РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2017Справа №910/807/17
За позовом ОСОБА_1

До 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр»

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_3

4. Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців

Печерського району Управління державної реєстрації Головного

територіального управління у місті Києві

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1:

1.Богдан ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

4.Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Карташова Анна Сергіївна

ОСОБА_8

Про визнання недійсним правовстановлюючих документів та договору відступлення шляхом дарування частки статутного капіталу, визнання права власності на частку товариства, зобов'язання вчинити дії

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_9 - по дов.

від відповідача1: ОСОБА_10 - керівник

від відповідача 2: ОСОБА_11 - по дов.

від відповідача 3: не з'явився

від третьої особи 1: не з'явився

від третьої особи 2: не з'явився

від третьої особи 3: не з'явився

від третьої особи 4: не з'явився

від третьої особи 5: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» про:

- визнання недійсним з моменту реєстрації статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» у редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників товариства від 10.02.2016р., внесеного до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців державним реєстратором Печерського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Більською Ольгою Федорівною 12.02.2016р. за №8005546;

- визнання недійсним з моменту реєстрації статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» у редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників товариства від 23.03.2016р, внесеного до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців державним реєстратором Печерського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Більською Ольгою Федорівною 24.03.2016р. за №0005546;

- визнання недійсними з моменту прийняття рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», прийняті після 19.12.2013р., а саме: рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» від 10.02.2016р., яке оформлене протоколом №01/2016 від 10.02.2016р.;рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» від 23 березня 2016 року, яке оформлене протоколом №02/2016 від 23.03.2016р.;

- визнання недійсним договору від 13.08.2015р. про відступлення шляхом дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», укладеного між учасником товариства ОСОБА_2 та громадянином України ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карташовою Анною Сергіївною і зареєстрований у реєстрі за № 821;

- поновлення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) у складі учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» з моменту виключення;

- визнання за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) право власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» у розмірі 50%;

- зобов'язання Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01010, м. Київ, вул. Суворова, 19, ) вчинити наступні дії:

скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів (нова редакція статуту) Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», затверджених рішенням загальних зборів учасників товариства від 10.02.2016р., а саме: статуту (нова редакція) Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» затвердженого рішенням загальних зборів учасників товариства від 10.02.2016р. (протокол № 01/2016), зареєстрованого державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців Печерського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Більською Ольгою Федорівною 12.02.2016р. за №8005546;

скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів (нова редакція статуту) Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», затверджених рішенням загальних зборів учасників товариства від 23.03.2016р., а саме: статуту (нова редакція) Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» затвердженого рішенням Загальних зборів учасників товариства від 23.03.2016р. (протокол № 02/2016), зареєстрованого державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Печерського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Більською Ольгою Федорівною 24.03.2016р. за №0005546;

скасувати реєстраційні дії, які були здійснені державними реєстраторами після 19.12.2013 р. шляхом внесення відповідних записів в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП- Центр";

внести запис про поновлення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків НОМЕР_1) у складі учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» з належною їй часткою у розмірі 50% в статутному капіталі товариства.

Ухвалою від 19.01.2017р. було порушено провадження по справі №910/807/17 та призначено її розгляд на 03.02.2017р. Одночасно, вказаною ухвалою залучено до участі у розгляді справи в якості відповідачів: ОСОБА_3, Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління у місті Києві, та в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1: ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу - Карташову Анну Сергіївну.

У судове засідання 03.02.2017р. представники учасників судового процесу не з'явились.

03.02.2017р. третьою особою 4 було подано клопотання про розгляд справи без участі Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Карташової Анни Сергіївни.

Згідно статті 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або з ініціативи господарського суду.

З представлених до матеріалів справи документів вбачається, що на момент виникнення спірних правовідносин учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» також був ОСОБА_16.

Отже, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, суд дійшов висновку, що рішення по справі вплине на права та обов'язки ОСОБА_16, що є підставою для залучення вказаної особи до участі у розгляді справи в якості третьої особи 5, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1.

Ухвалою від 03.02.2017р. було відкладено розгляд справи на 17.02.2017р. та залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 ОСОБА_16.

У судовому засіданні 17.02.2017р. представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Представником відповідача 1 подано клопотання про здійснення фіксації судового процесу та відзив на позовну заяву.

Представником відповідача 1 також подано клопотання про витребування доказів.

Розгляд означених клопотань перенесено на наступне судове засідання.

Представником позивача заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом розглянуто та задоволено.

Ухвалою від 17.02.2017р. розгляд справи було відкладено на 27.02.2017р.

Представники відповідачів 2, 3, 4 та третіх осіб 1, 2, 3, 4, 5 у судове засідання 27.02.2017р. не з'явились, проте, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Під час розгляду справи 27.02.2017р. представником відповідача 1 подано клопотання про долучення документів на виконання вимог ухвали суду та представлено оригінали документів для огляду в судовому засіданні.

Представником позивача подано пояснення по суті справи та особисті пояснення ОСОБА_1.

У судовому засіданні 27.02.2017р. судом було розглянуто клопотання відповідача 1 про витребування доказів, які було подано у минулому судовому засіданні. У вказаних клопотаннях відповідач 1 просив витребувати у позивача: інформацію стосовно кримінального провадження, яке було розпочате згідно із заявою від 13.10.2016р.; докази передачі ОСОБА_10 оригіналів договорів купівлі-продажу часток, укладених між учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» та ОСОБА_1, протоколу загальних зборів учасників товариства від 19.12.2013р. та нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_13, ОСОБА_16, ОСОБА_2 про продаж часток від 19.12.2013р.; оригінали договорів купівлі-продажу часток, укладені між учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» та ОСОБА_1, протокол загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» від 19.12.2013р. та нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_13, ОСОБА_16, ОСОБА_2 про продаж часток від 19.12.2013р.; докази проведення перевірки стану справ Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», а саме: законні підстави проведення перевірки, дата й місце її проведення, документи та інформація, які були об'єктом перевірки; письмові пояснення щодо укладання договорів купівлі-продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» у ОСОБА_13, ОСОБА_16, ОСОБА_2, проведення 19.12.2013р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр»; перевірки стану справи Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр».

Представник позивача проти задоволення клопотання відповідача 1 про витребування відомостей щодо наявності кримінального провадження не заперечував.

Відповідно до приписів ст.38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Отже, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, з метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, враховуючи наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку щодо частково задоволення клопотань відповідача 1 та витребування у позивача інформації стосовно кримінального провадження, яке було розпочате згідно із заявою від 13.10.2016р.

Вказаний доказ було надано представником позивача у судовому засіданні 27.02.2017р.

Ухвалою від 27.02.2017р. розгляд справи було відкладено на 09.03.2017р.

28.02.2017р. до господарського суду на виконання вимог ухвали від 17.02.2017р. надійшли пояснення від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Карташової А.С.

06.03.2017р. представником відповідача 1 через відділ діловодства суду було подано додаткові пояснення по суті справи.

07.03.2017р. третьою особою 1 та третьою особою 5 через канцелярію суду було подано пояснення по суті спору.

У судове засідання 09.03.2017р. представник позивача не з'явився, проте, через відділ діловодства суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача 1 проти задоволення означеного клопотання заявника не заперечував.

Судом було розглянуто та задоволено клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду спору.

Представники відповідачів 2, 3, 4 та третіх осіб у судове засідання 09.03.2017р. не з'явились, проте, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представником відповідача 1 у судовому засіданні 09.03.2017р. було подано клопотання про продовження строків розгляду справи на 15 днів.

Відповідно до ст.69 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку щодо задоволення клопотання відповідача 1 про продовження строків розгляду справи.

За приписами ст.77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, в тому числі, є: нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів.

Про відкладення розгляду справи виноситься ухвала, в якій вказуються час і місце проведення наступного засідання.

У зв'язку з неявкою у судове засідання представників позивача, відповідачів 2, 3, 4 та третіх осіб, враховуючи клопотання заявника, з огляду на ненадання в повному обсязі витребуваних документів, ухвалою від 09.03.2017р. продовжено строк вирішення спору у справі №910/807/17 на 15 днів та відкладено розгляд справи на 20.03.2017р.

У судове засідання 20.03.2017р. представники відповідачів 2, 3, 4 та третіх осіб 1, 2, 3, 4, 5 не з'явились, проте, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Представник позивача у судовому засіданні 20.03.2017р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача 1 проти задоволення позовних вимог надав заперечення.

В судовому засіданні 20.03.2017р. у відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено перерву до 24.03.2017р.

Представник позивача у судовому засіданні 24.03.2017р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача 1 проти задоволення позовних вимог надав заперечення.

Представник відповідача 2 під час розгляду справи у судовому засіданні 24.03.2017р. проти задоволення позову також заперечував.

У судове засідання 24.03.2017р. представники відповідачів 3, 4 та третіх осіб 1, 2, 3, 4, 5 не з'явились, проте, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами в судовому засіданні 24.03.2017р.

В судовому засіданні 24.03.2017р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За приписами ст.1 Закону України «Про господарські товариства» підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належить, зокрема, товариство з обмеженою відповідальністю, яке діє на підставі статуту.

Відповідно до ст.50 Закону України «Про господарські товариства» товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Частиною 1 ст.92 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

За змістом ст.97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст.58 Закону України «Про господарські товариства», ст.145 Цивільного кодексу України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Виходячи зі змісту приписів ст.ст.41, 59 Закону України «Про господарські товариства» до компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, утворення і відкликання виконавчого та інших органів товариства.

Відповідно до п.8.1 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», в редакції, що затверджена протоколом №03/2013 від 11.09.2013р. загальних зборів, управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган. Вищим органом управління є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

У п.п.9.2, 9.6 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» визначено, що до виключної компетенції загальних зборів учасників належить внесення змін до статуту товариства, в тому числі, зміна розміру його статутному капіталу; виключення учасника з товариства.

Загальні збори учасників скликаються не менш як один раз на рік. Позачергові загальні збори учасників скликаються головою товариства у випадку неплатоспроможності товариства, а також у будь-якому іншому випадку, якщо цього потребують інтереси товариства в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного зменшення статутного капіталу (п.п.11.1, 11.2 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр»).

Як свідчать матеріали справи, 10.02.2016р. було проведено загальні збори Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», результати яких оформлено протоколом №01/2016.

Відповідно до змісту протоколу №01/2016 від 10.02.2016р., який міститься в матеріалах реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», копію якої надано Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією на виконання вимог ухвали від 19.01.2017р. Господарського суду міста Києва, вбачається, що вищим органом управління відповідача 1 прийнято рішення про:

- обрання головою зборів ОСОБА_16, секретарем - Богдана Андрія Васильовича;

- на підставі нотаріальної заяви від 13.08.2015р., заяви від 22.12.2015р. ОСОБА_2 та договору від 13.08.2015р. про відступлення шляхом дарування 23,5% частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», виключення зі складу учасників ОСОБА_2 та включення ОСОБА_3 до складу учасників товариства;

- виключення зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_1, яка систематично не виконує обов'язків учасника, перешкоджає досягненню цілей товариства;

- виплату ОСОБА_1 вартості частки майна товариства, пропорційної її частці (20%) у статутному капіталі, що у грошовому еквіваленті складає 3750 грн. у порядку, передбаченому чинним законодавством України;

- зміну складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», перерозподіл часток у статутному капіталі наступним шляхом: ОСОБА_16 належить 33,3 %, ОСОБА_13 - 33,3%, ОСОБА_3 належить 33,4%. З метою недопущення зменшення статутного капіталу учасники Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» додатково вносять частку (20%), що у грошову еквіваленті складає 3750 грн., у відповідних частинах до статутного капіталу товариства у порядку, передбаченому чинним законодавством;

- викладення п.10.1 статуту товариства в наступній редакції: «Загальні збори є правомочними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 50% голосів»;

- затвердження та підписання нової редакції статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр»;

- звільнення за власним бажанням генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_10 з 10.02.2016р.;

- призначення генеральним директором Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_11 з 11.02.2016р.;

- надання генеральному директору Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_11 повноважень на проведення та організацію державної реєстрації змін до установчих документів, пов'язаних зі зміною складу учасників, директора, підписання необхідних документів, із правом передоручення.

На підставі означеного рішення було затверджено нову редакцію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр».

23.03.2016р. було проведено загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», результати яких оформлено протоколом №02/2016. Зі змісту протоколу вбачається, що вищим органом управління відповідача 1 прийнято наступні рішення:

- здійснення безоплатної передачі частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_16 в розмірі 8,3% на користь ОСОБА_14 на підставі нотаріальної заяви від 23.03.2016р.;

- здійснення безоплатної передачі частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_16 в розмірі 25% на користь ОСОБА_15 на підставі нотаріальної заяви від 23.03.2016р. та вихід зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_16, а також включення до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_15;

- здійснення безоплатної передачі частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_13 в розмірі 8,3% на користь ОСОБА_14 на підставі нотаріальної заяви від 23.03.2016р.;

- здійснення безоплатної передачі частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_3 в розмірі 8,4% на користь ОСОБА_14 на підставі нотаріальної заяви від 23.03.2016р. та включення до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_14;

- зміну складу учасників та перерозподіл часток у статутному капіталі ОСОБА_14 наступним чином: ОСОБА_3 належить частка у розмірі 25% статутного капіталу, ОСОБА_14 - 25%, ОСОБА_15 - 25%, ОСОБА_13 - 25%;

- зміну місця знаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр»: 01014, м.Київ, вул.Болсуновського, буд.8.;

- внесення змін до статуту товариства;

- затвердження та підписання нової редакції статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр»;

- надання генеральному директору Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_11 повноважень на проведення та організацію державної реєстрації змін до установчих документів, пов'язаних зі зміною складу учасників та місцезнаходження товариства, підписання необхідних документів, із правом передоручення.

З представленої суду реєстраційної справи відповідача 1 вбачається, що на підставі рішення загальних зборів, яке оформлено протоколом №02/2016 від 23.03.2016р., було зареєстровано нову редакцію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр».

Згідно із ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.2.12 Постанови №4 від 26.02.2016р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» рішення загальних зборів учасників товариства є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

У п.2.13 Постанови №4 від 26.02.2016р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» вказано, що під час розгляду відповідних справ господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з порушенням прямих вказівок закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 59 та 60 Закону України «Про господарські товариства», статті 41 та 42 Закону України «Про акціонерні товариства», стаття 15 Закону України «Про кооперацію»); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина шоста статті 42 Закону України «Про акціонерні товариства»); прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного, на розгляд яких не було отримано згоди усіх присутніх на загальних зборах (частина п'ята статті 61 Закону України «Про господарські товариства»); відсутність протоколу загальних зборів товариства з обмеженою відповідальінстю (частина шоста статті 60 Закону України «Про господарські товариства»); відсутність протоколу загальних зборів АТ, підписаного головою і секретарем зборів (стаття 46 Закону України «Про акціонерні товариства»). Аналогічні підстави, що є безумними для визнання недійсним рішення загальних зборів наведено у Постанові №13 від 24.10.2008р. Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів».

Тобто, діючим законодавством України учасникам надано право оскаржити рішення органу товариства, якщо воно порушує їх права та охоронювані законом інтереси, у випадку, зокрема, недотримання встановленої процедури їх скликання та прийняття рішення без необхідного кворуму.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

У ст.54 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

Таким чином, приймаючи до уваги викладені вище положення законодавства, при зверненні до суду з позовом про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товарисва, позивачем повинно бути доведено порушення вимог закону або установчих документів Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» під час скликання та проведення зборів вищого органу товариства, а також факт порушення його прав та законних інтересів, як учасника господарського товариства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилався на те, що відповідно до рішення від 19.12.2013р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», заяв про продаж часток учасниками товариства, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Березніковою С.М., договорів купівлі-продажу часток товариства, частки товариства були відчужені учасниками у наступних долях: ОСОБА_13 здійснив продаж частки на користь позивача у розмірі 18%, а за собою залишив 10%; ОСОБА_16 продав часку в розмірі 8,5%, а 20% залишив за собою; ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 частку в розмірі 3,5% статутного капіталу, а 20% залишив за собою. Вказані обставини, на думку заявника, вказують на набуття ОСОБА_1 частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» в розмірі 50%. Одночасно, позивачем наголошено, що рішення про виключення ОСОБА_1 зі складу учасників ОСОБА_1 Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» було прийнято з порушенням вимог статуту відповідача 1 та чинного законодавства без належного повідомлення особи та за відсутності підстав для виключення учасника зі складу учасників товариства. Тобто, за твердженнями заявника, вказані обставини призвели у подальшому до невірного та безпідставного перерозподілу часток у статутному капіталі товариства, що було здійснено на загальних зборах 23.03.2016р. Наведене і стало підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

У судовому засіданні 24.03.2017р. судом було вирішено питання про припинення провадження по справі в частині позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» у розмірі 50%; визнання недійсним договору від 13.08.2015р. про відступлення шляхом дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», укладеного між учасником товариства ОСОБА_2 та громадянином України ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карташовою Анною Сергіївною і зареєстрований у реєстрі за № 821. При цьому, суд виходив з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи (п.4.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто, предмет спору не охоплюється ст.12 Господарського процесуального кодексу України; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

За приписами ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Перелік справ, підвідомчих господарським судам, визначено ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, зокрема ними є: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

Пунктом 1.7 Постанови №4 від 25.02.2016р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» до корпоративних спорів не належать та вирішуються загальними або господарськими судами залежно від суб'єктного складу сторін: спори про визнання права власності на акції, спори щодо укладення, розірвання, зміни, виконання, а також визнання недійсними договорів купівлі-продажу акцій, та спори щодо інших правочинів з акціями, крім спорів, пов'язаних з порушенням переважного права акціонерів на придбання акцій; спори між набувачем права власності на частку в статутному капіталі та учасниками товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю про право власності на частку.

Отже, враховуючи наведене вище, з огляду на приписи ст.12 Господарського процесуального кодексу України та приймаючи до уваги позицію Пленуму Вищого господарського суду України, суд дійшов висновку що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на частку у статутному капіталі відповідача 1 та визнання недійсним договору, укладеного між відповідачами 2 та 3, не підлягають розгляду у господарському суді, а отже, провадження по справі за означеними вимогами підлягає припиненню.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. При цьому, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 116 Цивільного кодексу України, ст.10 Закону України «Про господарські товариства» передбачено право учасників господарського товариства у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, брати участь в управлінні товариством.

Згідно із ст.97 Цивільного кодексу України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ч.5 ст.61 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) загальні збори учасників товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Позачергові загальні збори учасників скликаються головою товариства при наявності обставин, зазначених в установчих документах, у разі неплатоспроможності товариства, а також у будь-якому іншому випадку, якщо цього потребують інтереси товариства в цілому, зокрема, якщо виникає загроза значного скорочення статутного капіталу. Загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу. Учасники товариства, що володіють у сукупності більш як 20 відсотками голосів, мають право вимагати скликання позачергових загальних зборів учасників у будь-який час і з будь-якого приводу, що стосується діяльності товариства. Якщо протягом 25 днів голова товариства не виконав зазначеної вимоги, вони вправі самі скликати загальні збори учасників. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-хто з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на загальних зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до початку зборів. Не пізніш як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматися тільки за згодою всіх учасників, присутніх на зборах.

Відповідно до змісту п.7.5 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) частки учасників у статутному капіталі товариства розподіляються наступним чином: ОСОБА_16 належала частка в розмірі 28,5%, ОСОБА_2 - 23,5%, ОСОБА_13 - 28%, ОСОБА_1 - 20% статутного капіталу.

Пунктом 11.4 статуту відповідача 1 передбачено, що про проведення загальних зборів учасники повідомляються усно чи письмово із зазначенням часу та метою проведення загальних зборів і порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Будь-який з учасників товариства вправі вимагати розгляду питання на зборах учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніше як за 25 днів до початку загальних зборів. Не пізніше як за 7 днів до скликання загальних зборів учасникам товариства повинна бути надана можливість ознайомитись з документами, пов'язаними з порядком денним загальних зборів. З питань, не включених до порядку денного, рішення можуть прийматись тільки за згодою усіх учасників присутніх на загальних зборах. Рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

У протоколі №01/2016 від 10.02.2016р. вказано, що на загальних зборах відповідача 1 були присутніми ОСОБА_16, ОСОБА_13 та ОСОБА_2.

За твердженнями позивача, ОСОБА_1 повідомлено про проведення порядок денний та порядок денний загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» 10.02.2016р. не було.

Заперечуючи проти тверджень заявника, відповідачем 1 представлено до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист від 14.12.2015р.

Проте, вказаний документ суд не приймає до уваги в якості належного та допустимого у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказу повідомлення позивача про проведення та порядок денний загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» 10.02.2016р. При цьому, суд вказує наступне.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст.36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно зі ст.34 вказаного нормативно-правового акту господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи (п.2.5 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Наразі, суд зазначає, що примірника повідомлення про проведення 10.02.2016р. загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» та їх порядок денний відповідачем 1 до матеріалів справи представлено не було.

Отже, виходячи з наявних в матеріалах справи документів, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем 1 було повідомлено про проведення 10.02.2016р. загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» та їх порядок денний.

Вказане свідчить про порушення відповідачем 1 при проведенні 10.02.2016р. загальних зборів вимог ст.61 Закону України «Про господарські товариства» та п.11.4 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр».

Одночасно, стосовно тверджень позивача про те, що відповідно до рішення від 19.12.2013р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», заяв про продаж часток учасниками товариства, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17, договорів купівлі-продажу часток товариства, частки товариства були відчужені учасниками у наступних долях: ОСОБА_13 здійснив продаж частки на користь позивача у розмірі 18%, а за собою залишив 10%; ОСОБА_16 продав часку в розмірі 8,5%, а 20% залишив за собою; ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 частку в розмірі 3,5% статутного капіталу, а 20% залишив за собою, що вказує на набуття ОСОБА_1 частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» в розмірі 50%, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2 ст.147 Цивільного кодексу України передбачено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства. Аналогічні норми містіться у ст.57 Закону України «про господарські товариства».

Пунктом 17.1 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», в редакції, що затверджена протоколом №03/2013 від 11.09.2013р. загальних зборів, передбачено, що учасник товариства має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або декільком учасникам товариства.

У п.31 Постанови №13 від 24.10.2008р Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» вказано, що особа, яка придбала частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю чи товариства з додатковою відповідальністю, здійснює права і виконує обов'язки учасника товариства з моменту набуття права власності на частку в статутному капіталі.

Наразі, на підтвердження виникнення права власності на частку у статутному капіталі відповідача в розмірі 50% заявником представлено суду нотаріально посвідчені заяви №2657 від 19.12.2013р. ОСОБА_13, №2655 від 19.12.2013р. ОСОБА_16 та №2653 від 19.12.2013р. ОСОБА_2, в яких вказаними учасниками відповідача 1 повідомлено про продаж часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр». При цьому, у вказаних заявах вказано, що майнових, фінансових та інших претензій до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», інших учасників та до третіх осіб відповідач 2 та треті особи 1, 5 не мають.

Наразі, суд зауважує, що зміст означених заяв вказує на те, що фактично відчуження часток ОСОБА_16, ОСОБА_2 та ОСОБА_13 відбувалось саме шляхом продажу, тобто передання майна у власність іншої особи за плату.

При цьому, у позовній заяві та під час розгляду справи у судових засіданнях представником позивача було наголошено, що договори купівлі-продажу часток укладались між ОСОБА_1 та ОСОБА_16, ОСОБА_2 та ОСОБА_13 у простій письмовій формі та оригінали було передано ОСОБА_10, який станом на 19.12.2013р. перебував на посаді директора товариства.

За поясненнями заявника, на теперішній час копії вказаних правочинів у ОСОБА_1 відсутні.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, ухвалами від 17.02.2017р., від 27.02.2017р. та від 09.03.2017р. судом було зобов'язано відповідача 2 та третіх осіб 1 та 5 надати (у разі наявності) договори, укладені у простій письмовій формі між ОСОБА_1 та ОСОБА_13, ОСОБА_16 та ОСОБА_2, про купівлю-продаж часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр».

Проте, всупереч приписів ст.ст.45 Господарського процесуального кодексу України та ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо обов'язковості судових рішень, наведеними вище учасниками судового процесу вимог суду виконано не було, витребувані документи не надано.

Одночасно, враховуючи правову природу правовідносин, які склались між позивачем, відповідачем 2 та третіми особами 1 та 5, тобто, відносини купівлі-продажу часток, що передбачає оплатність, наведеними ухвалами судом також було зобов'язано позивача надати докази виконання договорів купівлі-продажу, тобто, докази внесення плати за придбані частки.

Однак, заявником вимог суду також виконано не було, витребувані докази не представлено.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.2.3 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Отже, з огляду на наведене вище, виходячи з наявних в матеріалах справи документів, у суду відсутні підстави достеменно вважати, що до ОСОБА_1 перейшло право власності на частки, про продаж яких на користь позивача зазначено у заявах №2657 від 19.12.2013р. ОСОБА_13, №2655 від 19.12.2013р. ОСОБА_16 та №2653 від 19.12.2013р. ОСОБА_2.

Крім того, протокол від 19.12.2013р. загальних зборів у часників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» в матеріалах справи відсутній.

Таким чином, суд вважає твердження позивача про набуття частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» в розмірі 50% такими, що позбавлені належного доказового обґрунтування.

З приводу прийняття загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» 10.02.2016р. рішення про виключення ОСОБА_1 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 64 Закону України «Про господарські товариства» передбачено, що учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере.

Учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на підставі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому, цей учасник (його представник) участі у голосуванні не бере. Всі інші питання стосовно виключення учасника з товариства вирішуються згідно чинного законодавства України.

Пунктом 4.24 Постанови №4 від 25.02.2016р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» визначено, що у рішенні загальних зборів про виключення учасника з господарського товариства повинні міститися обґрунтовані причини такого виключення і зазначено, які саме факти невиконання статутних обов'язків стали підставою для виключення учасника з товариства, в чому полягає систематичність невиконання учасником товариства його обов'язків, якими саме діями (бездіяльністю) учасник перешкоджає досягненню цілей товариства. Відсутність відповідних відомостей у рішенні про виключення учасника з товариства може бути підставою для визнання зазначеного рішення недійсним за позовом такого учасника. Під час вирішення питання про наявність факту перешкоджання учасником своїми діями досягненню цілей товариства необхідно встановити, що поведінка учасника суттєво ускладнює діяльність товариства чи робить її практично неможливою. Господарські суди повинні перевірити фактичні обставини, що були підставою для виключення учасника товариства, а також дослідити питання щодо дотримання вимог законодавства та установчих документів під час скликання та проведення відповідних загальних зборів.

Зі змісту протоколу №01/2016 від 10.02.2016р. загальних зборів учасників відповідача 1 вбачається, що підставою для виключення позивача зі складу учасників було систематичне невиконання обов'язків учасника та вчинення перешкод у досягненні цілей товариства.

На підтвердження наявності означених обставин, відповідачем представлено до матеріалів справи протоколи №1-Д від 15.04.2015р., №01/2014 від 30.01.2014р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», в яких ОСОБА_1 участі не приймала.

Проте, вказані документи суд не приймає до уваги в якості належних доказів наявності підстав для виключення позивача зі складу учасників товариства.

При цьому, суд зауважує, що належних і допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів повідомлення ОСОБА_1 про проведення 15.04.2015р. та 30.01.2014р. загальних зборів учасників відповідача 1 до матеріалів справи не представлено.

До того ж, відповідачем 1 також не надано доказів на підтвердження систематичного невиконання ОСОБА_1 чи неналежного виконання обов'язків учасника товариства чи вчинення дій, які перешкоджали досягненню цілей Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр».

Отже, за висновками суду, посилання у рішенні від 10.02.2016р. на систематичне невиконання обов'язків учасника та вчинення перешкоду у досягненні цілей товариства суд вважає доказово необґрунтованим та юридично неспроможним, а отже, рішення про виключення заявника зі складу учасників відповідача 1 є таким, що суперечить приписам ст.64 Закону України «Про господарські товариства» та п.15.1 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр». До того ж, виходячи з наведеного слід зауважити, що подальший перерозподіл частки ОСОБА_1 між іншими учасниками товариства також є незаконним.

З огляду на наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», які оформлені протоколом №01/2016 від 10.02.2016р., підлягає визнанню недійсним, а ОСОБА_1 підлягає поновленню у складі учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», а отже позов в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому, стосовно застосування такого способу захисту прав учасника товариства як його поновлення у складі учасників, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Виходячи зі змісту ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Тобто, метою застосування судом певного способу захисту прав та законних інтересів осіб є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Отже, останнє направлене на настання певних юридичних наслідків, а саме відновлення порушених прав позивача. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом України у листі від 01.04.2014р. «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України».

Отже, з огляду на наведене вище, суд вважає за доцільне застосувати обраний позивачем спосіб захисту його порушених прав та поновити ОСОБА_1 у складі учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр».

Одночасно, як вказувалось вище, 23.03.2016р. було проведено загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», результати яких оформлено протоколом №02/2016. Зі змісту протоколу вбачається, що вищим органом управління відповідача 1 прийнято наступні рішення:

- здійснення безоплатної передачі частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_16 в розмірі 8,3% на користь ОСОБА_14 на підставі нотаріальної заяви від 23.03.2016р.;

- здійснення безоплатної передачі частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_16 в розмірі 25% на користь ОСОБА_15 на підставі нотаріальної заяви від 23.03.2016р. та вихід зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_16, а також включення до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_15;

- здійснення безоплатної передачі частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_13 в розмірі 8,3% на користь ОСОБА_14 на підставі нотаріальної заяви від 23.03.2016р.;

- здійснення безоплатної передачі частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_3 в розмірі 8,4% на користь ОСОБА_14 на підставі нотаріальної заяви від 23.03.2016р. та включення до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_14;

- зміну складу учасників та перерозподіл часток у статутному капіталі ОСОБА_14 наступним чином: ОСОБА_3 належить частка у розмірі 25% статутного капіталу, ОСОБА_14 - 25%, ОСОБА_15 - 25%, ОСОБА_13 - 25%;

- зміну місця знаходження Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр»: 01014, м.Київ, вул.Болсуновського, буд.8.;

- внесення змін до статуту товариства;

- затвердження та підписання нової редакції статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр»;

- надання генеральному директору Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» ОСОБА_11 повноважень на проведення та організацію державної реєстрації змін до установчих документів, пов'язаних зі зміною складу учасників та місцезнаходження товариства, підписання необхідних документів, із правом передоручення.

Судом також зазначалось, що відповідно до ст.167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Статтею 116 Цивільного кодексу України, ст.10 Закону України «Про господарські товариства» передбачено право учасників господарського товариства у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, брати участь в управлінні товариством.

З огляду на висновки суду про недійсність рішень загальних зборів, які оформлені протоколом №01/2016 від 10.02.2016р., в тому числі, щодо перерозподілу часток між учасниками товариства, суд дійшов висновку, що фактично рішення від 23.03.2016р. загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» прийнято неповноважним складом учасників та без повідомлення ОСОБА_1, яку було незаконно виключено.

З огляду на наведене, рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», які оформлено протоколом №02/2016 від 23.03.2016р., також підлягають визнанню судом недійсними.

З приводу позовних вимог про визнання недійсними з моменту реєстрації статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» у редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників товариства від 10.02.2016р., внесеного до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців державним реєстратором Печерського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Більською Ольгою Федорівною 12.02.2016р. за №8005546, та статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» у редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників товариства від 23.03.2016р, внесеного до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців державним реєстратором Печерського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Більською Ольгою Федорівною 24.03.2016р. за №0005546, суд зазначає наступне.

Статут юридичної особи за змістом частини другої ст.20 Господарського кодексу України є актом, який визначає правовий статус юридичної особи, оскільки він містить норми, обов'язкові для учасників товариства, його посадових осіб та інших працівників, а також визначає порядок затвердження та внесення змін до статуту. Підставами для визнання акта, в тому числі статуту, недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Аналогічну правову позицію наведено у п.14 Постанови №13 від 24.10.2008р Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів».

З представлених суду матеріалів реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» вбачається, що на підставі рішень загальних зборів учасників відповідача 1, які оформлені протоколами №01/2016 від 10.02.2016р. та №02/2016 від 23.03.2016р., було проведено державну реєстрацію змін до статутного документу суб'єкта господарювання.

Таким чином, враховуючи, що рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», які оформлені протоколами №01/2016 від 10.02.2016р. та №02/2016 від 23.03.2016р., на підставі яких було проведено реєстрацію змін до статуту відповідача 1, визнано судом недійсним, господарський суд дійшов висновку, що статут, державна реєстрація змін до якого проведена на підставі недійсних рішень вищого органу управління відповідача, також підлягає визнанню недійсним.

Отже, з огляду на наведене вище, суд дійшов висновку щодо правомірності та обґрунтованості вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними статутів Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» в редакції рішень загальних зборів, які оформлені протоколами №01/2016 від 10.02.2016р. та №02/2016 від 23.03.2016р., та їх задоволення в повному обсязі.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні вимог позивача про зобов'язання Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві вчинити дії. При цьому, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, а також ст.20 Господарського кодексу України.

За змістом положень вказаних норм суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Звертаючись до господарського суду, позивач повинен вказати у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначити, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Виходячи із змісту ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб'єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, згідно з вимогами ч.1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі, в тому числі, судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо, зокрема, визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи.

Таким чином, відповідно до вимог законодавства, дії щодо внесення запису про скасування державної реєстрації змін до установчих документів, мають проводитися державним реєстратором лише після отримання відповідного рішення суду, яке набрало законної сили.

З огляду на зазначене, відсутня потреба окремого визнання недійсними та скасування реєстрації змін до установчих документів в судовому порядку.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві вчинити дії підлягають залишенню судом без задоволення.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Судовий збір за позовними вимогами про визнання недійсними рішень, поновлення учасника та визнання недійсними статутів у відповідних редакціях згідно приписів ст.49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача 1.

Судовий збір за позовними вимогами, в задоволенні яких судом відмовлено, залишається за позивачем.

Одночасно, з приводу судового збору, сплаченого за позовні вимоги, провадження за якими припинено, суд зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, в тому числі, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (п.5 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»).

Враховуючи, що представником позивача відповідного клопотання подано не було, на момент вирішення спору по суті у суду відсутні підстави для повернення судового збору з Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Припинити на підставі п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України провадження по справі №910/807/17 в частині позовних вимог про:

- визнання за ОСОБА_1 права власності на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» у розмірі 50%;

- визнання недійсним договору від 13.08.2015р. про відступлення шляхом дарування частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр», укладеного між учасником товариства ОСОБА_2 та громадянином України ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карташовою Анною Сергіївною і зареєстрований у реєстрі за № 821.

2. Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» від 10.02.2016р., яке оформлене протоколом №01/2016 від 10.02.2016р.

Визнати недійсним рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» від 23 березня 2016 року, яке оформлене протоколом №02/2016 від 23.03.2016р.

Визнати недійсним з моменту реєстрації статут Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» в редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників товариства від 10.02.2016р., внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців державним реєстратором Печерського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Більською Ольгою Федорівною 12.02.2016р. за №8005546.

Визнати недійсним з моменту реєстрації статут Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» у редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників товариства від 23.03.2016р, внесений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців державним реєстратором Печерського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Більською Ольгою Федорівною 24.03.2016р. за №0005546.

Поновити ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) у складі учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» з моменту виключення.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІПП-Центр» (01014, м.Київ, вул.Болсуновська, буд.8, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в сумі 8000 грн.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

29.03.2017р.

Суддя О.М. Спичак