ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2017 р. Справа № 914/531/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів

ОСОБА_1

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Карнидал Л.Ю.

та представників

стягувача: не зявився (належно повідомлений),

боржника: не зявився (належно повідомлений),

третьої особи: ОСОБА_3- розпорядника майна,

органу виконання: не зявився (належно повідомлений),

розглянувши апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, м. Київ вих.№04-17/127 від 24.01.2017 (вх.№01-05/1220/17 від 14.03.2017)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 20.01.2017 про часткове задоволення скарги ТОВ Нат Сервіс на дії державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при виконанні наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 18.06.2015, виданого на виконання рішення від 05.05.2015 у справі №914/531/15

за позовом (стягувач): Публічного акціонерного товариства Європейський газовий банк , м. Київ

до відповідача (боржник): Товариства з обмеженою відповідальністю Нат Сервіс, м. Івано-Франківськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: розпорядника майна ТОВ Нат Сервіс ОСОБА_3, м. Чернівці

про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року ТОВ «Нат Сервіс» (боржник) звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області із скаргою на дії державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при виконанні наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 18.06.2015, виданого на виконання рішення від 05.05.2015 у справі №914/531/15 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якій просило визнати незаконними дії державного виконавця щодо реалізації предмета іпотеки; визнати незаконними дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачеві у звязку з придбанням ним предмету іпотеки; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.09.2016; визнати незаконною бездіяльність державного виконавця щодо незупинення виконавчого провадження згідно з п.8 ч. 1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження та зобовязати державного виконавця зупинити ВП №48582531 на підставі п.8 ч. 1 ст. 37 ЗУ Про виконавче провадження( т.3, а.с. 6-9).

Скарга обгрунтована тим, що 21.07.2016 Господарським судом Івано-Франківської області порушено справу №909/387/16 про банкрутство ТОВ «Нат Сервіс»(боржника), у звязку з чим введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, відповідне повідомлення розміщене 28.07.2016 на сайті Вищого господарського суду України. 02.08.2016 він повідомив державного виконавця про порушення справи про банкрутство та необхідність зупинення виконавчого провадження, однак державний виконавець не виніс постанови про зупинення виконавчого провадження. 10.08.2016 боржник подав заяву про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч.1 ст. 37 «Про виконавче провадження». 30.08.2016 під час особистого візиту представник боржника отримав лист органу виконання №23390-00-33 від 30.08.2016, в якому вказано, що підстав для зупинення виконавчого провадження в частині звернення стягнення на заставлене майно не вбачається, оскільки таке майно перебуває на стадії продажу. Зазначає, що майно було виставлене на торги на сайті СЕТАМ як лот №162617, але торги 29.08.2016 не відбулися, тому, вважає скаржник, виконавче провадження мало бути зупинене у звязку з порушенням справи про банкрутство ТОВ «Нат Сервіс», оскільки обставина, яка унеможливлювала зупинення виконавчого провадження, відпала. Крім того, скаржник вказує, що 26.01.2016 державним виконавцем винесена постанова про призначення субєкта оціночної діяльності експерта ЗАТ «Консалтингюрсевіс» в особі генерального директора ОСОБА_4, яка направлена боржнику 12.02.2016. Стверджує, що протягом шести місяців звіт про незалежну оцінку майна на адресу боржника не надійшов, що позбавило його права, встановленого ст. 58 ЗУ «Про виконавче провадження», на оскарження звіту, проведення його рецензування та встановлення реальної вартості майна. Зазначає, що після ознайомлення 29.11.2016 з матеріалами виконавчого провадження, йому стало відомо, що провадження не зупинене, а 30.09.2016 державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві у звязку із придбанням ним предмету іпотеки. Скаржник вважає, що порушення органом виконання норм чинного законодавства та ігнорування заяв боржника було не випадковим та носило систематичний характер, що призвело до втрати боржником нерухомого майна та залишення непогашеним боргу, який ним був забезпечений.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 14.12.2016 у справі №914/531/15 розпорядника майна ТОВ «Нат Сервіс» ОСОБА_3 залучено до участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.01.2017 у справі №914/531/15 (суддя Шіляк М.А.) скаргу ТОВ Нат Сервіс задоволено частково. Визнано незаконними дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачеві у звязку з придбанням ним предмету іпотеки та скасовано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 30.09.2016. В частині визнання незаконними дій державного виконавця щодо реалізації предмету іпотеки, визнання незаконною бездіяльності державного виконавця щодо незупинення виконавчого провадження та зобовязання державного виконавця зупинити провадження №48582531 скаргу залишено без розгляду ( т.3, а.с.154 -156).

Ухвала суду мотивована ст. 121-2 ГПК України, ст. 15 ЦК України, ст. 11 ЗУ «Про іпотеку», п.9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», постановою Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2013 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження».

При визнанні незаконними дій державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві та скасуванні постанови від 30.09.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві суд виходив з того, що банк (стягувач) придбав предмет іпотеки за початковою ціною 3 785 938,00грн, що підтверджується актом державного виконавця №48582531/4 від 26.09.2016. Посилаючись на ст. 11 ЗУ «Про іпотеку», якою встановлено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки, та на ч.1 п.9 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, а виконавчий документ разом із постановою про закінчення виконавчого провадження надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, суд дійшов висновку, що виконавче провадження закінчене і виконавчий документ підлягав поверненню до суду. При цьому, суд вказав, що строк звернення до суду у даному випадку не пропущений, оскільки скаржник ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 29.11.2016.

Залишаючи без розгляду вимоги скаржника в частині визнання незаконними дій державного виконавця щодо реалізації предмету іпотеки у звязку з ненаданням йому звіту про оцінку майна, суд виходив з положень ст. ст.15,16 ЦК України та п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26.12.2013, відповідно до якого дії державного виконавця, повязані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обовязків і до таких відносин мають застосовуватись загальні положення про захист прав шляхом предявлення позову.

Вимоги скаржника про визнання незаконною бездіяльності державного виконавця щодо незупинення виконавчого провадження та зобовязання державного виконавця зупинити провадження суд залишив без розгляду у звязку з пропуском скаржником 10-ти денного строку для подання скарги на дії державного виконавця, встановленого ст. 121-2 ГПК України, без клопотання про його поновлення. При цьому суд встановив, що 30.08.2016 представник боржника отримав особисто відповідь-відмову органу виконання на звернення боржника зупинити виконавче провадження, водночас скарга в частині визнання бездіяльності державного виконавця щодо незупинення виконавчого провадження подана лише 30.11.2016

Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України не погодився з ухвалою суду першої інстанції в частині задоволення скарги ТОВ «Нат Сервіс» про визнання незаконними дій державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві та скасування постанови від 30.09.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві, оскаржив її в апеляційному порядку, просить в цій частині ухвалу скасувати, у задоволенні скарги відмовити.

Апелянт вважає доводи боржника та висновки суду щодо незаконності дій державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві та незаконності постанови від 30.09.2016 такими, що суперечать ст. 49 ЗУ « Про іпотеку» та ст. 62 ЗУ « Про виконавче виконавче провадження» та зазначає, що перші прилюдні торги з реалізації арештованого заставного майна за стартовою ціною 3 785 938,00грн визнані такими, що не відбулися, що підтверджується протоколом №194086.Банк придбав предмет іпотеки за початковою ціною відповідно до ст. 49 ЗУ «Про іпотеку», що підтверджується актом державного виконавця №48582531/4 від 26.09.2015. Апелянт стверджує, що державний виконавець діяв відповідно до п.8 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», якою встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалось або здійснювалось частково, повертається стягувачу у разі, якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно.

В судове засідання 28.03.2017 представники стягувача, боржника та органу виконання не зявилися, хоча всі вони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено повідомленнями про вручення їм ухвали суду. Стягувач та боржник відзиви на апеляційну скаргу не подали.

В судове засідання зявився розпорядник майна ТОВ Нат Сервіс ОСОБА_3І.( третя особа), який заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити ухвалу без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 05.05.2015 у справі №914/531/15, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.05.2016, задоволено позов ПАТ «Європейський газовий банк» до ТОВ «Нат Сервіс» про звернення стягнення на предмет іпотеки (том 1,а.с. 163-166,том 2,а.с. 74-85).

Вирішено в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Видавнича група «Нова інформація» перед ПАТ «Європейський газовий банк» за кредитним договором №541-230312 від 23.03.2012 звернути стягнення на предмет іпотеки цілісний майновий комплекс (будівлі та споруди) площею 5 659,10 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Львів, м. Винники, вул. Галицька,3, та належить іпотекодавцю на праві приватної власності.

За рахунок предмета іпотеки задовольнити вимоги ПАТ «Європейський газовий банк» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №541-230312 від 23.03.2012 у розмірі 60 138 317,02 грн, яка станом на 22.01.2015 складається з 50 980 531,18 грн заборгованості за кредитом, 8 204 051,59 грн заборгованості по процентах та 953 734,25 грн пені,

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за ціною, яка буде визначена під час проведення виконавчих дій.

На примусове виконання цього рішення Господарським судом Івано-Франківської області був виданий наказ від 18.06.2015. Строк предявлення його до виконання встановлений з 20.05.2015 по 20.05.2016 (том 1,а.с. 187).

28.08.2015 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №48582531 з примусового виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області № 914/531/15 від 18.06.2015, боржнику надано 7 днів для самостійного виконання рішення суду (том 2,а.с. 192-195).

Як вбачається з матеріалів справи, боржник самостійно не виконав рішення суду у встановлений строк, у звязку з чим 20.11.2015 орган виконання виніс постанову ВП №48582531 про арешт майна боржника (цілісного майнового комплексу (будівлі та споруди) площею 5 659,10 кв.м, розташованого за адресою: м. Львів, м. Винники, вул. Галицька, 3, та оголошення заборони на його відчуження у межах суми стягнення 60 138 317,02 грн (том 2,а.с.200-202).

Постановою директора Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 23.11.2015 утворено при відділі примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України виконавчу групу для проведення виконавчих дій по виконавчому провадженню №48582531 з примусового виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області № 914/531/15 від 18.06.2015( т.2, а.с. 203-206)

На виконання доручення керівника виконавчої групи ОСОБА_5 № 48582531/4 від 23.11.2015 державним виконавцем Германчуком Р.В. проведено опис та арешт майна боржника згідно з актом від 23.12.2015 сер. ВП №48582531( том 2, а.с. 207-216).

Постановою від 26.01.2016 призначено ЗАТ «Консалтингюрсервіс» в особі генерального директора ОСОБА_4 субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області № 914/531/15 від 18.06.2015 (том 2, а.с. 221-225).

З повідомлення відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України вих. №48582531/20.14 від 22.06.2016 вбачається, що згідно із звітом про оцінку майна від 01.06.2016 ринкова вартість майна боржника ТОВ «Нат Сервіс», на яке накладено арешт, станом на 01.06.2016 становить 3 785 938,00грн без ПДВ (том 2, а.с. 228-230).

Як вбачається з матеріалів справи, майно боржника було передане на реалізацію державному підприємству «Сетам» за початковою ціною продажу 3 785 938,00грн шляхом проведення електронних торгів. Листом від 05.08.2016 №3521/18-18-16 ДП «Сетам» повідомило ТОВ «Нат Сервіс», ПАТ «Єврогазбанк», Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, що реєстраційний номер лота предмету іпотеки (цілісного майнового комплексу (будівлі та споруди), площею 5 659,10 кв.м, розташованого у м. Львові, м. Винники на вул. Галицькій, 3 - №162617, день та час проведення електронних торгів 29.08.2016-31.08.2016 о 9:00, початкова ціна продажу - 3 785 938,00грн (том 3,а.с. 66).

10.08.2016 ТОВ «Нат Сервіс» (боржник) звернулось до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України із заявою про зупинення виконавчого провадження у звязку із порушенням 21.07.2016 Господарським судом Івано-Франківської області справи №909/387/16 про банкрутство ТОВ «Нат Сервіс» на підставі п. 8 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (том 2, а.с.232-233).

Орган виконання надав представнику ТОВ «Нат Сервіс» лист-відповідь від 30.08.2016 №23390-0-33-16, в якому вказано, що відповідно до ст. 19 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом» дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на випадки, коли у виконавчому провадженні майно перебуває на стадії продажу, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно (том 2,а.с. 236-238).

Згідно з протоколом проведення електронних торгів №194086 від 31.08.2016 (протокол сформований о 22:00) торги лоту №162617 - цілісного майнового комплексу (будівлі та споруди), площею 5 659,10 кв.м, розташованого у м.Львові, м. Винники на вул. Галицькій, 3, стартовою ціною - 3 785 938,00грн, не відбулися у звязку із відсутністю допущених учасників торгів (том 2, а.с. 239, т.3, а.с. 69).

06.09.2016 ПАТ «Європейський газовий банк» (стягувач) звернувся до органу виконання із заявою (вих.№2029 від 06.09.2016) на підставі ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» та ч. 9 ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» про бажання придбати предмет іпотеки - цілісний майновий комплекс (будівлі та споруди), площею 5 659,10 кв.м, розташований у м.Львові, м. Винники на вул. Галицькій, 3 (том 2, а.с. 241-242).

Згідно з актом №48582531/4 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 26.09.2016 предмет іпотеки у відповідності до вимог ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» придбано ПАТ «Європейський газовий банк» за початковою ціною 3 785 938,00грн. В акті вказано, що він є підставою для видачі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів. 26.09.2016 акт затверджений заступником директора Департаменту начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України(том 2, а.с. 243-245).

30.09.2016 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_5 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві, відповідно до якої наказ Господарського суду Івано-Франківської області №914/531/15 від 18.06.2015 повертається стягувачеві на підставі п. 8 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (том 2, а.с. 247-249).

Дослідивши обставини справи, доводи скаржника, заслухавши пояснення третьої особи, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 41 Закону України "Про іпотеку" від 05.06 2003 N 898-IV, в редакції, чинній на момент виконання наказу суду від 18.06.2015 та реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження ( далі- Закон N 898-IV) , реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04. 1999 N 606-XIV, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон N 606-XIV), встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку" ( ч.1, ч.5, ч.8 ст. 54 Закону N 606-XIV).

Для забезпечення реального виконання рішення застосовується арешт майна боржника ( ч.1 ст.57 Закону N 606-XIV).

Відповідно до ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах)( ч.2).

Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону( ч.3).

Визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки нерухомого майна державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" ( ч.1 ст. 58 Закону N 606-XIV).

Матеріалами справи підтверджено, що орган виконання виконував наказ Господарського суду Івано-Франківської області № 914/531/15 від 18.06.2015 про звернення стягнення на предмет іпотеки цілісний майновий комплекс (будівлі та споруди) площею 5 659,10 кв. м, що знаходиться у м. Львові, м. Винники на вул. Галицькій,3, який належить ТОВ «Нат Сервіс» (іпотекодавцеві) на праві приватної власності, в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Видавнича група «Нова інформація» перед ПАТ «Єврогазбанк» за кредитним договором №541-230312 від 23.03.2012. Рішенням суду встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за ціною, яка буде визначена під час проведення виконавчих дій.

Під час проведення виконавчих дій державний виконавець залучив суб'єкта оціночної діяльності, яким визначена ринкова ціна майна боржника станом на 01.06.2016 в сумі 3 785 938,00грн без ПДВ. Майно боржника було передане на реалізацію за початковою ціною продажу 3 785 938,00грн державному підприємству «Сетам», яке наказом Міністерства юстиції України №2710/4 від 22.12.2015 уповноважене на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, на організацію та проведення електронних торгів та на виконання інших функцій, передбачених Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим цим наказом, зареєстрованим 23.12.2015 за №1620/2865 в Міністерстві юстиції України.

Відповідно до ст. 45 ЗУ «Про іпотеку» будь-який учасник може бути покупцем предмета іпотеки, якщо він запропонує найвищу ціну. Якщо покупцем є іпотекодержатель, він зобов'язаний сплатити лише різницю між запропонованою ним ціною і розміром невиконаного основного зобов'язання.

Прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника. У разі участі у прилюдних торгах одного покупця майно може бути придбане ним за початковою ціною.

Якщо жоден учасник не зареєструвався або у разі якщо предмет іпотеки не був проданий, прилюдні торги визнаються такими, що не відбулися.

За результатами проведення прилюдних торгів і продажу предмета іпотеки складається протокол, який підписується уповноваженим представником організатора прилюдних торгів та покупцем предмета іпотеки. У протоколі зазначаються: опис придбаного покупцем предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки; ціна продажу предмета іпотеки; інформація про покупця предмета іпотеки; день, до якого покупець повинен повністю сплатити ціну продажу предмета іпотеки; банківський рахунок органу державної виконавчої служби для переказу покупцем ціни продажу предмета іпотеки.

У разі необхідності до протоколу може бути внесена й інша інформація.

Електронні торги, проведення яких було призначене на 29.08.2016 31.08.2016, не відбулися у звязку із відсутністю допущених учасників торгів, що підтверджено протоколом проведення електронних торгів №194086 від 31.08.2016 .

Згідно з частиною 8 ст. 62 Закону «Про виконавче провадження» у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний у п'ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.

Майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. За фактом такої передачі державний виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на це майно( ч.9 ст. 62 Закону N 606-XIV).

Статтею 49 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися.

Матеріалами справи підтверджено, що 06.09.2016 стягувач повідомив орган виконання про своє бажання придбати предмет іпотеки, у зв'язку з чим 26.09.2016 державним виконавцем складено акт №48582531/4 про придбання стягувачем предмета іпотеки за початковою ціною 3 785 938,00грн відповідно до ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» та 30.09.2016 винесено постанову про повернення виконавчого документу - наказу Господарського суду Івано-Франківської області №914/531/15 від 18.06.2015 стягувачеві на підставі п. 8 ч.1 ст. 47 ЗУ« Про виконавче провадження».

Пунктом 8 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що боржником за кредитним договором №541-230312 від 23.03.2012 є ТОВ «Видавнича група «Нова інформація», а ТОВ «Нат Сервіс» є іпотекодавцем - майновим поручителем, яке передало банку в іпотеку своє нерухоме майно для забезпечення виконання боржником - ТОВ «Видавнича група «Нова інформація» зобов'язань за цим кредитним договором.

Як вірно вказав суд першої інстанції, відповідно до ст.11 ЗУ «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

В ході виконавчого провадження на все майно, яке було предметом іпотеки (цілісний майновий комплекс (будівлі та споруди) площею 5 659,10 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Львів, м. Винники, вул. Галицька,3, звернено стягнення шляхом придбання майна іпотекодержателем та передачі йому всього майна, яке було предметом іпотеки. Отже, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 05.05.2015 у справі №914/531/15 фактично виконане в повному обсязі.

Згідно з п. 8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 2 ст. 49 названого Закону встановлено, що у випадках, передбачених пунктами 1 - 6, 8, 9, 11 - 13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом( ч.1 ст. 50 Закону).

Апеляційний суд вважає доводи органу виконання необгрунтованими, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення, а у даному випадку стягувач залишив за собою все майно, яке було предметом іпотеки та яке не було реалізоване під час виконання рішення. Крім того, згідно з ч.5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону. Однак, після придбання стягувачем - іпотекодержателем предмета іпотеки останній в силу ст. 11 ЗУ « Про іпотеку» не може пред'являти вимог до іпотекодавця майнового поручителя, оскільки майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем виключно в межах вартості предмета іпотеки. Отже, стягувач - іпотекодержатель не може повторно пред'явити до виконання наказ суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника( органу виконання), погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що виконавче провадження підлягало закінченню, а наказ підлягав поверненню до Господарського суду Івано-Франківської області. Відтак дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачеві у зв'язку придбанням ним предмета іпотеки та постанова від 30.09.2016 про повернення стягувачеві наказу суду від 16.05.2015 суперечать закону.

Поряд з тим колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали( на 4-й сторінці) суд першої інстанції, дійшовши обгрунтованого висновку про те, що виконавче провадження є закінченим і виконавчий документ підлягав поверненню до суду, помилково послався на п. 9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» та вказав, що відповідно до п. 9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Стаття 39 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04. 1999 N606-XIV, в редакції Закону від 17.05.2016 N 1368-VIII, чинній на момент повернення виконавчого документа стягувачеві та винесення оскарженої постанови від 30.09.2016, врегульовувала порядок і строки зупинення виконавчого провадження та не містила пункту 9 частини 1. Закінчення виконавчого провадження було врегульоване ст. 49 названого Закону, пунктом 8 частини 1 якої було встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04. 1999 N 606-XIV втратив чинність з 05.10. 2016 згідно із Законом України від 02.06.2016 N 1404-VIII, крім статті 4, яка втратила чинність з 05.01.2017.

Крім того, оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції скасував постанову державного виконавця від 30.09.2016 про повернення виконавчого документа стягувачеві, в той час як зі змісту ст.51 ЗУ «Про виконавче провадження» випливає, що така постанова може бути визнана судом недійсною або може бути скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби. У п.9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 жовтня 2012 року N 9, роз'яснено, що постанови органу виконання у разі їх невідповідності закону визнаються недійсними.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалу належить змінити, замінивши в мотивувальній частині ухвали п. 9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», на п.8 ч.1 ст. 49 цього Закону; замінити у п.3 резолютивної частини ухвали слово «Скасувати» словами «Визнати недійсною».

В частині залишення вимог боржника без розгляду ухвала суду першої інстанції не оскаржена, відтак залишається без змін.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст.ст. 33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного апеляційний суд вважає, що скаржником не доведено та подано доказів наявності підстав для скасування ухвали та для задоволення апеляційної скарги. Отже, у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити, а ухвалу належить змінити.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника (орган виконання).

Керуючись ст. ст.49, 99, 101, 103, 104, 105, 106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовити.

2.Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 20.01.2017 у справі №914/531/15 змінити, замінивши в мотивувальній частині ухвали п. 9 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», на п.8 ч.1 ст. 49 цього Закону; замінити у п.3 резолютивної частини ухвали слово « Скасувати» словами « Визнати недійсною».

В іншій частині ухвалу Господарського суду Івано - Франківської області від 20.01.2017 у справі №914/531/15 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 30.03.2017

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя О.П. Дубник

Суддя О. В. Зварич