ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2017 р.Справа № 924/29/17

Господарський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Субботіної Л.О., судді Гладія С.В., судді Магери В.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ

до Сокільської сільської ради с.Сокіл Кам'янець-Подільського району Хмельницької області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. Кабінету Міністрів України м.Київ, 2. Міністерства енергетики та вугільної промисловості України м.Київ, 3. Хмельницької обласної державної адміністрації м.Хмельницький, 4. Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області м.Хмельницький

про стягнення 11 015 901,14грн., з яких 5 305 328,00 грн. сума основного боргу, 464 433,63 грн. 3% річних, 5 246 139,51грн. інфляційних втрат

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представник згідно довіреності №14-210 від 28.12.2016р.

відповідача: ОСОБА_2- сільський голова

Хмельницької обласної держаної адміністрації: ОСОБА_3 - представник згідно довіреності від 10.01.2017р.

Кабінету Міністрів України: ОСОБА_4 - представник згідно довіреностей № 853/9.1/32-17 від 31.01.2017р., № 07.2-07/11/542 від 21.02.2017р.

Міністерства енергетики та вугільної промисловості України: не з'явився

Головного управління Державної казначейської служби України: ОСОБА_5 - представник згідно довіреності №12-09/15-149 від 11.01.2017р.

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 11015901,14грн., з яких 5 305 328,00 грн. сума основного боргу, 464 433,63 грн. 3% річних, 5 246 139,51грн. інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 11.03.2011 року між сторонами на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2009 року №1001-р "Про добудову підвідних газопроводів" було укладено договір №14/544/11, відповідно до п.1.1 якого позивач здійснює фінансування добудови об'єкта газопостачання: "Підвідний газопровід високого тиску до сіл Острівчани, Руда, Цвіклівці, Сокіл, Слобідка Малиновецька, Малинівці, Бобшин, Гринчук, Ходорівці, Княгинин, Гаврилівці, Жванець, Брага, Ісаківці, Ластівці, Збруч Кам'янець-Подільського району Хмельницької області", а відповідач зобов'язується здійснити добудову об'єкта, введення його в експлуатацію згідно з діючим законодавством України і умовами договору, забезпечити передачу його як цілісного майнового об'єкта у державну власність до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на баланс спеціалізованого підприємства з газопостачання та газифікації та повернути грошові кошти, отримані від Нафтогазу на добудову об'єкта. В подальшому, 05.06.2012р. сторони уклали додаткову угоду до договору №1, якою виклали в новій редакції ряд положень договору. За умовами договору відповідач зобов'язався своєчасно здійснити всі необхідні дії для отримання компенсації витрат на добудову об'єкта газопостачання для забезпечення повернення позивачу в установлений договором термін суми грошових коштів, перерахованих на добудову об'єкта газопостачання (п.2.3.14); протягом року, наступного за роком введення об'єкта в експлуатацію, повернути позивачу шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок компанії, суму грошових коштів, отриманих від позивача на добудову об'єкта (п.2.3.15). Загальний обсяг фінансування за цим договором складає 5 326 633,00 грн. Позивач на виконання умов договору 27.04.2011р., 22.06.2011р., 31.08.2011р. та 27.06.2012р. перерахував відповідачу 5 326 633,00грн. Відповідач 14.01.2013р. повернув позивачу 21305,00грн. невикористаних коштів. Об'єкт побудовано та введено в експлуатацію, що підтверджується копією декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області 03.10.2012р. за №ХМ5. Отже, відповідач у відповідності до п. 2.3.15 договору зобов'язаний був повернути кошти в сумі 5 305 328,00 грн. у строк по 31.12.2013р. Однак, відповідач в порушення умов договору кошти не повернув, сума, що підлягає поверненню становить 5 305 328,00грн. Крім того, у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язання позивач нарахував відповідачу 464 433,63 грн. 3% річних та 5 246 139,51 грн. інфляційних втрат.

Також в письмових поясненнях від 13.03.2017р. та від 27.03.2017р. позивач вказує, що посилання відповідача на п. 4.7 договору є безпідставним, оскільки звертаючись із даним позовом до суду, компанія не заявляє вимог про стягнення з відповідача пені та штрафу, а в силу ст. 1 ГПК України, ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною. Зазначає, що обов'язок відповідача повернути отримані кошти у строки та в порядку, що встановлені договором, визначений актами цивільного законодавства України, а тому відсутність у замовника необхідних коштів або взяття зобов'язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України чи Законом України "Про Державний бюджет України" на думку позивача, не звільняє його від обов'язку виконати зобов'язання перед позивачем за договором, яке не припинилось відповідно до гл. 50 ЦК України. Також зазначає, що фінансування Сокільської сільської ради здійснюється не лише за рахунок коштів Державного бюджету України, а й за рахунок місцевого бюджету, і сторони, укладаючи відповідний договір були вільні у визначенні його умов та положень.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги в повному обсязі, вважає їх правомірними та обґрунтованими.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечує щодо задоволення позовних вимог, подала додаткові докази по справі. У відзиві на позовну заяву вказує, що в додатковій угоді №1 від 05.06.2012р. передбачено, що позивач позбавлений права звертатися до суду з позовними вимогами про стягнення штрафу, пені, основного боргу, а замовник не може нести відповідальність з підстави відсутності бюджетного фінансування, що підтверджується п.п. 4.7 ст.4 додаткової угоди. Крім того, вказує, що повернення коштів позивачу мало відбуватися за рахунок фінансування з Державного бюджету України, але через відсутність такого фінансування кошти не повернуто, що підтверджується документально довідкою Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Кам'янець-Подільське управління Державної казначейської служби України.

Представник Хмельницької обласної держаної адміністрації в судовому засіданні заперечує щодо задоволення позовних вимог, крім того, подав додаткові докази по справі.

Представник Кабінету Міністрів України в судовому засіданні подала додаткові докази по справі. В письмових поясненнях по справі від 14.03.2017р. вказує, що відповідач зобовязаний виконати умови договору щодо повернення коштів позивачу, але після отримання відповідних субвенцій з Державного бюджету України, які на момент укладення договорів, мали б бути закладені у відповідних Законах України про Державний бюджет України на період з 2009 по 2012 роки, коли здійснювалось будівництво.

Представник Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, письмової позиції по справі не подав.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у Хмельницькій області в судовому засіданні, а також в письмових поясненнях по справі вказує, що розрахунково-касове обслуговування відповідача здійснюється Кам'янець-Подільським управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області. Протягом 2011-2012 років управлінням було взято на облік бюджетне зобов'язання відповідача на загальну суму 5326633,00грн. Загальна сума виконаних робіт та перерахованих коштів склала 5305328,00грн. Крім того, вказує, що договір, укладений між позивачем та відповідачем 11.03.2011 року, до Кам'янець-Подільського управління Державної казначейської служби України в якості підтверджуючого документу при реєстрації бюджетного фінансового зобов'язання не надавався. Управління не виступало стороною за даним договором, що свідчить про відсутність будь-яких зобов'язань перед позивачем. Додатково повідомив, що з 2012р. по даний час на рахунки Сокільської сільської ради не надходили грошові кошти з державного та місцевих бюджетів для повернення НАК "Нафтогаз України" коштів, витрачених на фінансування добудови газопроводів високого та середнього тиску.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступне.

11 березня 2011 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (далі Нафтогаз) та Сокільською сільською радою Камянець-Подільського району Хмельницької області (далі - замовник) на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2009 року №1001-р "Про добудову підвідних газопроводів" із змінами і доповненнями, внесеними розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.09.2010р. №1881-р, укладено договір №14/544/11 (далі - договір), згідно п. 1.1 якого НАК "Нафтогаз України", відповідно до розпорядження та на умовах цього договору, на підставі затвердженого рішенням правління Нафтогазу та погодженого Мінпаливенерго України "Переліку обєктів газопостачання, у спорудженні яких передбачено фінансову участь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та графіку фінансування спорудження обєкта газопостачання, здійснює фінансування добудови (будівництва) обєкта газопостачання: "Підвідний газопровід високого тиску до сіл Острівчани, Руда, Цвіклівці, Сокіл, Слобідка Малиновецька, Малинівці, Бобшин, Гринчук, Ходорівці, Княгинин, Гаврилівці, Жванець, Брага, Ісаківці, Ластівці, Збруч Камянець-Подільського району Хмельницької області" (далі обєкт), а замовник зобовязується здійснити добудову (будівництво) обєкта, забезпечити передачу його, як цілісного об'єкта у державну власність та введення його в експлуатацію згідно з діючим законодавством України і умовами договору та повернути грошові кошти, отримані від Нафтогазу на добудову (будівництво) об'єкта.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

У додатку №1 до договору сторонами погоджено графік фінансування спорудження обєкта газопостачання, у якому передбачено обсяг фінансування за рахунок коштів Нафтогазу в розмірі 5326633,00грн., в тому числі: ІІ квартал 2011 року 2326633,00 грн.; ІІІ квартал 2011 року 2000000,00 грн.; IV квартал 2011 року 1000000,00 грн. Строк введення в експлуатацію IV квартал 2011 року.

Додатком №2 до договору передбачено форму звіту про використання коштів.

В подальшому, 05.06.2012р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (далі Нафтогаз) та Сокільською сільською радою Камянець-Подільського району Хмельницької області (далі - замовник) на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.08.2009 року №1001-р "Про добудову підвідних газопроводів" і діючого законодавства України укладено додаткову угоду №1 до договору №14/544/11 від 11.03.2011 року (далі додаткова угода), якою змінено ряд положень договору, зокрема, пункт 1.1 викладено у наступній редакції: "НАК "Нафтогаз України", відповідно до розпорядження та на умовах цього договору, на підставі затвердженого рішенням правління Нафтогазу та погодженого Мінпаливенерго України "Переліку обєктів газопостачання, у спорудженні яких передбачено фінансову участь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" та графіку фінансування спорудження обєкта газопостачання, здійснює фінансування добудови обєкта газопостачання: "Підвідний газопровід високого тиску до сіл Острівчани, Руда, Цвіклівці, Сокіл, Слобідка Малиновецька, Малинівці, Бобшин, Гринчук, Ходорівці, Княгинин, Гаврилівці, Жванець, Брага, Ісаківці, Ластівці, Збруч Камянець-Подільського району Хмельницької області" (далі обєкт), а замовник зобовязується здійснити добудову обєкта, введення його в експлуатацію згідно з діючим законодавством України і умовами договору, забезпечити передачу його як цілісного обєкта у державну власність до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на баланс спеціалізованого підприємства з газопостачання та газифікації та повернути грошові кошти, отримані від Нафтогазу на добудову обєкта".

Згідно п. 2.1 договору в редакції додаткової угоди до обовязків Нафтогазу віднесено, зокрема, при наявності фінансової можливості здійснити фінансування добудови обєкта за рахунок власних коштів (не коштів державного бюджету) в обсягах, передбачених фінансовим планом Нафтогазу на відповідний період, згідно з Додатком 1. Фінансування здійснюється шляхом банківських переказів грошових коштів на рахунок замовника або іншими способами, що не суперечать діючому законодавству України (п. 2.1.1); щоквартально на звітну дату та в місячний термін після завершення робіт по добудові обєкта в установленому порядку оформити акти звірки взаємних розрахунків із замовником з підтвердженням заборгованості замовника перед Нафтогазом у сумі здійсненого Нафтогазом фінансування (п. 2.1.2).

Розділом 2.3 договору в редакції додаткової угоди передбачено обовязки замовника, зокрема:

- забезпечити виконання всіх належних дій для добудови обєкта у відповідності до діючого законодавства України та умов договору, в тому числі, отримання необхідних дозвільних документів та розробку проектно-кошторисної та іншої документації, надання підтверджуючих документів щодо права власності замовника на інші частки об'єкта та введення в експлуатацію об'єкта і передачу його у державну власність до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на баланс відповідного спеціалізованого підприємства з газопостачання та газифікації, яке здійснює ліцензійну діяльність на території розташування об'єкта, згідно з діючим законодавством України (п. 2.3.1 договору);

- після завершення робіт по добудові обєкта, забезпечити введення його в експлуатацію з оформленням усіх необхідних документів, та у термін, що не перевищує 60 календарних днів від дати введення об'єкта в експлуатацію, забезпечити його передачу, як цілісного об'єкта у державну власність до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на баланс спеціалізованого підприємства з газопостачання та газифікації (п. 2.3.12);

- своєчасно здійснити всі необхідні дії для отримання компенсації витрат на добудову об'єкта газопостачання для забезпечення повернення Нафтогазу у встановлений даним договором термін суми грошових коштів, перерахованих ним на добудову об'єкта газопостачання (п. 2.3.14);

- протягом року, наступного за роком введення об'єкта в експлуатацію, повернути Нафтогазу, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Нафтогазу, суму грошових коштів отриманих від Нафтогазу на добудову об'єкта (п. 2.3.15).

Розділом 3 договору в редакції додаткової угоди передбачено ціну та порядок проведення розрахунків, зокрема у п. 3.1 сторонами погоджено загальний обсяг фінансування в розмірі 5326633,00 грн.

Вартість добудови обєкта визначається замовником на підставі проектно-кошторисної документації, розробленої і затвердженої в установленому діючим законодавством порядку, та не може перевищувати вартості добудови затвердженої переліком (п. 3.2).

Фінансування Нафтогазом робіт із завершення будівництва обєкта буде здійснюватись в межах витрат, передбачених фінансовим планом та збалансованим бюджетом грошових коштів Нафтогазу на відповідний період. Фінансування робіт з добудови об'єкта за договором здійснюється згідно з додатком 1, який є невід'ємною частиною цього договору (пп. 3.3, 3.4).

У відповідності до п.п. 4.4, 4.5 договору в редакції додаткової угоди Нафтогаз не несе відповідальності за нефінансування добудови об'єкта. Замовник несе повну відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Пунктом 4.7 договору в редакції додаткової угоди визначено, що не виконання замовником п.2.3.15 договору через відсутність бюджетного фінансування у звязку із відхиленням Кабінетом Міністрів України пропозицій щодо включення до Державного бюджету видатків на погашення заборгованості замовника перед Нафтогазом не може бути підставою для нарахування Нафтогазом пені та штрафів та звернення до суду, проте, не позбавляє замовника обовязку повернути Нафтогазу кошти, отримані згідно з договором.

Згідно п. 7.1 договору в редакції додаткової угоди цей договір вважається укладеним з дати його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення їх підписів печатками і діє до повного повернення Нафтогазу суми грошових коштів, перерахованих ним в якості фінансування добудови об'єкта згідно з договором.

Додаткова угода вважається укладеною з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення їх підписів печатками (п. 10 додаткової угоди).

Додаткова угода підписана та скріплена печатками сторін.

Сторонами також викладено графік фінансування спорудження обєкта газопостачання в наступній редакції: обсяг фінансування за рахунок коштів Нафтогазу, необхідний для введення об'єкту в експлуатацію в розмірі 5326633,00грн., в тому числі в 2011 році 4300000,00 грн.; у першому півріччі 2012 року 1026633,00 грн. Строк введення в експлуатацію 2012р.

Додатком №2 до додаткової угоди передбачено форму звіту про використання коштів.

Згідно банківських виписок по рахунку НАК "Нафтогаз України", а також платіжних доручень №2389 від 27.04.2011 року на суму 500 000,00 грн., №3935 від 22.06.2011 року на суму 1800000,00грн., №5566 від 27.06.2012р. на суму 1 026 633,00грн., №5767 від 31.08.2011р. на суму 2 000 000,00грн. НАК "Нафтогаз України" перерахувала Сокількій сільській раді на фінансування будівництва об'єкта газопостачання згідно договору №14/544/11 від 11.03.2011 року кошти в загальній сумі 5 326 633,00грн.

03.10.2012р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області за номером ХМ5 зареєстровано Декларацію про готовність обєкта до експлуатації - підвідного газопроводу високого тиску до сіл Островчани, Руда, Цвіклівці, Сокіл, Слобідка Малиновецька, Малинівці, Бабшин, Гринчук, Ходорівці, Княгинен, Гаврилівці, Жванець, Брага, Ісаківці, Ластівці, Збруч Камянець-Подільського району Хмельницької області.

Згідно банківської виписки по рахунку НАК "Нафтогаз України " від 14.01.2013р. відповідач повернув позивачу невикористанні кошти по договору №14/544/11 в сумі 21 305,00грн.

Між сторонами підписано акт звірки розрахунків за період з 01.01.2014р. по 31.03.2014р., згідно якого станом на 31.03.2014р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 5 305 328,00 грн.

Позивачем 02.02.2017р. надіслано на адресу Сокільської сільської ради лист №50/05-144 від 01.02.2017р. щодо підписання акта звірки, що підтверджується списком №1476 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів та фіскальним чеком від 02.02.2017р. До листа додано акт звірки розрахунків за період з 11.03.2011р. по 16.01.2017р., згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 5 305 328,00грн.

Відповідач в обґрунтування своїх доводів щодо відсутності коштів для погашення заборгованості, подав в матеріали справи: лист Кам'янець-Подільського управління Державної казначейської служби Хмельницької області №07-06/226 від 20.02.2017р., в якому повідомляється, що з жовтня 2012р. по даний час на рахунок Сокільської сільської ради не надходило коштів з Державного бюджету України для повернення НАК "Нафтогаз України", витрачених на фінансування добудови газопроводу; лист Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Хмельницької ОДА №05/08-2506 від 08.08.2013р.; лист Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації №993/01-20 від 04.07.2013р.; лист Хмельницької обласної державної адміністрації №57/36.14-6763/2012 від 29.12.2012р., а також лист Міністерства фінансів України №31-06310-02-3/3447 від 05.02.2013р., в якому повідомляється про відсутність підстав для виділення коштів з Державного бюджету України на повернення коштів НАК "Нафтогаз України" за добудову об'єктів газифікації.

Крім того, матеріали справи містять розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації "Про добудову підвідних газопроводів" №ІІ8/2012-р від 28.05.2012р.

Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, суд приймає до уваги наступне:

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За приписами ст.509 ЦК України та ст.173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору № 14/544/11 від 11.03.2011 року в редакції додаткової угоди №1 від 05.06.2012р. позивач зобов'язався здійснити фінансування добудови (будівництва) обєкта газопостачання: "Підвідний газопровід високого тиску до сіл Острівчани, Руда, Цвіклівці, Сокіл, Слобідка Малиновецька, Малинівці, Бобшин, Гринчук, Ходорівці, Княгинин, Гаврилівці, Жванець, Брага, Ісаківці, Ластівці, Збруч Камянець-Подільського району Хмельницької області", а відповідач зобовязався здійснити добудову обєкта, введення його в експлуатацію згідно з діючим законодавством України і умовами договору, забезпечити передачу його як цілісного обєкта у державну власність до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на баланс спеціалізованого підприємства з газопостачання та газифікації та повернути грошові кошти, отримані від Нафтогазу на добудову обєкта.

У відповідності до п. 3.1 договору в редакції додаткової угоди загальний обсяг фінансування становить 5 326 633,00 грн.

Суд встановив, що на виконання умов вищевказаного договору позивач перерахував відповідачу на фінансування будівництва об'єкта газопостачання 5 326 633,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №2389 від 27.04.2011 року, №3935 від 22.06.2011 року, №5566 від 27.06.2012р., №5767 від 31.08.2011р. та банківськими виписками по рахунку.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Умовами п. 2.3.15 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 05.06.2012р. передбачений обов'язок відповідача протягом року, наступного за роком введення об'єкта в експлуатацію, повернути позивачу шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок суму грошових коштів отриманих від позивача на добудову об'єкта.

Згідно декларації про готовність обєкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області 03.10.2012р. за № ХМ5 будівництво об'єкта - підвідного газопроводу високого тиску до сіл Острівчани, Руда, Цвіклівці, Сокіл, Слобідка Малиновецька, Малинівці, Бобшин, Гринчук, Ходорівці, Княгинин, Гаврилівці, Жванець, Брага, Ісаківці, Ластівці, Збруч Камянець-Подільського району Хмельницької області -закінчено та об'єкт готовий для експлуатації з 03.10.2012 року.

Таким чином, відповідач зобов'язаний був повернути позивачу кошти, отримані на добудову об'єкту, в сумі 5 326 633,00грн. до 31.12.2013 року.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що відповідач в повному обсязі не виконав свої договірні зобов'язання щодо повернення грошових коштів, отриманих від позивача на добудову обєкта, допустивши порушення умов договору № 14/544/11 від 11.03.2011 року в редакції додаткової угоди №1 від 05.06.2012р. Відповідач лише частково повернув позивачу кошти в сумі 21305,00грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку НАК "Нафтогаз України " від 14.01.2013р. Залишок заборгованості за договором складає 5 305 328,00грн.

За таких обставин, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 5 305 328,00 грн. основного боргу обґрунтовані, підтверджені належними у справі доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив до стягнення 3% річних в сумі 464 433,63 грн. за період з 01.01.2014р. по 01.01.2016р., а також 5 246 139,51грн. інфляційних втрат за період з лютого 2014 року по листопад 2016 року.

Проаналізувавши розрахунок, суд встановив, що позивач правомірно заявив до стягнення вищевказані суми.

Доводи відповідача з приводу того, що відповідно до п. 4.7 договору № 14/544/11 від 11.03.2011р. в редакції додаткової угоди №1 від 05.06.2012р. позивач позбавлений права звертатися до суду з позовними вимогами про стягнення штрафу, пені, основного боргу, а замовник не може нести відповідальність з підстави відсутності бюджетного фінансування, суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

Так, пунктом 4.7 договору в редакції додаткової угоди дійсно передбачено, що в разі не виконання замовником п. 2.3.15 договору через відсутність бюджетного фінансування у звязку із відхиленням Кабінетом Міністрів України пропозицій щодо включення до Державного бюджету видатків на погашення заборгованості замовника перед Нафтогазом не може бути підставою для нарахування Нафтогазом пені та штрафів та звернення до суду, проте не позбавляє замовника обовязку повернути Нафтогазу кошти, отримані згідно з договором.

В той же час відповідно до приписів ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 вищевказаного Закону).

Згідно ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Зважаючи на вищевикладені обставини, положення пункту 4.7 договору № 14/544/11 від 11.03.2011р. в редакції додаткової угоди №1 від 05.06.2012р., які обмежують право позивача на звернення до суду, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Також звертається увага, що інфляційні втрати та 3 % річних, які нараховані позивачем на підставі ст. 625 ЦК України, не є пенею та штрафом в розумінні приписів ст. 549 ЦК України.

Згідно висновків Верховного Суду України, викладених в Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Також суд приймає до уваги, що в силу ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до ч.2 ст.218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до вищевказаних приписів, рішення Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_5 ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 р. відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446, яка є обов'язковою в силу ст. 111-28 ГПК України, а також в постановах Вищого господарського суду України від 27.03.2013р. у справі № 8/348, від 19.11.2012р. у справі № 5015/166/12).

Зважаючи на усе вищевикладене, позовні вимоги про стягнення 5 305 328,00 грн. суми основного боргу, 464 433,63 грн. 3% річних та 5 246 139,51грн. інфляційних втрат заявлені обґрунтовано, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, у зв'язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ до Сокільської сільської ради с.Сокіл Кам'янець-Подільського району Хмельницької області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. Кабінету Міністрів України м.Київ, 2. Міністерства енергетики та вугільної промисловості України м.Київ, 3. Хмельницької обласної державної адміністрації м.Хмельницький, 4. Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області м.Хмельницький про стягнення 11 015 901,14грн., з яких 5 305 328,00 грн. сума основного боргу, 464 433,63 грн. 3% річних, 5 246 139,51грн. інфляційних втрат задовольнити.

Стягнути з Сокільської сільської ради (Хмельницька обл., Кам'янець - Подільський район, с.Сокіл, вул. Миру, 37, код 04404088) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 5 305 328,00 грн. (п'ять мільйонів триста п'ять тисяч триста двадцять вісім гривень 00 коп.) основного боргу, 464 433,63грн. (чотириста шістдесят чотири гривні чотириста тридцять три гривні 63 коп.) 3 % річних, 5 246 139,51 грн. (п'ять мільйонів двісті сорок шість тисяч сто тридцять дев'ять гривень 51 коп.) інфляційних витрат, 165 238,52 грн. (сто шістдесят п'ять тисяч двісті тридцять вісім гривень 52 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Повне рішення складено 03.04.2017р.

Головуючий суддя Л.О. Субботіна

Суддя С.В. Гладій

Суддя В.В. Магера

Віддрук. 7 прим. : 1 - до справи, 2 - позивачу (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 1), 3 - відповідачу (Хмельницька обл., Кам'янець-Полільський р-н, с.Сокіл, вул.Миру, 37 ), 4. Кабінету Міністрів України (м.Київ, вул. М.Грушевського, 12/2) , 5. Міністерству енергетики та вугільної промисловості України (м.Київ, вул.Хрещатик, 30) надіслати рекомендованим листом, 6. Хмельницькій обласній державній адміністрації (м.Хмельницький, майдан Незалежності, ОСОБА_6), 7. Головному управлінню Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (м.Хмельницький, вул.Свободи, 70)