ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2017 р. Справа №917/2572/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В.,

при секретарі судового засідання Деппа-Крівіч А.О.,

позивача за первісним позовом ОСОБА_1, за довіреністю №1 від 17.05.2016р.,

відповідача за первісним позовом ОСОБА_2, за довіреністю №25-13/17 від 28.12.2016р.,

1-ої третьої особи за первісним позовом не з'явився,

2-ої третьої за первісним позовом - не з'явився,

Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3, за довіреністю №06-04/10007 від 28.12.2016р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_4 сільськогосподарського підприємства "Нагода" (вх.147П/1-42)

на ухвалу господарського суду Полтавської області від 28.11.2016р.

у справі №917/2572/14

за позовом ОСОБА_4 сільськогосподарського підприємства "Нагода",

с. Крута Балка, Новосанжарський район, Полтавська область

до відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства "Аграрний фонд", м. Київ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1.Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, м. Київ

2.Відділ державної виконавчої служби Новосанжарського районного управління юстиції, смт. Нові Санжари, Полтавська область

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

та за зустрічним позовом ОСОБА_5 акціонерного товариства "Аграрний фонд", м. Київ,

до відповідача ОСОБА_4 сільськогосподарського підприємства "Нагода", Новосанжарський район, Полтавська область

про стягнення 318 788,62 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 28.11.2016 р. у справі №917/2572/14 (суддя Кульбако М.М.) відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_4 сільськогосподарського підприємства "Нагода" на дії Державної виконавчої служби по справі №917/2572/14.

Приватне сільськогосподарське підприємство "Нагода" з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 28.11.2016р. у справі №917/2572/14 за результатами розгляду скарги на дії відділу примусового виконання рішення УДВС ГТУЮ у Полтавській області в особі начальника відділу ОСОБА_7 та старшого державного виконавця Ткаченка С.В., що полягають у винесенні 13.09.2016р. незаконних постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_8 від 13.09.2016р. №51571940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №521115123 від 05.09.2016р.; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_8 від 13.09.2016р. №51571940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №521115123 від 05.09.2016р.; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_8 від 13.09.2016р. №51571940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №521115123 від 05.09.2016р.; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_8 від 13.09.2016р. №51571940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №521115123 від 05.09.2016р.; визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_8 від 13.09.2016р. №51571940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №521115123 від 05.09.2016р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2017р. апеляційну скаргу позивача за первісним позовом прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 20.02.2017р.

Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 надійшли пояснення у справі (вх.№1757 від 16.02.2017р.) та клопотання про розгляд справи за її відсутності (вх.№1758 від 16.02.2017р.).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.02.2017р. клопотання ОСОБА_4 сільськогосподарського підприємства "Нагода" про продовження строку розгляду апеляційної скарги задоволено; продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів; клопотання ОСОБА_4 сільськогосподарського підприємства "Нагода" про відкладення розгляду справи задоволено; розгляд справи відкладено на 06.03.2017р.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2017р., у звязку із відпусткою судді Россолова В.В. для розгляду справи №917/2572/14 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Гетьмана Р.А., судді Тихого П.В., судді Терещенко О.І.

У звязку зі зміною складу колегії суддів у даній справі відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 "Про судове рішення", перебіг передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України строків вирішення спору розпочинається знову.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.03.2017р., з огляду на зміну складу колегії суддів, з метою забезпечення повного, всебічного та обєктивного розгляду апеляційної скарги, та дотримання принципів судочинства в господарському процесі розгляд справи відкладено на 20.03.2017р.

07.03.2017р. до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання від позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції в господарському суді Полтавської області (36000, м. Полтава, вул. Зигіна, 1), у звязку з тим, що він не має змоги направити свого представника до Харківського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.03.2017р. відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_4 сільськогосподарського підприємства "Нагода" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, у зв'язку із зайнятістю залу, пристосованого для проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

20.03.2017р. Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області надало відзив на апеляційну скаргу (вх.№2954), в якому просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце засідання суду, на те, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обовязковою, враховуючи, що матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Представник апелянта вимоги своєї скарги підтримав, просив задовольнити її в повному обсязі. Представник відповідача за первісним позовом та представник ДВС проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу суду без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Приватне сільськогосподарське підприємство "Нагода" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_5 акціонерного товариства "Аграрний фонд" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на порушення відповідачем вимог законодавства, що регулює порядок вчинення виконавчого напису.

05.01.2015р. до господарського суду Полтавської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_5 акціонерного товариства "Аграрний фонд" до ОСОБА_4 сільськогосподарського підприємства "Нагода" про стягнення 318 788,62 грн., з яких 186 693,81 грн. - сума неповернутої попередньої оплати, 35 077,97 грн. - 24% річних, 93 346,91 грн. - штраф, 3 547,18 грн. - інфляційні втрати, посилаючись на неналежне виконання відповідачем (за зустрічним позовом) зобов'язань за укладеним 06.03.2014р. між сторонами біржовим договором поставки зерна врожаю 2014 № 245 Ф.

Ухвалою від 06.01.2015р. зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 25.02.2015р. позов ОСОБА_4 сільськогосподарського підприємства "Нагода" задоволено, визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 №НАЕ 848624 від 12.11.2014р. таким, що не підлягає виконанню та задоволено позов ОСОБА_5 акціонерного товариства "Аграрний фонд" в повному обсязі. Вказаним рішенням стягнуто з ОСОБА_4 сільськогосподарського підприємства "Нагода" 186 693,81 грн. суми неповернутої попередньої оплати, 35 077,97 грн. 24% річних, 93346,91 грн. штрафу, 3 547,18 грн. інфляційних втрат та 6 376, 00 грн. на повернення судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.07.2015р. апеляційну скаргу ПСП "Нагода" залишено без задоволення, рішення господарського суду Полтавської області від 25.02.2015р. у справі №917/2572/14 залишено без змін.

На виконання постанови апеляційної інстанції та рішення першої інстанції господарським судом Полтавської області 07.08.2015р. видано відповідний наказ.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області перебуває зведене виконавче провадження №52115123 від 05.09.2016р. щодо стягнення заборгованості з ПСП "Нагода", до складу якого входять наступні виконавчі провадження:

- №51571940 з примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області від 14.06.2016 №917/2366/15 про стягнення з ПСП "Нагода" на користь ТОВ "Агросфера ЛТД" заборгованості у розмірі 1 093 183,97 грн.;

- №49165316 з примусового виконання наказу господарського суду Полтавської області від 07.08.2016 №917/2572/14 про стягнення з ПСП "Нагода" на користь ПАТ "Аграрний фонд" заборгованості у розмірі 352 041,87 грн.

17.10.2016р. до господарського суду Полтавської області надійшла скарга ПСП "Нагода" на дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області, в особі начальника відділу ОСОБА_7 та старшого державного виконавця Ткаченка С.В., в якій скаржник просить:

1. Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_8 від 13.09.2016р. №51571940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №521115123 від 05.09.2016р.

2. Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_8 від 13.09.2016р. №51571940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №521115123 від 05.09.2016.

3. Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_8 від 13.09.2016р. №51571940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №521115123 від 05.09.2016р.

4. Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_8 від 13.09.2016р. №51571940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №521115123 від 05.09.2016р.

5. Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_8 від 13.09.2016р. №51571940 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесену при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №521115123 від 05.09.2016р.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, зазначає наступне.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади, та органи місцевого самоврядування, та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

При цьому, спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання судових рішень, які підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Ця норма є відтворенням норми статті 124 Конституції України, згідно з якою судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на дату винесення постанови про арешт майна боржника) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За умовами статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Нормами статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на дату винесення постанови про відкриття виконавчого провадження) виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна.

Статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно з частиною 1 статті 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Обґрунтовуючи скаргу на дії державного виконавця, скаржник стверджує, що старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_8, 13.09.2016р., вчиняючи виконавчі дії щодо накладення арешту на майно боржника провів їх упереджено та необ'єктивно, що загалом призвело до порушення гарантованих прав та інтересів як ПСП "Нагода" та ПП "Нагода+". Накладаючи арешт на всі зернові культури, бобові культури та насіння олійних культур, державний виконавець не взяв до уваги, хто є дійсним власником врожаю вирощеного на земельних ділянках які станом на 01.01.2016р. перебували у користуванні ПСП "Нагода"; умисно наклав арешт на весь врожай вирощений підприємством ПП "Нагода+", яке взагалі не є боржником.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 26.12.2003р. №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" передбачено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості (ст. 24 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 12 Господарського процесуального кодексу України) позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

В силу статті 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом визнання наявності або відсутності прав. При цьому, порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно зі статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.08.1976р. "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Отже, виходячи із змісту зазначених норм, власник або особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту, а умовою задоволення матеріально-правових вимог позивача має бути встановлення факту належності майна позивачеві та безпідставність включення такого майна до опису боржника та накладення на нього арешту.

Враховуючи безпідставність вищезазначених вимог скаржника (боржника у даній справі), колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги на дії державного виконавця законним та обґрунтованим.

Відповідно до п.п.9.13. п. 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Колегія суддів, з урахуванням зазначеного дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу, обґрунтовано, з урахуванням матеріалів справи та у відповідності до діючого законодавства, тому ухвала господарського суду Полтавської області від 28.11.2016р. у справі №917/2572/14 підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, керуючись ст.ст. 49, 99 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 сільськогосподарського підприємства "Нагода" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 28.11.2016р. у справі №917/2572/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 27 березня 2017 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий