ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" березня 2017 р.Справа № Б-39/187-08

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Швидкін А.О.

судді: Міньковський С.В. , Яризько В.О.

при секретарі судового засідання Трофименко С.В.

розглянувши справу

за заявою ФОП ОСОБА_2, м. Харків
до ФОП ОСОБА_2, м. Харків
про визнання банкрутом
за участю сторін:

ліквідатора - Онищенка К.С., свідоцтво № 357 від 27.02.2013 р.

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5, довіреність від 14.11.2014 р.

представника ПАТ "ОТП Банк" - Дубровської Г.В., довіреність від 19.08.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.12.2008 р. порушено провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_2 в порядку ст.ст. 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону № 784-ХІV від 30.06.1999 р.).

Постановою господарського суду Харківської області від 22.12.2008 р. ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Родзинського А.А.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 31.05.2011 р. звільнено арбітражного керуючого Родзинського А.А. від виконання обов'язків ліквідатора ФОП ОСОБА_2, призначено ліквідатором ФОП ОСОБА_2 арбітражного керуючого Телитченка А.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.03.2012 р. звільнено арбітражного керуючого Телитченко А.О. від виконання обов'язків ліквідатора ФОП ОСОБА_2, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Карелкіна І.О.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.08.2012 р. усунуто арбітражного керуючого Карелкіна І.О. від виконання обов'язків ліквідатора ФОП ОСОБА_2, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Тищенко О.І.

18.07.2013 р. до суду від ліквідатора надійшла заява про визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута, а саме: квартири АДРЕСА_2, оформленого протоколом від 26.04.2010 р.; визнання недійсним договору купівлі-продажу зазначеного майна від 23.07.2010 р., укладеного між арбітражним керуючим Родзинським А.А. (який на дату укладання договору виконував обов'язки ліквідатора ФОП ОСОБА_2) та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2827; накладання арешту на спірне майно шляхом заборони будь-яким особам здійснювати будь-які дії щодо його відчуження (продажу, дарування, обміну, тощо) до розгляду заяви по суті. Заява ліквідатора обґрунтована тим, що внаслідок відчуження майна боржника з порушенням порядку реалізації ліквідаційної маси, передбаченого ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону № 784-ХІV від 30.06.1999 р.), боржнику завдано значних збитків та порушено права кредитора на одержання задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами. Ліквідатор посилається на те, що реалізація спірного майна, яке перебувало в іпотеці АТ "ОТП Банку", відбулася без згоди іпотекодержавтеля; оголошення про проведення аукціону з продажу спірної квартири було опубліковано в газеті "Еженедельная рекламно-інформационная газета Місто+", яка за посиланнями заявника, стосується лише регіону м. Харкова, її тираж обмежений, що не привело до виявлення належної кількості потенційних покупців; відсутні докази направлення грошових коштів, отриманих від продажу спірного майна, іпотекодержателю - АТ "ОТП Банку".

Ухвалою суду від 23.07.2013 р. вищезазначена заява ліквідатора була прийнята до розгляду; залучено до участі у справі Українсько-Російську товарну біржу (організатора проведення торгів майна банкрута), ОСОБА_4 (покупця) та арбітражного керуючого Родзинського А.А. (колишнього ліквідатора).

Ухвалою суду від 07.10.2013 р. у задоволенні заяви ліквідатора в частині забезпечення вимог кредиторів було відмовлено.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.05.2015 р. задоволено заяву Тищенко О.І. про дострокове припинення її повноважень, звільнено арбітражного керуючого Тищенко О.І. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута, призначено ліквідатором ФОП ОСОБА_2 арбітражного керуючого Онищенка К.С.

06.09.2016 р. до суду від ліквідатора надійшла скарга про визнання протиправними дій колишнього ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Родзинського А.А. щодо укладання договору купівлі-продажу від 23.06.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І., на загальну суму 228800,00 грн., та визнання недійсним договору (правочину) купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, від 23.07.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І., на загальну суму 228800,00 грн., укладеного між колишнім ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Родзинським А.А. та ОСОБА_4

Ухвалою суду від 06.09.2016 р. скарга ліквідатора про визнання протиправними дій колишнього ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Родзинського А.А. з продажу майна банкрута була призначена до розгляду.

Ухвалами суду від 06.02.2017 р. розгляд скарги ліквідатора про визнання протиправними дій колишнього ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Родзинського А.А. з продажу майна банкрута, а також заяви ліквідатора про визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири № 11, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, був відкладений на 20.03.2017 р.

07.03.2017 р. до суду від Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшли уточнення (виправлення) до висновку судової оціночно-будівельної експертизи № 12681 щодо ринкової та ліквідаційної вартості трикімнатної квартири № 11, розташованої у м. Харкові по проспекту Леніна, 35 станом на 26.04.2010 р. (в частині адреси об'єкту досліждення).

Присутній у судовому засіданні ліквідатор підтримав скаргу на дії ліквідатора та заяву про визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири № 11, розташованої за адресою: м.Харків, проспект Науки (колишній проспект Леніна), буд. 35.

Представник ПАТ "ОТП Банк" у судовому засіданні скаргу та заяву ліквідатора підтримав у повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні представник ОСОБА_4 надав відзив на скаргу ліквідатора, проти якої заперечував; просив застосувати позовну давність і відмовити ліквідатору у задоволенні заяви про визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2.

Колишній ліквідатор банкрута - арбітражний керуючий Родзинський А.А. у судове засідання знову не з'явився, про причини неявки не повідомив, доказів виконання вимог попередніх ухвал суду не надав, про дату, час та місце розгляду скарги та заяви був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 003684/2, № 003683/2.

Згідно з п. 3.9.2 Постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарсько процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо ухвалу, в якій зазначено час та місце такого засідання, надіслано сторонам у відповідному порядку.

Судом встановлено, що ухвали суду від 06.02.2017 р. були надіслані у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути скаргу та вищезазначену заяву ліквідатора за наявними матеріалами справи, згідно зі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Постановою господарського суду Харківської області від 22.12.2008 р. ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Родзинського А.А.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону № 784-ХІV від 30.06.1999 р.), ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно із законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону № 784-ХІV від 30.06.1999 р.), майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Першим ліквідатором банкрута - арбітражним керуючим Родзинським А.А. на виконання вимог постанови господарського суду Харківської області від 22.12.2008 р. та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" за результатами інвентаризації майна боржника було включено до складу ліквідаційної маси майно, що належить ОСОБА_2, зокрема, квартиру № 11, загальною площею 75,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, про що був складений акт від 24.12.2008 р.

Вищезазначене майно перебувало в іпотеці АТ "ОТП Банк" на підставі договору іпотеки № PML-702/597/2008 від 21.01.2008 р., укладеного на виконання умов кредитного договору № ML 702/597/2008 від 21.01.2008 р.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону № 784-ХІV від 30.06.1999 р.), майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю.

Для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий залучає на підставі договору суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено комітетом кредиторів.

14.01.2010 р. між суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "САБО консалтинг" та ОСОБА_2, в особі ліквідатора Родзинського А.А., був укладений договір на проведення оцінки вартості майна № 03/10-Х, а саме - трикімнатної квартири № 11, загальною площею 75,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Ліквідатором банкрута - арбітражним керуючим Родзинським А.А. та суб'єктом оціночної діяльності ТОВ "САБО консалтинг" підписано акт прийому-передачі виконаних робіт до договору на проведення оцінки майна № 03/10-Х від 14.01.2010 р. та отримано звіт № 54/01/10-Х від 18.02.2010 р. про оцінку трьохкімнатної квартири № 11, загальною площею 75,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, згідно з яким ринкова вартість зазначеного майна на дату оцінки - 18.02.2010 р. складає 208000,00 грн.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону № 784-ХІV від 30.06.1999 р.), після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута.

У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

26.02.2010 р. між арбітражним керуючим Родзинським А.А., що діяв на підставі постанови господарського суду Харківської області від 22.12.2008 р., та Українсько-Російською товарною біржею був укладений договір на проведення аукціону з продажу нерухомого майна: трикімнатної квартири № 11 загальною площею 75,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 початковою вартістю 208000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону № 784-ХІV від 30.06.1999 р.), ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів.

Статтею 15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" передбачено, що інформація про об'єкти, що підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом, публікується не пізніш як за 30 календарних днів до дати проведення аукціону, конкурсу в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації.

01.03.2010 р. здійснено оголошення про аукціон з продажу спірного майна в газеті "Еженедельная рекламно-інформационная газета Місто+", яка не може бути прийнято до уваги як належний доказ забезпечення ліквідатором через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна, оскільки зазначена газета не входить до переліку друкованих видань, що визначений органами приватизації.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази опублікування оголошення про проведення аукціону спірної квартири в засобах масової інформації із дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", аукціон, конкурс може бути припинено і об'єкт знімається з торгів, конкурсного відбору на вимогу будь-кого з учасників або органу приватизації у випадках коли не виконано вимог щодо змісту інформації, передбаченої ст. 15 цього Закону та терміну її опублікування. Зазначені підстави можуть бути підставою для визнання судом недійсними угод, укладених на аукціоні (конкурсі).

З огляду на викладене, суд вважає, що першим ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Родзинським А.А. не було здійснено заходів щодо залучення як можна більшої кількості зацікавлених осіб для виявлення потенційного покупця майна банкрута, який би запропонував найкращі умови його придбання, що призвело до порушення інтересів кредиторів.

26.04.2010 р. проведено аукціон з продажу спірної квартири, переможцем якого став ОСОБА_4; між Українсько-Російською товарною біржею та арбітражним керуючим Родзинським А.А. підписано акт виконаних робіт.

Відповідно до ч. 10 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону № 784-ХІV від 30.06.1999 р.), продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

23.07.2010 р. між ліквідатором ФОП ОСОБА_2 - арбітражним керуючим Родзинським А.А. та ОСОБА_4 був підписаний договір купівлі-продажу квартири № 11, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, житловою площею 51,6 кв.м, загальною площею 75,4 кв.м, який посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. та зареєстровано в реєстрі за № 2827.

Продаж вищезазначеного майна було здійснено за ціною 228800,00 грн., які, згідно з умовами договору, покупець сплатив готівкою повністю до підписання договору купівлі-продажу.

Під час розгляду справи ухвалою суду від 23.11.2015 р. призначено судову експертизу, провадження якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса; на вирішення експертів судової експертизи поставлено питання щодо ринкової та ліквідаційної вартості об'єкту вищезазначеного спірного нерухомого майна станом на 26.04.2010 р.

Згідно з висновком судової оціночно-будівельної експертизи № 12681 від 27.04.2016 р., з урахуванням уточнень (виправлень) до неї, ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 в цінах станом на 26.04.2010 р. складає 537400,00 грн., а ліквідаційна вартість зазначеної квартири станом на 26.04.2010 р. становить 424546,00 грн., що значно перевищує ціну продажу, на підставі чого можна зробити висновок про збитки, завдані кредитору і боржнику внаслідок укладення оспорюваного договору.

Крім того, згідно з ч. ч. 7, 8 ст. Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону № 784-ХІV від 30.06.1999 р.), ліквідатор зобов'язаний при проведення ліквідаційної процедури використовувати один рахунок в банківський установі, з якого здійснюються виплати кредиторам.

Відповідно до ч. 7 ст. 48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону № 784-ХІV від 30.06.1999 р.), кошти отримані від продажу майна громадянина-підприємця вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або нотаріуса.

Проте, колишнім ліквідатором Родзинським А.А. грошові кошти від продажу майна банкрута не були зараховані на розрахунковий рахунок в установі банку або внесені на депозит нотаріуса, що є порушенням норм ст. ст. 30, 48 вищезазначеного закону та ч. 1 ст. 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону № 784-ХІV від 30.06.1999 р.), відповідно до якої майно банкрута, що є предметом застави, використовується виключно для задоволення вимог заставодержателя.

Окремо суд звертає увагу на те, що ліквідатор, як особа, яка виконує функції з розпорядження майном банкрута і діє від імені банкрута, при реалізації заставного майна, враховуючи ч. 3 ст. 9 Закону України "Про іпотеку", ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з метою дотримання прав та інтересів заставного кредитора зобов'язаний повідомляти останнього про умови та порядок продажу заставного майна.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1-3, 5 ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є наступні: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Основними завданнями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є встановлення умов та порядку відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності-боржника або визнання його банкрутом і застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону № 784-ХІV від 30.06.1999 р.), арбітражний керуючий - фізична особа, яка має ліцензію, видану у встановленому порядку, та діє на підставі ухвали господарського суду, ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника визнаного банкрутом та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Згідно з абз. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону №784-ХІV від 30.06.1999 р.), у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії учасників ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 6 ст. 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону № 784-ХІV від 30.06.1999 р.), при реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

Термін сумлінність передбачає, що особа чесно, старанно, ретельно та добросовісно виконує свої обов'язки. Термін розумно передбачає, що особа виконує свої обов'язки змістовно та доцільно. Термін інтерес означає те, що найбільше цікавить особу та відповідає його прагненням і вигоді.

Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах наданих їй актами цивільного законодавства, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватись від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Тобто, під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачено положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та цивільним законодавством

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому треба враховувати, що свобода договору у всіх її аспектах не може мати абсолютного характеру і навіть в умовах ринкової економіки неминуче підлягає певним обмеженням, встановленим у публічних інтересах.

Згідно з ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти) визначенні на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 632, 638, 655 та 691 ЦК України ціна предмету договору купівлі - продажу є суттєвою, обов'язковою умовою договору.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є актом цивільного законодавства, зміст правочину в процедурі банкрутства не може суперечити вищезазначеному закону.

Таким чином, ліквідатор при реалізації своїх прав та обов'язків зобов'язаний був діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів, ціна товару встановлена ним, як суттєва умова змісту правочину, мала бути розумною, справедливою такою, що максимально відповідає інтересам як кредиторів так і боржника.

Наявність ліцензії у арбітражного керуючого Родзинського А.А. свідчить, що він пройшов відповідне навчання, займається цим видом діяльності тривалий час та є кваліфікованим, досвідченим щодо обізнаності об'єктивної та справедливої ціни продажу активів боржника в процедурах банкрутства. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачає імперативної норми, яка би забороняла ліквідатору встановлювати вищу ціну, ніж та, яка зазначена в звіті оцінювача. І навпаки, ст. 3-1 вищезазначеного Закону зобов'язує арбітражного керуючого, при реалізації своїх прав та обов'язків, діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів і у разі сумніву щодо об'єктивності ціни визначеної оцінювачем мав прийняти всі необхідні заходи для продажу майна за ціною, яка найбільш цікавить кредиторів та відповідає їх прагненням і вигоді.

Проте, як свідчать матеріали справи, ліквідатор Родзинський А.А. на власний розсуд визначив вартість майна, визначену суб'єктом оцінювання, мовчазливо погодився з завідомо заниженою вартістю, не повідомляючи про результати оцінки кредиторів, та здійснив відчуження майна банкрута за ціною значно меншою, ніж ціна за аналогічне майно. Оскільки ринок даної групи товарів є досить розвинутий і поширений, у тому числі у засобах масової інформації, ліквідатор не мав жодних об'єктивних перешкод для встановлення розумної та справедливої ціни, а також мав всі підстави сумніватися щодо об'єктивності зробленої оцінки.

За таких обставин, слід дійти висновку, що вартість майна, а саме: квартири АДРЕСА_2, яке було відчужено ліквідаторами Родзинським А.А., не є об'єктивною та справедливою.

З огляду на вищевикладене, ліквідатор Родзинський А.А. діяв несумлінно, нерозумно, без урахування інтересів боржника та кредиторів.

Отже, укладений договір купівлі-продажу суперечить актам цивільного законодавства, інтересам кредиторів та банкрута, оскільки за наслідками реалізації майна банкрута за відверто заниженою ціною, яка не була справедливою та розумною, кредитори, в тому числі АТ "ОТП Банк", не змогли задовольнити власні вимоги до божника у розмірі, який міг отримати від реалізації майна у випадку продажу вищезазначеного майна у суворій відповідності до Закону.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне скаргу ліквідатора про визнання протиправними дій колишнього ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Родзинського А.А. задовольнити частково, визнати протиправними дії колишнього ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Родзинського А.А. щодо укладання договору купівлі-продажу від 23.07.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І., на загальну суму 228800,00 грн.; в іншій частини скаргу залишити без розгляду, у зв'язку з відсутністю доказів сплати судового збору.

Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють підстави та наслідки недійсності правочинів, зокрема, статей 228, 229, 230, 232, 234, 235, 1057-1 ЦК України.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Порушення ч. 6 ст. 3-1, ч. 2 ст. 30 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", які допущені ліквідатором Родзинським А.А. під час реалізації спірного майна, дають підстави вважати аукціон з продажу майна банкрута, а саме: квартири № 11, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, оформлений протоколом від 26.04.2010 р. та договір купівлі-продажу зазначеного майна від 23.07.2010 р., укладеного між арбітражним керуючим Родзинським А.А. та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2827 - недійсними.

Щодо пропуску строку позовної давності, заявленої ОСОБА_4, то суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд, розглянувши матеріали справи, встановив, що спірний договір купівлі-продажу був укладений 23.07.2010 р., ліквідатор у даній справі багаторазово змінувався, арбітражний керуючий Тищенко О.І. був призначений ліквідатором ФОП ОСОБА_2 01.08.2012 р., у зв'язку з чим, суд вважає поважною причиною пропущення позовної давності та зазначає, що порушені права боржника та кредиторів у даному випадку підлягають захисту.

Згідно з ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов'язати громадянина ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_2, виданий Дзержинським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 20.02.2008 р., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, податковий номер НОМЕР_1) повернути майно, що було предметом договору купівлі-продажу від 23.07.2010 р., укладеного між арбітражним керуючим Родзинським А.А. та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2827, а саме: квартиру АДРЕСА_2, до ліквідаційної маси ФОП ОСОБА_2, а ліквідатора - арбітражного керуючого Родзинського А.А. зобов'язати повернути грошові кошти громадянину ОСОБА_4, що були сплачені останнім за придбання цього майна, у розмірі 228800,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3-1, 22-32, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 203, 215, 267, 627, 628 ЦК України, ст. 86 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ліквідатора (вх. № 29194 від 06.09.2016 р.) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії колишнього ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Родзинського А.А. щодо укладання договору купівлі-продажу від 23.06.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І., на загальну суму 228800,00 грн.

3. В іншій частині скаргу залишити без розгляду.

4. Задовольнити заяву ліквідатора про визнання недійсним аукціону з продажу майна банкрута, а саме: квартири АДРЕСА_2, та визнання недійсним договору купівлі-продажу зазначеного майна від 23.07.2010 р., укладеного між арбітражним керуючим Родзинським А.А. (який на дату укладання договору виконував обов'язки ліквідатора ФОП ОСОБА_2) та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2827.

5. Визнати недійсними результати аукціону з продажу майна банкрута, оформлені протоколом від 26.04.2010 р., а саме: квартири АДРЕСА_2.

6. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 23.07.2010 р. квартири № 11, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, укладений між арбітражним керуючим Родзинським А.А. (який на дату укладання договору виконував обов'язки ліквідатора ФОП ОСОБА_2) та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 2827.

7. Зобов'язати громадянина ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_2, виданий Дзержинським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 20.02.2008 р., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, податковий номер НОМЕР_1) повернути майно, що було предметом договору купівлі-продажу від 23.07.2010 р., укладеного між арбітражним керуючим Родзинським А.А. та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мусієнко О.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 2827, а саме: квартиру № 11, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, до ліквідаційної маси ФОП ОСОБА_2, а ліквідатора - арбітражного керуючого Родзинського А.А. зобов'язати повернути грошові кошти громадянину ОСОБА_4, що були сплачені останнім за придбання цього майна у розмірі 228800,00 грн.

8. Ухвалу направити ліквідатору, кредиторам, банкруту, Родзинському А.А., ОСОБА_4, Товарній біржі "УРТБ".

Головуючий суддя Суддя Суддя Швидкін А.О. Міньковський С.В. Яризько В.О.