гривні) за конкретний товар, перерахована із гривні в доларовий еквівалент за курсом долара на дату фактичної оплати цього товару, менше вартості цього товару перерахованого із гривні в доларовий еквівалент за курсом долара на дату підписання специфікації, більш ніж на 3%, то вказана в специфікації ціна товару підлягає коригуванню.

Коригування ціни товару в гривні оформляється шляхом складання постачальником коригування до видаткової накладної та коригування до податкової накладної на дату здійснення платежу покупцем.

Пунктом 1.6 передбачено, що покупець зобов'язаний здійснити оплату корегування до видаткової накладної впродовж 15 календарних днів з дати складання постачальником відповідного корегування. При здійсненні платежу покупець зобов'язаний сплатити 100% вартості товару, зазначеного в корегуванні до видаткової накладної, в тому числі ПДВ.

Додатковою угодою від 13.03.2014р. пункт 1.3 додаткової угоди від 07.02.2014р. викладено в наступній редакції: " 1.3 З 13 березня 2014 року курс долара США відносно гривні України відповідає курсу продажу долара США на Межбанку на конкретну дату, який публікується на веб-сайті в мережі Інтернет http://minfin.com.ua/ (далі по тексту - курс долара)

З встановлених обставин справи вбачається, що сторонами до договору підписувалися специфікації, зокрема: № 1 від 17.06.2013 р., № 2 від 02.07.2013 р., №3 від 18.06.2013 р., № 4 від 23.07.2013 р., № 4/1 від 14.10.2013 р., № 5 від 23.07.2013 р., № 6 від 29.08.2013 р., № 7 від 29.08.2013 р., № 8 від 07.11.2013 р., № 9 від 07.11.2013 р., № 10 від 07.11.2013 р., № 11 від 09.12.2013 р., № 12/1 від 13.01.2014 р., № 13 від 26.12.2013 р., № 14 від 10.02.2014р., № 16 від 10.02.2014 р., № 17 від 05.03.2014 р., № 18 від 05.03.2014 р., № 19 від 05.03.2014 р., № 20/1 від 28.03.2014 р., № 21 від 28.03.2014 р., № 22/2 від 22.04.2014р., № 23 від 22.04.2014р., № 24 від 28.04.2014р., № 25 від 28.03.2014р., № 26 від 22.04.2014р., № 27 від 22.04.2014р., № 28 від 22.04.2014р., № 29/1 від 12.01.2015р. та поставлявся товар. Порушення Публічним акціонерним товариством "Краматорський завод важкого верстатобудування" умов договору №13/05-590 від 31.05.2013 р. в частині здійснення повних та своєчасних розрахунків за отриманий товар стало підставою звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Україна" з відповідним позовом до суду.

Відповідно до норм ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Надаючи оцінку спірних правовідносин, апеляційний господарський суд вказав, що укладаючи додаткову угоду від 07.02.2014 р., сторони погодили, що при наданні постачальником покупцю відстрочення платежу по договору ціна на товар встановлюється в еквіваленті до іноземної валюти (долару США) і вказується у специфікаціях до договору (п. 1.1 додаткової угоди).

Зокрема, названою додатковою угодою визначено, якщо сума фактично здійсненого покупцем платежу (в гривнях) за конкретний товар, перерахована із гривні у доларовий еквівалент по курсу долара на дату фактичної оплати цього товару, менше вартості цього товару, перерахованого із гривні у доларовий еквівалент по курсу долара на дату підписання, більше ніж на 3%, то вказана у специфікації ціна товару підлягає коригуванню.

Коригування ціни товару в гривні оформлюється шляхом складання постачальником коригування до видаткової накладної і коригування до податкової накладної на дату здійснення платежу покупцем ( п. 1.5 додаткової угоди).

Покупець зобов'язаний здійснити оплату коригування до видаткової накладної в межах 15 календарних днів з дати складання постачальником відповідного коригування.

На підставі наведених обставин апеляційний господарський суд правомірно вважав, що встановлення ціни товару в еквіваленті до іноземної валюти (долару США), а також передбачене додатковою угодою коригування суми фактично здійсненого покупцем платежу з урахуванням доларового еквіваленту на дату такого платежу - є узгодженим сторонами способом нівелювання знецінення національної валюти.

За своєю правовою природою визначення ціни товару в іноземній валюті (так само і в еквіваленті до іноземної валюти, що коригується станом на момент здійснення оплати товару) спрямовано на забезпечення майнового права та інтересу кредитора отримати погоджену вартість майна незважаючи на інфляційні процеси національної валюти.

Законодавством не заборонено визначити ціну договору в іноземній валюті, яка буде залежати від курсу відповідної валюти.

При цьому, в даному випадку визначальним є факт встановлення сторонами договору такого еквіваленту ціни, тому твердження скаржника, що в спірному випадку заборгованість визначена в національній валюті та, що розрахунок сторонами має здійснюватися виключно в національній валюті на правильність правового висновку суду не впливає, значення для кваліфікації спірних правовідносин не має, тому підстав вважати зобов'язання сторін гривневим не має.

Таким чином, касаційна інстанція погоджується з наданою апеляційним господарським судом кваліфікацією спірних відносин, визнає вірним застосування положення ст. 625 ЦК України щодо стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції в частині невідкоригованої вартості за поставлений товар, оскільки сторони узгодили спосіб та порядок відшкодування втрат постачальника від знецінення національної валюти шляхом підписання відповідних коригувань до видаткових накладних.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Доводи скарги слід відхилити з викладених мотивів.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками апеляційного господарського суду, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового акту не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.12.2016 залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.12.2016 у справі № 905/2173/16 Господарського суду Донецької області залишити без змін.

Головуючий суддяО.В. Яценко

СуддіС.В. Бакуліна
В.А. Корсак