ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

24 березня 2017 р. Справа № 902/55/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Колбасова Ф.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд" (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1; фактична адреса: 03151, м. Київ, вул. Очаківська/пров. Очаківський, 5/6)

до: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир" (23122, Вінницька область, Жмеринський район, село Слобода-Межирівська, вул. Центральна, 1-А)

про стягнення 1569227,32 грн.

за участю секретаря судового засідання Вознюк К.В.

представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю № 78-13/17 від 28.12.2016 р.,

позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю № 26-13/17 від 28.12.2016 р.

позивача: ОСОБА_3 - за довіреністю № 09-02/17 від 28.12.16р.;

відповідача: ОСОБА_4 - за довіреністю № б/н від 21.03.17;

відповідача: ОСОБА_5 - на підставі договору про надання правової допомоги від 22.02.2017 р., довіреність № б/н від 22.02.17;

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир" заборгованості в сумі 1569227,32 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов додаткового договору від 27.10.2016р. № 3 до біржового договору поставки зерна врожаю 2016 від 23.11.2015р.№2251Ф.

Ухвалою суду від 12.01.2017 року за вказаним позовом порушено провадження у справі №902/55/17 та призначено її до розгляду на 23.02.2017 року.

Ухвалою суду від 23.02.2017р. продовжено строк вирішення спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 16.03.2017р. у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та ненаданням останнім витребуваних судом доказів.

В судовому засіданні 16.03.2017р. оголошено перерву до 24.03.2017р. з метою надання сторонам часу для вирішення спору мирним шляхом.

Фіксація судового процесу шляхом звукозапису не здійснюється в зв'язку з неподанням клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Представники позивача в засіданні суду 24.03.2017р. позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач у відзиві №33 від 24.03.2017р. на позовну заяву та його представники в судовому засіданні 24.03.2017р. позовні вимоги визнали частково на суму 746173,28 грн - процентів за користування коштами та просили суд зменшити суму неустойки (штрафу), передбаченої п. 7.2 біржового контракту та додаткового договору № 3 від 27.10.2016р. Крім того, у вказаному відзиві відповідач також просив розстрочити стягнення з відповідача коштів у сумі 746173,28 грн - до 30.08.2017р. рівними частками, а решту задоволеної суми, яка буде стягнути з відповідача, стягнути рівними частками, починаючи з 01.09.2017р. до 30.11.2017р.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що 27.10.2016 р. між позивачем (довіритель) та Брокерською конторою № 197 ТОВ «Статус- Кво» був укладений Договір-доручення № 27/1(К), відповідно до п.п. 1.1.1 якого Повірений був зобов'язаний подати заявку (лист) та підписати додатковий договір до біржового договору поставки зерна врожаю 2016 року № 2251 Ф від 23 листопада 2015р. між ПАТ «Аграрний фонд» та СТОВ «Мир» такого змісту: «Постачальник погоджує повернення залишку авансового платежу із застосуванням штрафних санкцій згідно до розділу 7 Біржового договору поставки зерна майбутнього врожаю 2016року № 2251 Ф від 23.11.2015 р.» При цьому позивач вважав, що залишок авансового платежу повинен становити різницю між отриманою сумою авансового платежу - 3 226 600, 00 грн. та сумою поставленого Товару - 1966 775, 00 грн., а також можливість передання у власність Покупця пшениці шостого класу відповідно до п. 7.3 Договору (переоформлення на Покупця пшениці шостого класу зі знижкою 10 відсотків від вартості Товару за цінами, що склалися на Аграрній біржі на день поставки). Однак, як стало відомо з матеріалів позовної заяви, у п. 1 Додаткового договору № 3 від 27.10.2016 року, який підписаний брокером-постачальником ОСОБА_6 Брокерської контори №197, вказаний остаточний розрахунок 2 829 052, 32 грн., у тому числі ПДВ 170 652, 78 грн., яка складається з: суми доплати - 1 360 788, 04 грн.; процентів за користування грошовими коштами - 746 173, 28 грн. та розмір штрафу - 722 091, 00 грн. Позивач стверджує, що даний розрахунок з ним погоджено не було та умовами договору-доручення такий розрахунок не передбачено. 31.10.2016 року на розрахунковий рахунок ПАТ «Аграрний фонд» відповідач платіжними дорученнями № 852 та 851 перерахував залишок авансового платежу в розмірі 1259 825,00 грн., з яких 235 908, 36 грн. - повернення суми по страховому платежу згідно Біржового договору поставки зерна, і 1023916,64 грн. - повернення попередньої оплати за пшеницю 3 класу згідно Біржового договору-поставки зерна врожаю 2016 р. № 2251 Ф від 23.11.2015 p., що, як вважав відповідач, було узгоджено з ПАТ «Аграрний фонд» та відповідало умовам, визначеним договором-дорученням.

Крім того, при вирішенні даного спору відповідач просить врахувати ту обставину, що недопоставка Позивачу пшениці 3-го класу сталася не з вини відповідача, оскільки у зв'язку з погодними умовами вродило 930 тонн пшениці 6-го класу, яка була запропонована позивачу зі знижкою 10% від вартості товару (у відповідності до п. 7.3 Біржового договору). Однак позивач відмовився отримувати дану пшеницю у власність.

Таким чином, відповідач просить зменшити розмір штрафу, визначений п. 7.2 Біржового договору та Додатковим договором № 3 від 27.10.2016р. оскільки вина відповідача у недопоставці товару відсутня, оскільки пшениця 3-го класу у кількості, визначеній Біржовим договором, не вродила, а позивач відмовився в рахунок виконання умов договору отримати у власність пшеницю 6-го класу зі знижкою 10% від її вартості, крім того відповідачем повернуто в повному обсязі авансовий платіж.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

23.11.2015р. між Публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" (за договором- покупцем) в особі Брокера-покупця ОСОБА_7, який діє на підставі довіреності від 17.08.2015р. №361, та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Мир" (за договором - постачальник) в особі Брокера-постачальника ОСОБА_8, Брокерської контори № 193 Товариство з обмеженою відповідальністю "Броктрейдинг", що діє на підставі договору доручення від 23.11.2015р. №(К)327-3 та довіреності від 13.08.2015р., з іншої сторони, укладено біржовий договір поставки зерна врожаю 2016 року, відповідно до п. 1.1. якого, у порядку та умовах цього договору постачальник у визначений сторонами строк передає покупцеві у власність зерно пшениці м'якої (далі-товар), а покупець зобов'язується прийняти та оплатити товар.

Згідно п.п. 2.1., 2.2 договору (з урахуванням додаткових договорів № 1 від 11.08.2016р. та № 2 від 27.09.2016р.), постачальник зобов'язався поставити продавцю зерно пшениці м'якої 3 класу у кількості 1460,000 тонн, яке буде вирощене та зібране в 201 році на земельній ділянці постачальника на базис поставки ТОВ ЕК «Кусто Агро» СП Жмеринка в строк до 20.10.2016 р.

Відповідно до п. 5.3 договору, покупець зобов'язався протягом 5 робочих днів з моменту набрання чинності договором застави, передбаченим п. 2.5. договору, але в будь-якому разі після набрання чинності договором страхування та надання акта огляду сільськогосподарських культур до договору страхування, перерахувати кошти (попередню оплату) на поточний рахунок постачальника в розмірі 3226600,00 грн, в т.ч. ПДВ, що складає 65% від загальної вартості ціни договору, передбаченої у п. 5.2. цього договору, за вирахуванням суми, передбаченої у пп. 5.3.1 цього договору.

Згідно п. 5.3.1 договору, покупець утримує 235908,36 грн, що складає 7,311361% від попередньої оплати, передбаченої п. 5.3. договору, для сплати страхового платежу, який сплачується протягом 5 банківських днів після отримання від страхової компанії акта огляду сільськогосподарських культур до договору страхування.

Розділом 7 договору сторони визначили відповідальність сторін.

Відповідно до п. 7.2 договору за порушення строків виконання постачальником зобов'язання з поставки товару з нього стягується: пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості недопоставленого обсягу товару, розрахованої від ціни, визначеної у довідці аграрної біржі про ціни на зернові культури врожаю 2016 року, що діяли на останній день поставки за кожен день прострочення; за прострочення понад 10 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 20 відсотків вартості недопоставленого обсягу товару, розрахованої від ціни відповідно до довідки Аграрної біржі про ціни на зернові культури врожаю 2016 року, що діяли на останній день поставки.

Згідно п. 7.5 договору, якщо постачальник, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, він зобов'язаний протягом 10 календарних днів після настання строку, встановленого п.2. 2.1.2 договору, повернути на поточний рахунок покупця попередню оплату у сумі, визначеній п.п. 5.3 договору та додатково сплатити на користь покупця: проценти у розмірі 29% відсотка річних на суму попередньої оплати за кожен день користування коштами, обраховуючи від дня одержання цих коштів від покупця; штраф у розмірі 50 відсотків від суми попередньої оплати.

Договір набуває чинності з моменту його укладення та реєстрації на Аграрній біржі (п. 11.2 договору).

Відповідно до п.11.5 договору строк дії договору : з дати набуття чинності у відповідності до п. 11.2 до повного виконання зобов'язання за цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, на виконання вищезазначених пунктів біржового договору ПАТ "Аграрний фонд" перерахувало СТОВ "Мир" попередню оплату у сумі 3 226600,00 грн, що підтверджується випискою банку від 24.11.2015.

СТОВ «Мир» 11.08.2016 здійснило поставку ПАТ "Аграрний фонд" 521,000 тонн зерна пшениці 3 класу 2016 року врожаю, по ціні 3 775,00 грн., в т.ч. ПДВ - 629, 17 грн. за одну тону, на загальну суму 1 966 775,00 грн., в т.ч. ПДВ - 327 795, 83 грн. згідно складської квитанції на зерно АЦ № 001915 (279) від 11 серпня 2016 року та аналізної картки № 41 від 11 серпня 2016р., що підтверджується актом передавання-приймання зерна від 11.08.2016.

Таким чином, договір відповідачем щодо поставки пшениці 3-го класу виконано частково на суму 1 966 775,00 грн.

В жовтні 2016 року на адресу ПАТ «Аграрний фонд» відповідачем було направлено листи за вих. № 101 та 103 від 24.10.2016р. та від 27.10.2016р., в яких було зазначено, що після збору урожаю, в результаті проведених аналізів виявлено, що лише 521 тонна пшениці відповідає 3-му класу, яку і було поставлено ПАТ "Аграрний фонд", а тому СТОВ "Мир" звернулось до позивача з пропозицією на повернення коштів ПАТ "Аграрний фонд" з штрафними санкціями згідно п. 7 Біржового договору поставки зерна врожаю 2016р № 2251Ф та укладання додаткової угоди.

Листом № 13.1-02/3/2240 від 26.10.2016р. ПАТ "Аграний фонд" погодився на повернення СТОВ "Мир" отриманого авансового платежу із застосуванням штрафних санкцій згідно до р. 7 біржового контракту від 23.11.2015р. № 2251Ф.

27.10.2016р. між ПАТ "Аграрний фонд" (за договором -покупець) в особі брокера-покупця ОСОБА_9, який діє на підставі довіреності від 17.08.2015р. № 362, з однієї сторони та СТОВ "Мир" (за договором-постачальник) в особі брокера-постачальника ОСОБА_10, Брокерської контори № 197 ТОВ «Статус. Кво», що діє на підставі доручення від 27.10.2016р. № 27(К) та довіреності від 01.4.2016р., з іншої сторони було укладено Додатковий договір до Біржового договору поставки зерна врожаю 2016 року від 23.11.2015р. № 2251Ф, відповідно до умов якого, сторони дійшли згоди щодо повернення залишку авансового платежу із застосуванням штрафних санкцій згідно до розділу 7 Біржового договору поставки зерна майбутнього врожаю 2016 року від 23.11.2015р. № 2251Ф, всього на суму 2829052,32 грн.

Відповідно до п. 3 додаткового договору він набуває чинності та вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та реєстрації Аграрною біржею.

Згідно п. 4 додаткового договору, цей додатковий договір є невід'ємною частиною біржового договору та складається українською мовою у 5 (п'яти) оригінальних примірниках, що мають однакову юридичну силу.

Додатковий договір підписаний сторонами, скріплений їх печатками та зареєстрований Аграрною біржею.

31.10.2016 СТОВ «Мир» повернуло ПАТ "Аграрний фонд" залишок авансового платежу у розмірі 1 259 825,00 гривень про що свідчить виписка банку від 31.10.2016.

Таким чином, СТОВ «Мир» у порушення умов додаткового договору № 3 від 27.10.2016р. не перерахувало ПАТ «Аграрний фонд» 1 569 227,32 грн.

01.12.2016р. ПАТ "Аграрний фонд" надіслало СТОВ "Мир" вимогу № 02-08/4/2447 від 01.12.2016р. про перерахування коштів в сумі 1569227,32 грн у строк до 12.12.2016р. на виконання вимог додаткового договору № 3 від 27.10.2016р. до біржового договору поставки зерна врожаю 2016 року від 23.11.2015р. № 2251Ф.

Однак зазначена вимога залишилась без відповіді та реагування, внаслідок чого позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов наступних висновків.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї доказів вбачається, що підставою для стягнення заборгованості позивач зазначає неналежне виконання умов додаткового договору № 3 від 27.10.2016р. до біржового договору поставки зерна врожаю 2016 року від 23.11.2015р. № 2251Ф.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами вказаний додатковий договір № 3 від 27.10.2016р. був укладений у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов біржового договору поставки зерна врожаю 2016 року від 23.11.2015р. №2251Ф в частині поставки товару в обсязі визначеному сторонами в договорі.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.193 ЦК України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до умов договору № 3 від 27.10.2016р., сторони дійшли згоди щодо повернення залишку авансового платежу із застосуванням штрафних санкцій згідно до розділу 7 Біржового договору поставки зерна майбутнього врожаю 2016 року від 23.11.2015р. № 2251Ф.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення містить і ст. 173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі, боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінського господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі, кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як передбачено приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч.1 статті 625 ЦК України).

Як зазначалося раніше, 01.12.2016р. позивач звернувся до відповідача із вимогою №02-08/4/2447 від 01.12.2016р. про перерахування коштів в сумі 1569227,32 грн у строк до 12.12.2016р. на виконання вимог додаткового договору № 3 від 27.10.2016р. до біржового договору поставки зерна врожаю 2016 року від 23.11.2015р. № 2251Ф.

В ч. 1, 2 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок негайно у 7-денний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає з договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 1569227,32 грн заборгованості за додатковим договором № 3 від 27.10.2016р. до біржового договору поставки зерна врожаю 2016 року № 2251Ф правомірною та обґрунтованою, а тому задовольняє її в повному обсязі.

Водночас, суд не бере до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві, про те, що умови додаткового договору № 3 від 27.10.2016р. не було погоджено з відповідачем і останньому не було про них відомо, зважаючи на те, що відповідач листом № 101 від 24.10.2016р. просив ПАТ "Аграрний фонд" надати дозвіл на повернення коштів разом з штрафними санкціями згідно п. 7 біржового договору поставки зерна врожаю 2016 року №2251Ф (а.с. 26).

При цьому суд зауважує, що відповідачем не надано доказів оскарження додаткового договору і станом на час розгляду справи, зазначений додатковий договір № 3 від 27.10.2016р. до біржового договору поставки зерна врожаю 2016 року №2251Ф є дійсним.

Як зазначалось вище, відповідач у поданому до суду відзиві також просив суд зменшити суму неустойки (штрафу), передбаченої п. 7.2. Біржового контракту та додатковим договором № 3 від 27.10.2016р.

Відповідно до ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення штрафних санкцій, відповідач посилався на те, що збитків позивачу заподіяно не було, вина відповідача у недопоставці товару відсутня, оскільки пшениця 3-го класу у кількості, визначеній Біржовим договором, не вродила, а позивач відмовився в рахунок виконання умов договору отримати у власність пшеницю 6-го класу зі знижкою 10% від її вартості, крім того відповідачем повернуто в повному обсязі авансовий платіж.

Посилання відповідача на відсутність вини останнього у зв'язку з направленням до позивача листа за вих. № 70 від 28.07.2016р., в якому відповідачем було запропоновано позивачу виконати Біржовий договір поставки зерна врожаю 2016 року № 2251Ф від 23.11.2015р. поставкою пшениці 3 класу - 530 тонн та пшениці 6 класу - 930 тонн без нарахування штрафних санкцій, оцінюється судом критично з огляду на те, що біржовим договором було передбачено поставку пшениці лише 3 класу, а здійснення зарахування поставки за рахунок пшениці іншого класу належало до виключної прерогативи ПАТ "Аграрний фонд".

Одночасно, посилання відповідача на повернення в повному обсязі авансового платежу ніяким чином не нівелює обов'язку останнього сплатити неустойку.

Крім того, відповідно до ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору. Однак під час укладення договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вже зазначалось додатковий договір № 3 від 27.10.2016р. до біржового договору поставки зерна врожаю 2016 року № 2251Ф не оскаржував ся відповідачем, станом на час розгляду справи є дійсним та укладений між сторонами за взаємної згоди і за відсутності законодавчих заборон на укладення таких угод, а зміст вказаного договору був визначений на власний розсуд сторін та не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи всі фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що твердження відповідача про наявність підстав для зменшення неустойки є доказово необґрунтованими та юридично неспроможними, внаслідок чого клопотання відповідача підлягає залишенню без задоволення.

Розглянувши, викладене у відзиві на позов, клопотання відповідача про розстрочку та відстрочку виконання рішення суду, дослідивши матеріали справи, господарський суд прийшов до висновку, що вказане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для розстрочення або відстрочки виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду чи роблять його виконання неможливим у термін або встановлений господарським судом способом.

Відповідно до п. 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року за № 9, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, подаючи відповідне клопотання, за висновками суду, заявником повинно бути доведено наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Згідно із ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 218 ГК України передбачено, що не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

В силу положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Враховуючи матеріальні інтереси сторін, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, а також те, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження, викладених у клопотання про розстрочення та відстрочення виконання рішення доводів, щодо неможливість своєчасного виконання судового рішення та які б могли бути підставою для розстрочення та відстрочення виконання рішення суду по справі, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвал відповідач не подав до суду доказів в спростування позовних вимог, в тому числі доказів проведення розрахунків (платіжні доручення, виписки банківських установ щодо руху коштів, квитанції до прибуткових касових ордерів тощо).

Враховуючи вище викладене, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

24.03.2017р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мир", (23122, Вінницька область, Жмеринський район, село Слобода-Межирівська, вул. Центральна, 1-А) на користь Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд", (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1; фактична адреса: 03151, м. Київ, вул. Очаківська/пров. Очаківський, 5/6) 1569227,32 грн заборгованості та 23538,41 грн відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29 березня 2017 р.

Суддя Колбасов Ф.Ф.

віддрук. 1 прим.:

1 - до справи