Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" березня 2017 р. Справа № 906/245/17.

Господарський суд Житомирської області у складі судді Тимошенка О.М.

розглянувши заяву Приватного (приватно-орендне) сільськогосподарського підприємства "Скуратівське" про забезпечення позову по справі

за позовом Приватного (приватно-орендне) сільськогосподарського підприємства "Скуратівське"

до 1) Скуратівської сільської ради Малинського району Житомирської області,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум плюс"

про визнання недійсними рішення та договору оренди від 27.04.15,

ВСТАНОВИВ:

Позивачем пред'явлено позов про визнання недійсним рішення 38 сесії 6 скликання Скуратівської сільської ради від 27.04.15 про надання ТОВ "ГРАНУМ ПЛЮС" дозволу на оформлення договорів оренди земель сільськогосподарського призначення (паїв) громадян, які не реалізували своє право на успадкування та отримання у приватну власність належних їм земельних часток (паїв) орієнтовною площею 200,00 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Скуратівської сільської ради, терміном на 10 років, до оформлення їх власниками (спадкоємцями) прав на земельні ділянк та про визнання недійсним договору оренди нерозподіленої (не витребуваної) земельної ділянки № онд-1 площею 3,0993 га., укладений Скуратівською сільською радою з ТОВ "ГРАНУМ ПЛЮС" на підставі рішення 38 сесії, 6 скликання від 27.04.2015 року.

Ухвалою від 24.03.17 суд прийняв до свого провадження вказану позовну заяву та призначив для її розгляду судове засідання.

22.03.17 до суду надійшла заява Приватного (приватно-орендне) сільськогосподарського підприємства "Скуратівське" про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "ГРАНУМ ПЛЮС" вчиняти дії з обробітку земель отриманих в оренду на підставі спірних рішення та договору, оскільки наразі товариством розпочато весняно-польові роботи по обробітку вказаних земель, що призведе до значних збитків позивача.

Розглянувши вказану заяву, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Перелік заходів до забезпечення позову визначений ст.67 ГПК України.

Зокрема, до заходів забезпечення позову, що застосовуються господарськими судами, відносяться накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві, заборона відповідачеві вчиняти певні дії, заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до пп.1.1 (абз.2) п.1 Інформаційного листа ВГСУ від 12.12.2006р. №01-8/2776 при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Як вбачається з поданих позивачем документів, заява про вжиття заходів до забезпечення позову ґрунтується лише на особистому припущенні позивача щодо спричинення йому збитків діяльністю ТОВ "ГРАНУМ ПЛЮС" на земельних ділянках без посилання на те, яким чином дії відповідача призведуть до неможливості у подальшому виконати рішення суду в контексті заявлених позовних вимог.

При застосуванні заходів до забезпечення позову основним елементом є наявність доказів на підтвердження обставин, на які посилається позивач, заявляючи клопотання про вжиття таких заходів. При цьому слід враховувати, що для достатнього обґрунтування припущення щодо наявності реальної небезпеки, що призведе до неможливості виконання рішення господарського суду в майбутньому, серед іншого, можуть бути подані докази вчинення відповідачем певних дій як в процесі розгляду справи, так і до початку її розгляду.

Водночас, з матеріалів позову не вбачається, а позивачем не зазначено жодних фактів та не надано доказів наявності реальної небезпеки , що призведе до неможливості виконання рішення господарського суду.

Таким чином, здійснивши оцінку обґрунтованості заяви позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів до забезпечення позову, з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви позивача про забезпечення позову на даній стадії провадження у справі. В зв'язку з цим у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 66, 67 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному (приватно-орендне) сільськогосподарському підприємству "Скуратівське" в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову. о

Суддя Тимошенко О. М.

Друк:

1 - в справу

2,3, 4 - сторонам