ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" березня 2017 р.Справа № 916/351/17

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача не зявився,

від відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Компані „Агро-Люкс до Товариства з обмеженою відповідальністю „Острівське про стягнення заборгованості в загальній сумі 29399,47 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Компані „Агро-Люкс звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Острівське про стягнення заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № 142 від 02.09.2016 р. в загальній сумі 29399,47 грн., у т.ч. 15144,30 грн. основного боргу, 11359,50 грн. штрафу, 1060,10 грн. інфляційних втрат, 186,71 грн. 3% річних, 1648,86 грн. - пені, посилаючись на наступне.

02.09.2016 р. між ТОВ „Компані „Агро-Люкс та ТОВ „Острівське (покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів № 142, відповідно до п. 1.1 якого позивач як постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар та повністю оплатити його ціну (вартість).

П. 2.2 договору передбачено, що товар передається покупцеві окремими партіями (частинами). Кожна окрема партія товару передається в рамках цього договору лише після попереднього усного узгодження сторонами її асортименту, номенклатури, кількості, якості, цін (вартості), умов та строків (термінів) її поставки (передачі у власність).

Так, згідно Специфікації № 1 від 02.09.2016 р., яка є додатком та невідємною частиною договору, сторони домовились, що продавець зобовязується поставити, а покупець прийняти й оплатити дизельне паливо у кількості 16827 л на загальну суму 272597,40 грн. Датою поставки (відвантаження) вважається 05 вересня 2016 року, а оплата за поставлене паливо проводиться згідно рахунку-фактури № 11 від 02.09.2016 р. не пізніше 05 вересня 2016 р.

Як вказує позивач, згідно видаткової накладної № 11 від 05.09.2016 р. та за довіреністю № 61 від 04.09.2016 р. відповідачем було прийнято товар в кількості 16827 л, однак оплата за поставлений товар відповідно до умов специфікації проведено не було.

При цьому за умовами п. 3.6 розділу 3 договору сплата вартості пального здійснюється на умовах 100% авансової оплати нафтопродуктів (тобто до моменту їх фактичного отримання). Така сплата відповідно до п. 3.8 розділу 3 договору здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника або шляхом внесення готівкових коштів до каси постачальника на підставі наданого постачальником рахунку на оплату. При цьому рахунок на оплату нафтопродуктів сплачується протягом 1 робочого дня з моменту надання рахунку покупцеві.

Відповідно до п. 3.7 договору рішення щодо суми та строку відстрочення платежу приймається постачальником та узгоджується сторонами в специфікації до даного договору, яка є його невідємною частиною.

Пунктом 3.2 розділу 3 договору передбачено, що ціна (вартість) товару є динамічною і може змінюватися постачальником в односторонньому порядку залежно від відповідних змін на відповідному ринку товарів, змін індексу інфляції, зміни курсу грошової одиниці України гривні стосовно курсів іноземних валют, збільшення розміру податків, зборів, інших обовязкових платежів, тощо.

Наразі позивач посилається на п. 4.1.3 та п. 4.1 розділу 4 договору, згідно яких постачальник має право змінювати (встановлювати) в односторонньому порядку вартість (ціну) товару відповідно до умов договору.

Також в п. 3.10. розділу 3 договору зазначено, що оплата вартості пального здійснюється за цінами, які діятимуть на момент проведення розрахунку за отриманий товар, незалежно від моменту передачі товару у власність покупця.

Як зазначає позивач, з огляду на те, що станом на 05 вересня 2016 року оплата за переданий у власність товар покупцем не проведена, позивачем був виставлений рахунок-фактуру № 20 від 06.09.2016 р. за цінами станом на 06.09.2016 р., відповідно до якого вартість поставленого товару склала 287741,70 грн.

Так, оскільки відповідачем 06.09.2016 р. була здійснена часткова оплата в розмірі 272597,40 грн., відповідно сума заборгованості відповідача станом на 02.02.2017 р. склала 15144,30 грн.

Крім того, позивач зазначає, що п. 5.4 договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати продукції згідно умов договору покупець сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 0,5% від несвоєчасно перерахованої (простроченої) суми за кожен день прострочення. Згідно п. 5.5. договору у випадку несвоєчасної оплати продукції згідно умов договору покупець також сплачує на користь постачальника пеню, яка обчислюється з 11 дня прострочення оплати відповідної партії продукції, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пені від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати.

Так, сума штрафу, нарахованого позивачем у відповідності до п. 5.4 договору за період з 06.09.2016 р. по 02.02.2017 р., становить 11359,50 грн., а сума нарахованої позивачем пені на підставі п. 5.5 договору за період з 17.09.2016 р. по 02.02.2017 р. складає 1648,86 грн.

Поряд з вказаним позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних в сумі 186,71 грн. та інфляційні втрати в сумі 1060,10 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.02.2017 р. позовну заяву ТОВ „Компані „Агро-Люкс прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/351/17, при цьому справу призначено до розгляду в засіданні суду на 06.03.2017 р.

Відповідач відзив на позов не надав, проте представник відповідача у судовому засіданні зазначив про врегулювання спору сторонами самостійно.

17.03.2017 р. від позивача до господарського суду надійшла заява про відмову від позову, в якій позивач вказує на врегулювання спору між позивачем та відповідачем в досудовому порядку.

Наразі згідно ч. 6 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Враховуючи те, що заява позивача про відмову від позову не суперечить чинному законодавству і не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, господарський суд вважає за можливе прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю „Компані „Агро-Люкс від позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю „Острівське про стягнення заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № 142 від 02.09.2016 р. в сумі 15144,30 грн., штрафу в розмірі 11359,50 грн., інфляційних втрат в розмірі 1060,10 грн., 3% річних в сумі 186,71 грн., пені в сумі 1648,86 грн., всього 29399,47 грн.

Згідно ч. 4 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України про прийняття відмови позивача від позову господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач відмовився від позову і його відмову прийнято господарським судом, господарський суд припиняє провадження у справі.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за необхідне припинити провадження у справі № 916/351/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Компані „Агро-Люкс до Товариства з обмеженою відповідальністю „Острівське про стягнення заборгованості в загальній сумі 29399,47 грн.

Керуючись ст. 78, п.4 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Припинити провадження у справі № 916/351/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Компані „Агро-Люкс до Товариства з обмеженою відповідальністю „Острівське про стягнення заборгованості в загальній сумі 29399,47 грн.

Ухвалу може бути оскаржено у 5-денний термін з дня її прийняття.

Суддя В.С. Петров