УХВАЛА

27 березня 2017 року Справа № 913/67/17

Провадження №4/913/67/17

За позовом

Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію, м. Київ

до 1- відповідача-Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів ГЕМОПЛАСТ, м. Білгород-Дністровський Одеської області

до 2-відповідачаПублічного акціонерного товариства Стахановський вагонобудівний завод, м. Кадіївка Луганської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

про стягнення 10018630 грн. 01 коп.

Суд у складі колегії суддів: Старкова Г.М. (головуючий суддя), ОСОБА_2, ОСОБА_1 судді.

Секретар судового засідання помічник судді Наумова В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_3, довіреність № 3-2421110/244 від 17.01.2017;

від 1-відповідача - ОСОБА_4, довіреність № 01/371 від 21.02.2015;

ОСОБА_5, наказ № 172-к від 05.05.2014;

ОСОБА_6, довіреність № 1-ю від 13.01.2017;

від 2-відповідача - представник не прибув;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб - представник не прибув.

На підставі клопотання судді Старкової Г.М. про призначення судової колегії від 24.03.2017 у звязку із складністю розгляду справи № 913/67/17, у відповідності до ст. ст. 2-1, 4-6 Господарського процесуального кодексу України, згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 24.03.2017 для розгляду справи № 913/67/17 сформовано колегію у складі суддів: Старкова Г.М. головуючий суддя, ОСОБА_2, ОСОБА_1 судді.

Розгляд справи починається заново в разі зміни складу суду, а отже, спочатку починається й перебіг строку вирішення спору. Продовження цього строку можливе у порядку і з підстав, зазначених у частині третій статті 69 ГПК України (абзац 3 п. 3.8 постанови Пленума Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

В С Т А Н О В И В :

Суть спору: Публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредит звернулося до господарського суду Луганської області з позовною заявою до 1-відповідача - Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів ГЕМОПЛАСТ, 2-відповідача Публічного акціонерного товариства Стахановський вагонобудівний завод, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, за якою просить суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009 у сумі 2156684 грн. 95 коп., а також просить стягнути з 1-відповідача заборгованість за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009 в сумі 7861945 грн. 06 коп.

В судовому засіданні 27.03.2017 присутні повноважні представники позивача та 1-відповідача.

Відповідач-2 та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача правом на участь у судовому засіданні 27.03.2017 не скористались.

На адресу господарського суду Луганської області 24.03.2017 (згідно штампу вхідний № 2133/17) від представника позивача надійшли письмові пояснення № б/н від 23.03.2017, за якими позивач надає розрахунок заявлених до стягнення сум. Вказані пояснення судом розглянуті та долучені до матеріалів справи з усіма доданими документами.

Також, на адресу господарського суду Луганської області 27.03.2017 (згідно штампу вхідний № 2158/17) надійшли заперечення на відзив на позовну заяву № б/н від 27.03.2017, за якими позивач, зокрема, зазначає, що з моменту відкликання банківської ліцензії у позивача, дія кредитного договору в частині нарахування та отримання відсотків за користування кредитним договором не припинилася, оскільки ані Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, ані іншими законодавчими актами не передбачено припинення зобовязання сторін за кредитним договором у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання ліцензії та відкриття ліквідаційної процедури стосовно банку.

Відповідно до вимог п. 4-1 ст. 46 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Крім того, позивач вказує на те, що 11.07.2014 набрали чинності зміни до абз. 2 п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю, згідно з якими неплатоспроможні комерційні банки, ліквідацію яких здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, мають право здійснювати валютні операції без ліцензії Національного банку України з дотриманням законодавства України про систему валютного регулювання і валютного контролю з метою здійснення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Таку правову позицію підтримує Вищий господарський суд України в своїх постановах у справах: № 902/92/16 від 19.10.2016, № 912/3777/15 від 21.06.2016.

Таким чином, позивач вважає, що має право нараховувати відсотки та штрафні санкції після відкликання банківської ліцензії. Вказані заперечення судом розглянуті та долучені до матеріалів справи з усіма доданими документами.

Представник Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів ГЕМОПЛАСТ в судовому засіданні 27.03.2017 надав клопотання №01/572 від 24.03.2017 про зупинення провадження у справі № 913/67/17 на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України.

В обґрунтування клопотання 1-відповідач зазначає, що ПАТ Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів ГЕМОПЛАСТ, звернулося з позовною заявою до господарського суду м. Києва, де відповідачем є ПАТ Банк Фінанси та Кредит в особі уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію - ОСОБА_7, про внесення змін до спірного договору щодо перенесення строків виконання зобовязання до 01.03.2020. Ухвалою господарського суду м. Києва провадження у справі № 910/3119/17 за вищевказаним позовом порушено та розгляд справи призначено на 28.03.2017.

Відповідач-1 зазначає, що у разі задоволення господарським судом м. Києва позовних вимог про внесення змін до спірного договору у справі № 910/3119/17 будуть відсутні підстави для задоволення господарським судом Луганської області даного позову у справі № 913/67/17.

На думку 1-відповідача, розгляд справи № 913/67/17 неможливий до винесення рішення у справі № 910/3119/17.

Враховуючи викладене, 1-відповідач просить суд зупинити провадження у справі №913/67/17 до набрання законної сили рішення суду у справі №910/3119/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів ГЕМОПЛАСТ до Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі уповноваженої особи ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_7 про внесення змін до спірного договору.

Представник позивача в судовому засіданні 27.03.2017 надав заперечення на клопотання 1-відповідача про зупинення провадження у справі № 913/67/17, за якими просить суд відмовити у задоволенні клопотання 1-відповідача про зупинення провадження у даній справі. Вказані пояснення судом розглянуті та долучені до матеріалів справи з усіма доданими документами.

Розглянувши клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі, суд відмовляє в його задоволенні з огляду на наступне.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Крім того, в п. 3.16. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції розяснено, що статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Суд зазначає, що у справі № 913/67/17 наявна достатня кількість матеріалів та доказів для встановлення усіх об'єктивних обставин справи, надання належної правової оцінки доказам у справі, для подальшої належної кваліфікації спірних правовідносин, а розгляд господарським судом м. Києва справи № 910/3119/17 не спричинює неможливість розгляду даної господарської справи.

У зв'язку з чим, суд відмовляє в задоволенні клопотання 1-відповідача ПАТ Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів ГЕМОПЛАСТ про зупинення провадження у справі № 913/67/17 на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України.

Також, представник 1-відповідача в судовому засіданні 27.03.2017 надав клопотання № 01/569 від 27.03.017, за яким просить суд:

1. Призначити у справі № 913/67/17 судову економічну експертизу, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21).

2. На вирішення експертів поставити наступні питання:

- яка сума основного боргу по тілу кредиту у валютах кредиту станом на дату подання позову та в який період вона виникла?

- який розмір заборгованості позичальника по сплаті відсотків за користування кредитним коштами за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009 з урахуванням додаткових угод до нього станом на дату подання позову та в який період вона виникла?

- який розмір заборгованості позичальника по сплаті пені за несвоєчасне погашення основної суми боргу та відсотків за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009 з урахуванням додаткових угод до нього станом на дату подання позову?

- чи відповідають наявні у матеріалах справи розрахунки заборгованості позичальника (сума основного боргу, сума простроченої заборгованості по відсоткам, пеня за несвоєчасне погашення основної суми боргу по кредиту, відсоткам) перед банком умовам укладеного договору про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009 з урахуванням додаткових угод до нього станом на дату подання позову?

- яка сума заборгованості підлягає стягненню з позичальника з урахуванням приписів чинного законодавства?

3. Зобов'язати сторони надати в розпорядження експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України на його вимогу всі документи, що будуть потрібні для проведення експертизи.

4. Матеріали справи №913/67/17 надіслати до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

5. Зупинити провадження у справі №913/67/17 до проведення Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз судової економічної експертизи (або до дачі висновку чи повідомлення про неможливість проведення такої експертизи), та повернення матеріалів вказаної справи до суду.

В обґрунтовування поданого клопотання відповідач-1 зазначає, що в матеріалах даної справи наявні взаємно суперечливі докази, а саме - надані сторонами розрахунки нібито наявної заборгованості позивача є різними (не співпадають ні періоди, ні розміри нарахування відсотків та пені), а також те, що для вирішення справи по суті необхідно встановити точну суму стягуваної заборгованості.

Розглянувши клопотання відповідача-1 про призначення судової економічної експертизи, суд відмовляє в його задоволенні з огляду на наступне.

Згідно ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідач-1 в своєму клопотанні посилається на те, що в матеріалах справи наявні взаємно суперечливі докази, а надані сторонами розрахунки позивача є різними. В розрахунках не співпадають періоди, а також розміри нарахування відсотків та пені. Крім того, відповідач-1 зазначає, що необхідно встановити точну суму стягуваної заборгованості.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В абзаці 2 п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012 Про деякі питання практики призначення експертизи розяснено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що у даному випадку не вбачається необхідності в проведенні судової економічної експертизи, оскільки надані докази можна оцінити, тому суд відмовляє в задоволенні даного клопотання.

Представник 1-відповідача у судовому засіданні 27.03.2017 надані письмові пояснення №01/574 від 24.03.2017, за якими, зокрема, зазначає, що з предявленим позовом не згоден частково, оскільки позивачем неправомірно були нараховані відсотки за користування кредитом за період після відкликання його банківської ліцензії, по-друге, позивачем необґрунтовано було нараховані і предявлені до примусового стягнення штрафні санкції (пеня).

Щодо неправомірного нарахування відсотків 1-відповідач зазначає, що між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_5 Фінанси та Кредит (як позикодавцем) (далі - позивач або кредитор) з однієї сторони, та ПАТ Гемопласт (далі - відповідач або позичальник) з іншої, було укладено договір про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009.

Додатковою угодою від 30.01.2014 було визначено кінцевий термін повернення кредитних коштів 14 лютого 2016 року згідно з графіком погашення кредитної лінії.

Надалі, рішенням Виконавчої дирекції ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2015 Про початок процедури ліквідації AT Банк Фінанси та Кредит та делегування повноважень ліквідатора банку розпочато процедуру ліквідації ПАТ Банк Фінанси та Кредит в період з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року включно.

В той же час, як можна встановити за наданим позивачем доказом (розрахунок), з грудня 2015 року, після відкликання банківської ліцензії та початку процедури його ліквідації, позивач неправомірно продовжував здійснювати нарахування відсотків за кредитним договором

Відповідно до частини 3 статті 91 Цивільного кодексу України, юридична особа може здійснювати окремі види діяльності, перелік яких встановлюється законом, після одержання нею спеціального дозволу (ліцензії).

Структура банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків визначені Законом України Про банки і банківську діяльність.

Згідно ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність банк, це - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Юридична особа, яка має намір здійснювати банківську діяльність, зобов'язана протягом року з дня державної реєстрації подати Національному банку України в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України, документи для отримання банківської ліцензії (ст. 19 Закону України Про банки і банківську діяльність).

Відповідно до статті 1 Закону України Про банки і банківську діяльність, банківська ліцензія, це - документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність.

Статтею 47 Закону України Про банки і банківську діяльність встановлено, що банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг.

До банківських послуг, зокрема належать розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ, зокрема, належать банки; фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб встановлено правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження ОСОБА_1 гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції ОСОБА_1 щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Пунктом 6 частини 1 статті 2 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб визначено, що ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 48 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі ОСОБА_1 з дня початку процедури ліквідації банку здійснює зокрема повноваження органів управління банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, з дня призначення уповноваженої особи фонду, банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

У відповідності до ч. 9 ст. 17 Закону України Про банки і банківську діяльність, забороняється здійснювати банківську діяльність без отримання банківської ліцензії.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних правових норм, можна зробити висновок, що з моменту відкликання банківської ліцензії та початку ліквідації ПАТ Банк Фінанси та кредит фактично втратив статус банку та фінансової установи в цілому, його банківська діяльність припинилася, в зв'язку з чим, втратив право на надання банківських та будь-яких інших фінансових послуг, зокрема щодо кредитування фізичних осіб та відповідне нарахування відсотків по кредитам.

Таким чином, в силу наведених положень законодавства відкликання банківської ліцензії (початок процедур ліквідації банку) означає і припинення позивачем як банком нарахування відсотків за кредитним договором, зважаючи на неможливість здійснення будь-яких банківських операцій, а тому нарахування і вказування у розрахунку заборгованості сум нарахованих відсотків до погашення із грудня 2015 року - є необґрунтованим і неправомірним, а тому суду слід відмовити у задоволенні позову в цій частині.

Таким чином, на думку 1-відповідача, вимоги позивача щодо стягнення відсотків за спірним договором задоволенню не підлягають.

Щодо неправомірного нарахування пені 1-відповідач зазначає, що кінцевий строк виконання зобовязання за кредитним договором 14.02.2016.

Відповідно до п. 7.1. кредитного договору п. 7.1. За прострочення повернення кредитних коштів та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується в разі порушення позичальником термінів платежів, передбачених п.п. 2.4., 2.5., 3.4., З.6., 4.5., 6.1., 8.3. цього договору, а також будь-яких інших термінів платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитними коштами.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідач-1 також посилається на п. 2.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань від 17.12.2013 №14, в якому розяснено що щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Тобто, керуючись п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, постановою Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 та п. 7.1. кредитного договору право на нарахування пені у позивача виникло 15.02.2016.

Так, Публічне акціонерне товариство Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів ГЕМОПЛАСТ визнає заявлені позовні вимоги частково в сумі 6952272 грн. 06 коп., з яких заборгованість за кредитом в сумі 4397948 грн.00 коп., заборгованість за відсотками в сумі 2554324 грн. 06 коп. Вказані пояснення судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

На підставі викладеного, з урахуванням невиконання сторонами в повному обсязі вимог ухвал господарського суду Луганської області від 12.01.2017, від 30.01.2017, від 13.02.2017, від 27.02.201, від 14.03.2017 та від 21.03.2017 у справі № 913/67/17, що в свою чергу унеможливлює вирішення спору по суті, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, розгляд справи слід відкласти.

Відповідно до п. 2 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у разі неподання витребуваних доказів.

Керуючись ст. ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Розгляд справи відкласти на 12 квітня 2017 року об 11 год. 30 хв.

2. Судове засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Луганської області за адресою: м. Харків, проспект Науки, 5, в каб. № 204 /суддя Старкова Г.М./.

3. Зобовязати позивача надати до суду:

- письмові пояснення, належні та допустимі докази підстав нарахування відсотків за спірним договором за користування кредитом з урахуванням постанови Про початок процедури ліквідації АТ Банк Фінанси та Кредит від 18.12.2015;

- довідку про стан заборгованості 1-відповідача за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009 на день розгляду справи, з зазначенням посад, прізвищ, осіб, які підписали довідку та скріплену печаткою підприємства (довідку надати у судове засідання);

- листування з 2-відповідачем стосовно невиконання позичальником ПАТ Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів ГЕМОПЛАСТ

умов договору про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009 з усіма змінами та доповненнями, які є його невідємною частиною.

- у разі наявності - докази повного/часткового погашення заборгованості позичальником за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009 (оригінали для огляду в судовому засіданні, належним чином засвідчені копії для доручення до матеріалів справи);

- провести з позичальником звірення розрахунків на день подання позовної заяви, за результатами звірення скласти акт, в якому вказати суму боргу, підписаний повноважними представниками сторін (керівником та бухгалтером), акт звірення у належній формі подати до господарського суду.

У разі неможливості надати суду вищевказані документи, письмові пояснення з цього приводу.

4. Зобовязати 1-відповідача-Публічне акціонерне товариство Підприємство по виробництву медичних виробів з полімерних матеріалів ГЕМОПЛАСТ надати до суду:

- у разі наявності - докази повного/часткового погашення заборгованості позичальником за договором про відновлювальну кредитну лінію № 1300-09 від 16.02.2009 (оригінали для огляду в судовому засіданні, належним чином засвідчені копії для доручення до матеріалів справи);

- прийняти участь у звіренні розрахунків з позивачем, у разі незгоди з сумою позову надати суду контр розрахунок.

У разі неможливості надати суду вищевказані документи, письмові пояснення з цього приводу.

5. Зобовязати 2-відповідача-Публічне акціонерне товариство Стахановський вагонобудівний завод надати до суду:

- відзив на позовну заяву, викладений відповідно до вимог ст.59 ГПК України, документальне і нормативне підтвердження викладених у відзиві доводів, докази направлення копії відзиву позивачу;

- документи на підтвердження правового статусу (свідоцтво про державну реєстрацію, Статут, довідку (виписку) про внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб), належним чином засвідчені копії - до справи, оригінали - для огляду у судове засідання;

- у разі наявності - докази повного/часткового погашення заборгованості позичальником за договором про відновлювальну кредитну лінію 1300-09 від 16.02.2009 (оригінали для огляду в судовому засіданні, належним чином засвідчені копії для доручення до матеріалів справи).

У разі неможливості надати суду вищевказані документи, письмові пояснення з цього приводу.

6. Зобов'язати третю особу яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надати:

- відомості про погашення заборгованості позичальником за договором про відновлювальну кредитну лінію №1300-09 від 16.02.2009 (оригінали для огляду в судовому засіданні, належним чином засвідчені копії для доручення до матеріалів справи);

- письмові пояснення, за якими визначити правильну назву спірного договору.

Явка представників сторін в судове засідання на їх розсуд.

Звернути увагу учасників судового процесу на необхідність дотримання вимог ч.2 ст.36 Господарського процесуального кодексу України про подання письмового доказу в оригіналі або належним чином засвідченій копії. Крім того, пунктом 5.27 Національного стандарту України Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003) передбачено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів Згідно з оригіналом, назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії; засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Зобовязати сторін надати витребувані судом матеріали до канцелярії суду за три дні до дати судового засідання.

Довести до відома позивачу, що у разі ненадання господарському суду без поважних причин витребуваних документів або незявлення його представника у судове засідання, позов відповідно до п.5 ч.1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України може бути залишений без розгляду.

Розяснити відповідачу, що у разі ненадання відзиву на позов та витребуваних судом документів, справа згідно зі ст.75 Господарського процесуального кодексу України може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Довести до відома сторін, що відповідно до п.5 ст.83 Господарського процесуального кодексу України суд має право стягнути в доход Державного бюджету України з винної сторони штраф у розмірі до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ухилення від вчинення дій, покладених судом на сторону.

Інформація про дату та час судового засідання додатково розміщена на сторінці суду офіційного веб-порталу Судова влада в Україні в мережі Інтернет (http://lg.arbitr.gov.ua/).

Головуючий суддя Г.М. Старкова

Суддя Є.А. Лісовицький

Суддя О.С. Фонова