РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017 Справа №910/12290/16
За позовом Публічного акціонерного товариства «ЮНЕКС БАНК»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Чугуївський МЕЗ»

Про визнання рішення загальних зборів учасника товариства від

10.05.2016р.оформленне протоколом №4

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Коваленко С.В. - по дов. №105 від 08.02.2017р.

Васильєва Т.С. - по дов. №101 від 15.02.2017р.

Від відповідача: Волощук Р.А. - по дов. №б/н від 27.05.2016р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.09.2016р. у справі №910/12290/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016р., відмовлено в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Юнекс Банк" про визнання недійсними рішень загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський МЕЗ" від 10.05.2016р., оформлених протоколом № 4.

Не погоджуючись із зазначеними рішенням та постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду скасувати і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 24.01.2017р. касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Юнекс Банк" задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 05.09.2016р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016р. у справі №910/12290/16 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно автоматизованого розподілу справи між суддями від 02.02.2017р. справу №910/12290/16 передано на розгляд судді Трофименко Т.Ю.

Ухвалою від 06.02.2017р. суддею Трофименко Т.Ю. прийнято до свого провадження справу №910/12290/16 та призначено її розгляд на 27.02.2017р.

В судовому засіданні 27.02.2017р. оголошувалась перерва до 20.03.2017р., відповідно до ст.. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 20.03.2017р. представник позивача надав усні пояснення по суті справи, відповідно до яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що вищевказане рішення загальних зборів учасників товариства порушує права позивача, оскільки процедура ліквідації здійснюється з порушенням укладеного між сторонами умов Кредитного договору, зокрема, без отримання згоди позивача на прийняття рішення про ліквідацію, без належного повідомлення позивача про прийняте рішення, без погашення відповідачем кредитної заборгованості.

В судовому засіданні 20.03.2017р. представник відповідача проти задоволення позовних вимог надав заперечення.

Відповідно до приписів ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 20.03.2017р. було оголошено перерву до 29.03.2017р.

В судовому засіданні 29.03.2017р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2014 р. між позивачем (Банк) та відповідачем (Позичальник) було укладено Кредитний договір № 0.213.1114.ЮО_К (далі - Кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого Банк на умовах Договору зобов'язується надати Позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 2 000 000,00 доларів США 00 центів, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредит на умовах та в строки/терміни, визначені Договором, але не пізніше 02.12.2015 р., а також сплатити плату за користування кредитом та виконати інші зобов'язання в повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені Договором.

Додатковою угодою № 3 від 23.11.2015 р. сторони внесли зміни та доповнення до Кредитного договору, зокрема, виклали п. 1.1. в наступній редакції: "Банк на умовах Договору зобов'язується надати Позичальнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 2 000 000,00 доларів США, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредит на умовах та в строки/терміни, визначені Договором, але не пізніше 02.12.2016 р., а також сплатити плату за користування кредитом та виконати інші зобов'язання в повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені Договором.

Відповідно до п. 2.5. Кредитного договору, в редакції Додаткової угоди № 3 від 23.11.2015 р., Позичальник зобов'язаний погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі не пізніше 02.12.2016 р. включно. Позичальник зобов'язаний дотримуватись максимального ліміту за Договором відповідно до такого графіку: не пізніше 30.06.2016 р. - 1 800 000,00 доларів США, не пізніше 31.09.2016 р. - 600 000,00 доларів США, не пізніше 02.12.2016 р. - 600 000,00 доларів США.

Розділом 6 Договору сторони визначили несприятливі обставини та їх наслідки.

Так, відповідно до п.п. 6.1.6 п. 6.1. Договору несприятливою обставиною вважається порушення провадження у справі про банкрутство Позичальника або поручителя/майнового поручителя та/або прийняття рішення (в тому числі Позичальником/поручителем/майновим поручителем) відносно його ліквідації або реорганізації шляхом злиття, приєднання, поділу, виділу або перетворення або припинення підприємницької діяльності без отримання згоди банку.

Пунктом 5.3.5.3. Договору на Позичальника покладено обов'язок письмово повідомляти Банк про виникнення будь-якої несприятливої обставини протягом одного банківського дня з моменту їх виявлення Позичальником.

За умовами п. 6.5. Договору у разі виникнення будь-якої несприятливої обставини Банк набуває право вимагати від Позичальника достроково погасити чергові зобов'язання в повному обсязі, а Позичальник зобов'язаний, незважаючи на умови п. 1.1. Договору, виконати таку вимогу Банку і погасити боргові зобов'язання в повному обсязі в строк не пізніше трьох банківських днів з дня відправлення Банком відповідної вимоги при настанні обставин, зазначених в п. 6.1.4. - 6.1.6. Договору, у разі якщо ця несприятлива обставина не буде виправлена (припинена) протягом такого строку.

10.05.2016р. Загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський МЕЗ", було прийнято рішення, оформлене Протоколом № 4, про припинення ТОВ "Чугуївський МЕЗ" шляхом ліквідації Товариства; створення ліквідаційної комісії Товариства у складі одного члена - ліквідатора; призначення ліквідатором Товариства Булаха Олександра Івановича; надання ліквідатору Товариства всіх повноважень та прав, що передбачені та є необхідними відповідно до законодавства України для належного проведення процедури ліквідації Товариства відповідно до законодавства України, включаючи, але не виключно, повноваження реалізовувати майно Товариства, стягувати дебіторську заборгованість Товариства, оплачувати борги Товариства, розподілити майно, що залишиться після задоволення всіх вимог кредиторів та погашення всіх заборгованостей Товариства під час ліквідаційної процедури між учасниками Товариства; уповноваження ліквідатора Товариства продовжувати поточні справи Товариства виключно в цілях ліквідації Товариства; підтвердження, що усі витрати, понесені ліквідатором у зв'язку з ліквідаційною процедурою, будуть відшкодовані за рахунок Товариства; уповноваження ліквідатора здійснити всі дії та процедурні етапи, що є необхідними для ліквідації Товариства, здійснити всі дії щодо оприлюднення на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців необхідну інформацію про початок процедури ліквідації Товариства відповідно до порядку, передбаченому Статутом Товариства та діючим законодавством України; уповноваження ліквідатора делегувати свої повноваження, за винятком свого повноваження підписувати всі повідомлення, заяви, звіти, баланси та всі інші офіційні та адміністративні документи, що мають бути підписані та виконані в ході процедури ліквідації Товариства; звільнення Директора Товариства ОСОБА_5 з 10.05.2016 р. та покладення з 11.05.2016 р. виконання обов'язків керівника на ліквідатора; проведення ліквідації Товариства відповідно до чинного законодавства та порядку, встановленому Статутом Товариства; встановлення строку для ліквідації Товариства до 10.08.2016 р., який може коригуватись залежно від часу проходження певних етапів ліквідаційної процедури; встановлення строку для прийняття претензій та вимог кредиторів у два місяці з дня оприлюднення повідомлення про припинення Товариства в результаті ліквідації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Позивач вважає, що вищевказане рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський МЕЗ" порушує його права, оскільки прийнято з порушенням умов п.п. 5.3.5.3., 6.1.6., 6.5. Кредитного договору, а саме, без отримання згоди позивача на прийняття рішення про ліквідацію Товариства; без належного повідомлення позивача про прийняте рішення; без погашення кредитної заборгованості.

Зокрема, позивач вказує, що всупереч 6.5. Кредитного договору відповідачем протягом 3-х банківських днів не погашена заборгованість за кредитом, яка складає 2 023 453, 88 доларів США та 844 155,00 грн. Крім того, повідомлення про прийняте рішення про ліквідацію відповідача позивач отримав лише 16.05.2016 р., тобто з порушенням строків, встановлених п.5.3.5.3. Кредитного договору.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір № 0.213.1114.ЮО_К від 03.12.2014р. як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у Публічного акціонерного товариства "Юнекс Банк" та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

За приписами ст. 1 Закону України "Про господарські товариства" підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належить, зокрема, товариство з обмеженою відповідальністю, яке діє на підставі статуту.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про господарські товариства" товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Частиною 1 ст. 92 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

За змістом ст. 97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 58 Закону України "Про господарські товариства", ст.145 Цивільного кодексу України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Пунктом 1 ст. 110 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

З представлених суду документів вбачається, що 10.05.2016р. було проведено загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський МЕЗ", результати яких оформлено протоколом №4.

На даних зборах було прийнято рішення про припинення ТОВ "Чугуївський МЕЗ" шляхом ліквідації Товариства; створення ліквідаційної комісії Товариства у складі одного члена - ліквідатора; призначення ліквідатором Товариства Булаха Олександра Івановича; надання ліквідатору Товариства всіх повноважень та прав, що передбачені та є необхідними відповідно до законодавства України для належного проведення процедури ліквідації Товариства відповідно до законодавства України, включаючи, але не виключно, повноваження реалізовувати майно Товариства, стягувати дебіторську заборгованість Товариства, оплачувати борги Товариства, розподілити майно, що залишиться після задоволення всіх вимог кредиторів та погашення всіх заборгованостей Товариства під час ліквідаційної процедури між учасниками Товариства; уповноваження ліквідатора Товариства продовжувати поточні справи Товариства виключно в цілях ліквідації Товариства; підтвердження, що усі витрати, понесені ліквідатором у зв'язку з ліквідаційною процедурою, будуть відшкодовані за рахунок Товариства; уповноваження ліквідатора здійснити всі дії та процедурні етапи, що є необхідними для ліквідації Товариства, здійснити всі дії щодо оприлюднення на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців необхідну інформацію про початок процедури ліквідації Товариства відповідно до порядку, передбаченому Статутом Товариства та діючим законодавством України; уповноваження ліквідатора делегувати свої повноваження, за винятком свого повноваження підписувати всі повідомлення, заяви, звіти, баланси та всі інші офіційні та адміністративні документи, що мають бути підписані та виконані в ході процедури ліквідації Товариства; звільнення Директора Товариства ОСОБА_5 з 10.05.2016 р. та покладення з 11.05.2016 р. виконання обов'язків керівника на ліквідатора; проведення ліквідації Товариства відповідно до чинного законодавства та порядку, встановленому Статутом Товариства; встановлення строку для ліквідації Товариства до 10.08.2016 р., який може коригуватись залежно від часу проходження певних етапів ліквідаційної процедури; встановлення строку для прийняття претензій та вимог кредиторів у два місяці з дня оприлюднення повідомлення про припинення Товариства в результаті ліквідації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Позивач наголошує, що рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський МЕЗ", які оформлено протоколом №4 від 10.05.2016р., прийнято з порушенням приписів чинного законодавства щодо належного виконання зобов'язань, зокрема, з порушенням відповідачем обов'язку, який передбачено в п.6.1.6 кредитного договору №0.213.1114.ЮО_К від 03.12.2014р., в якому передбачено, що неспритними обставинами є порушення провадження у справі про банкротство позичальника або поручителя/ майнового поручителя та /або прийняття рішення (в тому числі позичальником/поручителем/майновим поручителем) відносно його ліквідації або реорганізації шляхом злиття, приєднання, поділу, виділу або перетворення або припинення підприємницької діяльності без отримання згоди банку.

Вказані обставини, на думку заявка, є достатніми для визнання рішення загальних зборів відповідача недійсними та стали підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Згідно із ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.2.12 Постанови №4 від 26.02.2016р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" рішення загальних зборів учасників товариства є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

У п.2.13 Постанови №4 від 26.02.2016р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" вказано, що під час розгляду відповідних справ господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59 та 60 Закону України "Про господарські товариства", статті 41 та 42 Закону України "Про акціонерні товариства", стаття 15 Закону України "Про кооперацію"); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина шоста статті 42 Закону України "Про акціонерні товариства"); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (частина п'ята статті 61 Закону України "Про господарські товариства"); відсутність протоколу загальних зборів товариства з обмеженою відповідальінстю (частина шоста статті 60 Закону України "Про господарські товариства"); відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів (стаття 46 Закону України "Про акціонерні товариства"). Аналогічні підстави, що є безумовними для визнання недійсним рішення загальних зборів, наведено у Постанові №13 від 24.10.2008р. Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів".

Тобто, діючим законодавством України надано право оскаржити рішення органу товариства, якщо воно порушує права та охоронювані законом інтереси особи та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У ст. 54 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

Таким чином, при зверненні до суду з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, позивачем повинно бути доведено факт порушення вимог закону або установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський МЕЗ" під час скликання та проведення зборів вищого органу товариства, а також факт порушення його прав та законних інтересів внаслідок прийняття такого рішення.

Як вказувалось вище, обґрунтовуючи поданий позов, заявник посилався на те, що рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський МЕЗ", які оформлено протоколом №4 від 10.05.2016р., прийнято з порушенням приписів чинного законодавства щодо належного виконання зобов'язань, зокрема, з порушенням відповідачем обов'язку, який передбачено п.6.1.6 кредитного договору №0.213.1114.ЮО_К від 03.12.2014р., в якому передбачено, що неспритними обставинами є порушення провадження у справі про банкротство позичальника або поручителя/ майнового поручителя та /або прийняття рішення (в тому числі позичальником/поручителем/майновим поручителем) відносно його ліквідації або реорганізації шляхом злиття, приєднання, поділу, виділу або перетворення або припинення підприємницької діяльності без отримання згоди банку.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають залишенню без задоволення. При цьому, господарський суд зазначає наступне.

Як вказувалось вище, за змістом ст.97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 58 Закону України "Про господарські товариства", ст.145 Цивільного кодексу України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Пунктом 1 ст.110 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа ліквідується за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Виходячи зі змісту приписів ст.ст. 41, 59 Закону України "Про господарські товариства" до виключної компетенції загальних зборів товариства належить прийняття рішення про припинення діяльності товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу.

Статтею 60 вказаного нормативно-правового акту передбачено, що загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів. Установчими документами товариств, у статутному капіталі яких відсутня державна частка, може бути встановлений інший відсоток голосів учасників (представників учасників), за умови присутності яких загальні збори учасників вважаються повноважними.

Згідно п.5.8 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Олії" до виключної компетенції загальних зборів належить, зокрема, прийняття рішення про припинення діяльності товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу.

Суд зауважує, що фактично нормами чинного на момент прийняття оспорюваного рішення законодавства та положеннями статуту відповідача було передбачено виключну компетенцію вищого органу управління товариства з обмеженою відповідальністю, щодо прийняття рішень про припинення товариства шляхом ліквідації, а отже, прийняття загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський МЕЗ" рішень, які оформлені протоколом №4 від 10.05.2016р. є таким, що вчинено в межах визначених повноважень.

При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що умови кредитного договору, який укладено між сторонами, не можуть обмежувати компетенції загальних зборів учасників товариства, яка визначена Законом України "Про господарські товариства" та статутом відповідача.

Приймаючи до уваги вказівки Вищого господарського суду України, які наведено у постанові від 24.01.2017р., суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що фактичні причини прийняття загальними зборами відповідача оспорюваного рішення ніяким чином не впливають відповідність у даному випадку останнього вимогам чинного законодавства, оскільки фактично вичерпного переліку підстав для прийняття рішення про ліквідацію товариства ані Законами України, ані статутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський МЕЗ" не передбачено.

Одночасно, з урахуванням обов'язкових у відповідності до статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівок суду касаційної інстанції, з приводу порушення прав та законних інтересів Публічного акціонерного товариства "Юнекс Банк" внаслідок прийняття загальними зборами Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський МЕЗ" рішення про ліквідацію всупереч умов договору № 0.213.1114..ЮО_К від 03.12.2012р., суд вважає за необхідне зауважити наступне.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, відповідно до п.6.1.6 договору № 0.213.1114..ЮО_К від 03.12.2012р неспритними обставинами є порушення провадження у справі про банкротство позичальника або поручителя/ майнового поручителя та /або прийняття рішення (в тому числі позичальником/поручителем/майновим поручителем) відносно його ліквідації або реорганізації шляхом злиття, приєднання, поділу, виділу або перетворення або припинення підприємницької діяльності без отримання згоди банку.

З наведеного вбачається, що прийняття загальними зборами відповідача оспорюваного рішення фактично є порушенням боржником своїх зобов'язань за кредитним договором.

Суд зазначає, що невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Таким чином, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Тобто, з наведеного вбачається, що невиконання відповідачем умов п.6.1.6 договору № №0.213.1114..ЮО_К від 03.12.2012р свідчить про порушення прав заявника, як контрагента за кредитним договором, а отже, може бути підставою для застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський МЕЗ" заходів відповідальності, які передбачені умовами договору або закону, проте, ніяким чином не може слугувати підставою для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з питання, що належить до їх виключної компетенції.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що право сторін на вільний вибір умов договору, яке передбачено ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України, не є абсолютним, зокрема, учасники господарських зобов'язань при укладанні окремих правочинів ніяким чином не можуть впливати, в тому числі, обмежувати компетенцію, більш того виключну, вищого органу управління товариством в частині правомочності прийняття рішень щодо припинення юридичної особи шляхом її ліквідації.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище у сукупності, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Чугуївський МЕЗ" від 10.05.2016, оформлених протоколом № 4.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір згідно приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України залишається за позивачем.

Одночасно, відповідно до п.4.4 Постанови №7 від 21.02. 2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи висновки суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог, судовий збір за подання апеляційної та касаційної скарги на рішення від 05.09.2016р. у справі №910/12290/16 також не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.04.2017р.

Суддя Т. Ю. Трофименко