номер провадження справи 17/14/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017 Справа № 908/3561/16

за позовною заявою: концерну Міські теплові мережі

юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137,

фактична адреса: 69057, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, 4

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Перша юридична компанія, 69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 16

про стягнення в розмірі 31 675,42 грн.

суддя Корсун Віталій Леонідович

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 11.07.16 № 231/20-19

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПОРУ:

29.12.16 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява концерну Міські теплові мережі (далі - концерн МТМ) про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю Перша юридична компанія (ТОВ Перша юридична компанія) 31 675,42 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.05.07 № 202628, а саме: 24 799,72 грн. - основного боргу, 1 359,49 грн. - пені, 912,67 грн. - 3 % річних та 4 603,54 грн. - інфляційних втрат.

29.12.16 та 30.12.16 розподіл позовної заяви автоматизованою системою документообігу не відбувався, у звязку з відсутністю потрібної кількості суддів для розподілу справи.

03.01.17 протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями, вказаний вище позов передано на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 03.01.17 судом порушено провадження у справі № 908/3561/16, якій присвоєно № провадження 17/14/17, судове засідання призначено на 15.02.17.

Ухвалою від 15.02.17 судом продовжено строк вирішення спору на 15 днів до 20.03.17, розгляд справи відкладено на 20.03.17.

За клопотанням представника позивача розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 20.03.17, на підставі ст. ст. 821, 85 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представнику позивача повідомлено про час виготовлення повного рішення.

Позивач, в особі уповноваженого представника, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві від 27.12.16 № 6981/27 та просить суд стягнути з ТОВ Перша юридична компанія заборгованість у розмірі 31 675,42 грн. за відпущену в період з грудня 2014 року по вересень 2016 року теплову енергію за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.05.07 № 202628, а саме: 24 799,72 грн. - основного боргу, 1 359,49 грн. - пені, 912,67 грн. - 3 % річних та 4 603,54 грн. - інфляційних втрат.

Відповідач в судові засідання жодного разу не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про розгляд справи без участі його представника або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Про дату, час та місце призначеного судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином шляхом направлення на його адресу відповідних ухвал.

Згідно з ч. 1 ст. 64 ГПК України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам, прокурору, якщо він є заявником, за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ... У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до підпункту 3.1. пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи - підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців … (ст. 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців).

Відповідно до відомостей (отриманих на безкоштовний запит) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на час розгляду справи № 908/3561/16, місцезнаходженням відповідача є: 69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 16.

Ухвали суду про порушення провадження у справі № 908/3561/16 від 03.01.17 та про продовження строку розгляду справи від 15.02.17 направлені ТОВ Перша юридична компанія за адресою: 69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Металургів, буд. 16.

Однак, ухвала про порушення провадження у справі № 908/3561/16 від 03.01.17 повернулась до суду з відміткою відповідної поштової установи: «організація вибула», а ухвала про продовження строку розгляду справи від 15.02.17 повернулась до суду з відміткою відповідної поштової установи: «адресат за отриманням не зявився».

Таким чином, у суду є достатні підстави вважати, що відповідач про дату, час та місце розгляду даної справи був повідомлений належним чином у відповідності із приписами закону. Підстави неявки відповідача суду не відомі.

За таких обставин суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі представника відповідача, за наявними у справі матеріалами та поясненнями представника позивача в порядку ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.05.07 між концерном Міські теплові мережі в особі філії концерну Міські теплові мережі Орджонікідзевського району (Теплопостачальна організація) і товариством з обмеженою відповідальністю Перша юридична компанія (Споживач) укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді за № 202628.

Відповідно до п. 1.1. договору, теплопостачальна організація бере на себе зобовязання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобовязується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами.

Згідно із п. 2.1. договору, теплова енергія відпускається споживачу в Гкал згідно з Додатком 1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - на протязі опалювального періоду;

- підігрів води - за наявної можливості;

- кондиціювання - по замовленню споживача;

- інші технологічні потреби - по замовленню споживача.

Споживач теплової енергії зобовязується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором (п. 3.2.6. договору).

Пунктом 6.2. договору сторони узгодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Згідно із п. 6.3. договору, підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі.

Пунктом 6.4. договору встановлено, що споживач зобовязаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату.

Пунктом 6.7. договору встановлено, що споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від теплопостачальної організації за адресою: вул. Адм. Нахімова, буд. 4, … документи за розрахунковий період: рахунок - фактуру; акт приймання-передачі теплової енергії; податкову накладну (платникам ПДВ).

Згідно з п. 6.7.1. договору, отриманий Акт приймання-передачі теплової енергії споживач повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу теплопостачальної організації на протязі 5 днів з дати отримання…

Відповідно до п. 6.7.2. договору, у разі неотримання теплопостачальною організацією підписаного акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні у термін, встановлений п. 6.7.1. договору, акт підписується теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому розрахунковий період. В разі наявності заперечень щодо даних, зазначених в Акті, споживач зобовязаний надати теплопостачальній організації нормативно обґрунтовані письмові заперечення до даного Акту з додаванням відповідних документів та погодити з теплопостачальною організацією всі розбіжності у встановлений пунктом 6.7.1 договору строк…

Згідно із п. 10.1. договору, цей договір набуває чинності з «___» ____ 2007 року і діє до 01.01.08.

Договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, якщо жодна з сторін за місяць до закінчення терміну дії даного договору не заявила про розірвання цього договору (п. 10.4. договору).

Розглядаючи цю справу судом прийнято до уваги ту обставину, що станом на час прийняття процесуального рішення у цій справі по суті спору зазначений договір є чинним. Доказів зворотнього матеріали справи не містять та представниками сторін до справи не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, п.п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Як свідчать матеріали цієї господарської справи, на виконання умов договору позивачем у період з грудня 2014 р. по вересень 2016 р. поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 24 799,72 грн., що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії за вказаний період (копії яких долучені до матеріалів справи).

На підставі зазначених актів приймання-передачі теплової енергії концерном МТМ виставлено відповідачу рахунки на оплату відпущеної теплової енергії.

Вбачається, що вищевказані акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки були направлені позивачем на юридичну адресу відповідача, що підтверджується долученими до матеріалів справи належним чином засвідченими копіями реєстрів на відправлення рекомендованих листів із замовленням.

Споживач на адресу позивача підписаних актів приймання-передачі теплової енергії не повернув, заперечень щодо їх підписання не надав.

Таким чином, згідно із п. 6.7.2. договору, зазначені вище акти приймання-передачі теплової енергії є погодженими та являються підставою для проведення остаточних розрахунків за отриману протягом вказаного в них періоду теплову енергію. А саме за період з грудня 2014 р. по вересень 2016 р. включно.

Відповідно до п. 6.4. договору, споживач зобовязаний до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Разом з тим, відповідач взятих на себе договірних зобовязань належним чином не виконав, оплату за спожиту теплову енергію за період з грудня 2014 р. по вересень 2016 р. включно не здійснив внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 24 799,72 грн.

Факт наявності заборгованості у розмірі 24 799,72 грн. підтверджується матеріалами справи.

Глава 50 ЦК України передбачає підстави та умови припинення зобов'язання. Зобов'язання відповідача оплатити надані послуги не припинено.

Враховуючи те, що станом на час розгляду спору в суді зобов'язання відповідача оплатити спожиту у період з грудня 2014 р. по вересень 2016 р. включно теплову енергію не припинено, відповідач оплату спожитої теплової енергії суду не довів, будь-яких претензій щодо виконання позивачем договору та щодо виставлених позивачем актів приймання-передачі і рахунків за спірний період не предявив, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 24 799,72 грн. за вказаний період обґрунтованими, заснованими на законі та договорі, і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача 1 359,49 грн. пені за період прострочення.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобовязання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобовязаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобовязання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у ГК України, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Нормами ч. 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2.8. договору передбачено, що в разі несплати або несвоєчасної оплати споживачем за теплову енергію відповідно до терміну, встановленого у п. 6.3 договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати споживачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу (але не більше суми обумовленої чинним законодавством) за кожен день прострочення по день фактичної оплати.

У відповідності з вимогами Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22.11.96 № 543/96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

З огляду на викладене, за порушення відповідачем строку оплати поставленої теплової енергії за період з грудня 2014 р. по вересень 2016 р., позивачем заявлено до стягнення 1 359,49 грн. пені (розрахунок пені міститься в матеріалах справи).

Факт прострочення відповідачем зобовязання з оплати поставленої теплової енергії матеріалами справи № 908/3561/16 доведено.

Разом з тим, судом встановлено, що під час здійснення розрахунку пені позивачем не враховано приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України, якою передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду на викладене, суд зазначає, що за заявлений позивачем період часу, виходячи з дати початку порушення грошового зобовязання, суми боргу, що існувала у спірний період належний до стягнення розмір пені становить суму 1 355,62 грн. (розрахунок перевірено за допомогою інформаційно-пошукової системи «Законодавство»).

Отже, вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в сумі 1 355,62 грн. В іншій частині вимоги про стягнення пені судом відхиляються через необґрунтованість.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних в сумі 912,67 грн. (розрахунок міститься в матеріалах цієї справи).

Судом перевірено розрахунок 3 % річних та визнано його частково невірним через не врахування позивачем під час здійснення розрахунку приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України, якою передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За розрахунком суду розмір 3 % річних за заявлений позивачем період, з урахуванням приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України та виходячи з дати початку порушення грошового зобовязання, суми боргу, що існувала у спірний період, дат здійснення відповідачем оплат, окремо за кожним актом приймання-передачі теплової енергії, становить суму 911,89 грн.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення 3 % річних підлягають частковому задоволенню в сумі 911,89 грн. В іншій частині вимоги про стягнення 3 % річних відхиляються судом через необґрунтованість.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 4 603,54 грн. індексу інфляції (розрахунок міститься в матеріалах справи).

Перевіривши (за допомогою інформаційно-пошукової системи «Законодавство») наданий позивачем розрахунок індексу інфляції за загальний період з лютого 2015 р. по жовтень 2016 р. встановлено, що він здійснений у відповідності до чинного законодавства, однак, за період з листопада 2015 р. по жовтень 2016 р., з грудня по жовтень 2016 р. та з квітня по жовтень 2016 р., при розрахунку інфляційних витрат, позивачем допущено арифметичні помилки. Тому, перевіривши даний розрахунок, суд частково задовольняє вимоги щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 4 602,73 грн. В іншій частині вимоги про стягнення інфляційних втрат відхиляються судом через необґрунтованість.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Судом розяснюється, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 116 ГПК України (…), після набрання законної сили наказ видається судом за заявою стягувачу (…).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 42, 43, 45, 22, 33, 34, 44, 49, 69, 75, 77, 82, 821, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Перша юридична компанія (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 16, ) на користь концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, , п/р зі спеціальним режимом використання № 2813 у Філії Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», код МФО 313957) 24 799 (двадцять чотири тисячі сімсот девяносто девять) грн. 72 коп. основного боргу за період з грудня 2014 року по вересень 2016 року. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Перша юридична компанія (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 16, ) на користь концерну Міські теплові мережі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, , п/р № 1951 у Філії Запорізьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», код МФО 313957) 1 355 (одну тисячу триста пятдесят пять) грн. 62 коп. пені, 911 (девятсот одинадцять) грн. 89 коп. 3 % річних, 4 602 (чотири тисячі шістсот дві) грн. 73 коп. інфляційних втрат та 1 377 (одну тисячу триста сімдесят сім) грн. 72 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 28.03.17

Суддя В.Л. Корсун