РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017Справа №910/2321/17
За позовом Приватного акціонерного товариства "ОТІС"

до Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва"

про стягнення 43 480,02 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Майданник О.А., за довіреністю

від відповідача: Барзікова Т.А., за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «ОТІС» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» (далі - відповідач) про стягнення 43840,02 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач, в порушення умов укладеного між сторонами Договору № D24T786 від 25.09.2015 на виконання ремонту ліфта, не здійснив оплати виконаних робіт, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2017 порушено провадження у справі № 910/2321/17, розгляд справи призначено на 06.03.2017.

01.03.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 06.03.2017 представники сторін не з'явились.

Враховуючи неявку представників сторін в судове засідання, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, забезпечення рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, суд відклав розгляд справи на 27.03.2017.

16.03.2017 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 27.03.2017 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Відповідач в засіданні господарського суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про неможливість одноразово сплатити суму заборгованості у зв'язку з відсутністю основного прибутку та просив суд, в разі прийняття рішення, розстрочити його виконання на один рік.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судового засідання, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 27.03.2017 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2015 між Комунальним підприємством «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» (далі - відповідач, замовник) та Приватним акціонерним товариством «ОТІС» (далі - позивач, підрядник) укладено Договір на виконання ремонту ліфта D24Т786 (далі - Договір), відповідно до умов якого, замовник доручає, а підрядник забезпечує виконання робіт з ремонту 1-го ліфта реєстр № 31376, розташованого за адресою: м. Київ, пр. Леся Курбаса, 12-Б (п. 4) та придбання необхідних матеріалів і устаткування для виконання цих робіт, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити підряднику вартість робіт і матеріалів, яка визначена в договірній ціні..

Пунктом 1.2 Договору визначено, що необхідність виконання робіт обумовлюється двобічним (дефектним) актом, складеним представником замовника разом з представником підрядника.

Відповідно до п. 2.1 Договору договірна ціна визначається на основі твердого кошторису, складеного за Правилами визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1:2013 (із змінами та доповненнями), що є невід'ємною частиною Договору. При складенні договірної ціни обчислення загальновиробничих, адміністративних витрат на прибутку здійснюється за показниками, які враховані у складі інвесторської кошторисної документації. Заготівельно-складські витрати розраховуються за усередненими відсотковими показниками до кошторисної вартості матеріалів, передбаченими в інвесторській кошторисній документації. Договірна ціна є твердою, узгоджена сторонами і використовується при проведенні взаєморозрахунків. Договірна ціна складає 43 480,02 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 2.3 Договору виконання робіт оформлюється актом приймання виконаних робіт за формою КБ-2В та довідкою за формою КБ-3 не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

Пунктом 2.4 Договору сторони погодили, що оплата вартості ремонту ліфта згідно з п. 2.1 Договору здійснюється замовником протягом 5-ти робочих днів з дня підписання акту виконаних робіт за формою КБ-2В та довідки за формою КБ-3.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 30.11.2015, а в частині розрахунків - до повного виконання своїх зобов'язань за цим Договором (п. 6.1 Договору).

Як зазначає позивач, ним було виконано свої обов'язки за Договором, однак відповідач не розрахувався за виконані позивачем роботи та використані матеріали.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією із підстав виникнення зобов'язань та обов'язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором підряду.

Відповідно до ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (ст. 846 ЦК України).

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач роботи за договором виконав у повному обсязі на загальну суму 43 480,02 грн., що підтверджується підписаним сторонами та скріпленим їх печатками актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за вересень 2015 року від 30.09.2015 та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2015 від 30.09.2015, які містяться в матеріалах справи.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст. 193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом враховано, що наявні в матеріалах справи акти приймання виконаних будівельних робіт та довідка про вартість виконаних будівельних робіт на загальну суму 43 480,02 грн. відповідачем підписані без зауважень, що свідчить про прийняття останнім виконаних позивачем робіт без претензій щодо їх якості, об'ємів і вартості та виникнення обов'язку у відповідача щодо їх оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно умов договору відповідач зобов'язався оплатити виконані роботи протягом 5 робочих днів з дня підписання акту виконаних робіт, тобто, враховуючи, що акт було підписано сторонами 30.09.2015, свої зобов'язання по оплаті виконаних робіт за договором відповідач повинен був виконати у строк до 07.10.2015 включно. Проте відповідач свого обов'язку по сплаті передбаченої договором вартості виконаних робіт в терміни, визначені договором, не виконав.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд відзначає, що жодних доказів належного виконання свого зобов'язання щодо оплати виконаних робіт у розмірі 43 480,02 грн. відповідачем не надано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, а відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 43 480,02 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення у справі № 910/2321/17 протягом року, суд звертає увагу, що відповідно до п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Однак, відповідачем не подано жодного належного доказу на підтвердження неможливості виконання рішення Господарського суду м. Києва.

Дослідивши заяву про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва, яка викладена у відзиві, врахувавши матеріальні інтереси сторін, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розстрочки виконання рішення у зв'язку з відсутністю конкретних обставини, що ускладнюють виконання вищезазначеного рішення або роблять його виконання неможливим.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» (03134, м. Київ, вулиця Симиренка, будинок 17; ідентифікаційний код: 36037999) на користь Приватного акціонерного товариства «ОТІС» (03062, м. Київ, вулиця Чистяківська, будинок 32; ідентифікаційний код: 14357579) заборгованість в розмірі 43 480 (сорок три тисячі чотириста вісімдесят) грн. 02 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 30.03.2017.

Суддя О.А. Грєхова