КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" лютого 2017 р. Справа№ 911/1548/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Тищенко О.В.

Яковлєва М.Л.

за участі представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Олійник М.Ю. - представник;

від третьої особи-1: ОСОБА_3 - особисто

від третьої особи-2: не з'явився

від третьої особи-3: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2016 року у справі № 911/1548/16 (суддя: Подоляк Ю.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Племінний завод «Агро-Регіон»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

1. ОСОБА_3

2. ОСОБА_4

3. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА»

про стягнення 22 959,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Племінний завод «Агро-Регіон», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення 22959,80 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.10.2016 року у справі № 911/1548/16 в задоволенні позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2016 року у справі № 911/1548/16 та прийняти нове рішення у справі, яким позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а судом неправильно визначено правовідносини сторін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 22.12.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 01.02.2017.

19.01.2017 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Представник відповідача 01.02.2017 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.02.2016 розгляд справи відкладено на 22.02.2017.

10.02.2017 від позивача повторно надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

У судове засідання 22.02.2017 представники третьої особи-2, третьої особи-3 та позивача не з'явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши думку представників відповідача та третьої особи-1, враховуючи подане позивачем клопотання про розгляд справи без участі його представника, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представників позивача, третьої особи-2, третьої особи-3.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи-1, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

На автодорозі Гора - Требухів 17.05.2013 о 17 год. 05 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Chevrolet Niva, державний номерний знак НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_3, за наслідками якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

З постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області справа № 359/6140/13-п від 18.06.2013, копія якої залучена до матеріалів справи, вбачається, що водій ОСОБА_3 17.05.2013 близько о 17 год. 05 хв. на автодорозі Гора - Требухів, керуючи автомобілем Chevrolet Niva, державний номерний знак НОМЕР_4, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, в результаті чого транспортні засоби отримали пошкодження, завдавши матеріальні збитки. Зазначеними діями ОСОБА_3 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн.

З постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області справа № 359/6139/13-п від 17.06.2013, копія якої залучена до матеріалів справи, вбачається, вбачається, що 17.05.2013 на автодорозі Гора - Требухів, ОСОБА_4, керуючи автомобілем Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, при об'їзді ями на дорожньому покритті не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки Chevrolet Niva, державний номерний знак НОМЕР_4, в результаті чого транспортні засоби отримали пошкодження, завдавши матеріальні збитки. Зазначеними діями ОСОБА_4 порушила п. 12.3 Правил дорожнього руху України та вчинила правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказаною постановою ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340,00 грн.

Автомобіль Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, застраховано позивачем відповідно до укладеного між ним - страховиком та ОСОБА_4 - страхувальником договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 16.07.2012 № 28-3001-12-00091 (надалі - Договір), відповідно до умов якого страховик зобов'язався у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування.

Згідно калькуляції від 01.06.2013 № ДККА-27330, складеної за допомогою системи Аудатекс, вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, склала 46453,86 грн.

ТОВ «Автоцентр Київ» виставлено рахунок від 23.05.2013 № НОМЕР_2 на суму 46426,60 грн. для оплати вартості послуг по ремонту автомобіля Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1.

Позивачем було складеного страховий акт № ДККА-27330 від 03.06.2013 та розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до яких розмір страхового відшкодування становить 45919,60 грн.

Позивач, як страховик, на виконання умов зазначеного Договору згідно платіжного доручення № 9216 від 03.06.2013 виплатив страхове відшкодування у розмірі 45919,60 грн.

Звертаючись з даним позовом, позивач зазначає, що до нього, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, якою є відповідач, як власник джерела підвищеної небезпеки - учасника ДТП та роботодавець винної у скоєнні ДТП особи.

Враховуючи, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини двох учасників ДТП, сума страхового відшкодування, яка визначена позивачем шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість відповідальних осіб - перша та друга третя особа, складає 22959,80 грн. (з розрахунку: 45919,60 грн. /сума страхового відшкодування/ - 50% /вина учасників ДТП/ = 22959,80 грн.), яку за твердженням позивача, має сплатити відповідач.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 Цивільного Кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 1 ст. 1191 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов'язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного Кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1187 Цивільного Кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1. ст. 1172 Цивільного Кодексу України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 передбачено, що при розгляді справ про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

Пунктом 6 Роз'яснення Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди» від 01.04.1994 № 02-5/215 передбачено, що для правильного вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов'язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України). Виходячи з цього, відповідно до статті 1172 ЦК України позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач у справі, в порушення вказаних положень законодавства, не надав жодних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема, того, що водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом Chevrolet Niva д.н.з. НОМЕР_3 перебув на час ДТП в трудових відносинах з відповідачем у даній справі, що він виконував свої трудові (службові) обов'язки, що вказаний транспортний засіб на час зазначеного ДТП належав відповідачу у даній справі чи перебував в його законному користуванні, у зв'язку з чим суд для повного, всебічного та об'єктивного дослідження обставин справи, самостійно витребовував необхідні для вирішення спору докази.

Однак, позивач витребувані в нього докази суду не надав та не надав пояснення з приводу невиконання ним вимог суду.

Разом з тим, відповідач у справі, Моторно (транспортне) страхове бюро України, Бориспільський міськрайонний суд Київської області, Головного управління Національної поліції у Київській області на виконання вимог ухвал суду першої інстанції надіслали на адресу суду витребувані від них докази та матеріали.

Так з витребуваних матеріалів, які надійшли на адресу суду від зазначених вище організацій, вбачається, що транспортний засіб Chevrolet Niva, державний номерний знак НОМЕР_4, яким під час скоєння ДТП керував ОСОБА_3, належить відповідачу. Водій ОСОБА_3, який керував вказаним транспортним засобом на час дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах з відповідачем, виконував свої трудові, службові обов'язки, що підтверджується листом відповідача від 23.09.2016 № 25, в якому він повідомляє, що ОСОБА_3 працював в ТОВ ПЗ «Агро-Регіон» з 05.05.2011 (наказ № 522-к від 04.05.2011) по 09.03.2016 (наказ № 61-к від 09.03.2016) та подорожним листом службового легкового автомобіля від 10-20.05.2013 серії 03-СП № 807202, завірені копії яких залучені до матеріалів справи.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу Chevrolet Niva, державний номерний знак НОМЕР_4 застрахована у Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Уніка» згідно генерального договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.08.2012 № 296001/4420/0000002 та полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ № 8224365, укладених між ПрАТ «СК «УНІКА» та відповідачем у справі. Вказаним полісом передбачено ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду заподіяну майну у розмірі 50000 грн. та франшиза в розмірі 0 грн.

Статтями 1 та 5 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. Страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов'язковим видом страхування, що здійснюється в Україні.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах обов'язкового ліміту відповідальності страховика.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація) (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 03.09.2013 у справі № 910/3826/13).

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом статті 1194 Цивільного кодексу України в системному зв'язку зі статтею 993 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Племінний завод «Агро-Регіон» застрахувало свою цивільно-правову відповідальність, то в силу вимог ст. 1194 Цивільного кодексу України, на нього покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність, як на власника джерела підвищеної небезпеки - учасника ДТП, та роботодавця винної у вчиненні ДТП особи, яка наступає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди.

Аналогічна правова позиція викладено в постанові Верховного суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1009цс15.

З матеріалів справи вбачається, що вартість фактичних витрат на відновлювальний ремонт пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, застрахованого позивачем, не перевищує ліміту відповідальності страхової компанії за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ № 8224365, укладеного між відповідачем та ПрАТ «СК «УНІКА» і страхової суми достатньо для повного відшкодування понесених позивачем витрат на виплату суми страхового відшкодування.

Установивши вину ОСОБА_3, який керував транспортним засобом Chevrolet Niva, державний номерний знак НОМЕР_4, у скоєнні ДТП, а також те, що цивільно-правова відповідальність власника вказаного транспортного засобу була застрахована ПрАТ «СК «УНІКА» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ № 8224365 з лімітом відповідальності страхової компанії 50000 грн. за шкоду, заподіяну майну та нульовою франшизою, та враховуючи, що розмір вказаної страхової суми достатньо для повного відшкодування понесених позивачем витрат на виплату суми страхового відшкодування на відновлювальний ремонт пошкодженого в результаті ДТП транспортного засобу Skoda Oktavia, державний номерний знак НОМЕР_1, правомірним є висновок суду першої інстанції, що на відповідача, відповідальність якого застрахована, не покладається обов'язок відшкодування компенсації завданих збитків, оскільки така відповідальність у відповідності до ст. 1194 Цивільного кодексу України може бути покладена лише в разі, коли розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

У даному випадку відповідальною особою за завдані збитки є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах ліміту відповідальності, передбаченого полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності, позаяк згідно генерального договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.08.2012 № 296001/4420/0000002 та полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ № 8224365, укладених між ПрАТ «СК «УНІКА» та відповідачем, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» взяло на себе відповідальність за свого страхувальника, тобто здійснило страхування такого страхового ризику, як відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Сутність цього виду страхування (страхування відповідальності) полягає в прийнятті страховиком фінансових ризиків виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди, а також у згоді страховика прийняти обов'язок сторони боржника у деліктному зобов'язанні, якщо воно виникне.

З наведеного вбачається, що підстави для задоволення позову відсутні, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 25.10.2016 року по справі № 911/1548/16 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 911/1548/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.В. Тищенко

М.Л. Яковлєв