РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017Справа №910/3050/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙДИНГ"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОВАНС ЛТД"
простягнення заборгованості 500 000,00 грн.
Суддя Пукшин Л.Г.

Представники сторін:

від позивача Мушинська Ю.О. - представник за довіреністю № 28 від 30.12.16
від відповідача не з'явились.

У судовому засіданні 29.03.2017 суд, керуючись ст. 85 ГПК України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙДИНГ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОВАНС ЛТД" про стягнення заборгованості у розмірі 500 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору позики № 0307Ф від 03.07.2015 року та додаткової угоди до нього від 28.12.2016 було надано відповідачу грошові кошти у розмірі 34 132 772,00 грн., які позичальник зобов'язався повернути згідно погодженого графіку. Проте, відповідач в порушення умов договору та додаткової угоди до нього грошові кошти не повернув в установлений строк, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2017 року порушено провадження у справі № 910/3050/17 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.03.2017.

28.03.2017 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи без їх участі, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника в судове засідання.

У судове засідання, призначене на 29.03.2017, з'явився представник позивача, який надав документи для долучення до матеріалів справи та усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 29.03.2017 не з'явився.

У випадку нез'явлення в судове засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, а також приймаючи до уваги подане відповідачем клопотання, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

03 липня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙДИНГ" (надалі - позивач, позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОВАНС ЛТД" (надалі - відповідач, позичальник) було укладено договір безпроцентної фінансової допомоги № 0307Ф (надалі- договір), на підставі якого позикодавець надає позичальнику позику в сумі 100 000 000,00 грн., з метою створення та реалізації останнім програм по проведенню економічно доцільних господарських операцій (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору сторони встановили, що у зв'язку з тим, що між сторонами за даним договором налагоджуються тісні взаємовигідні відносини, позика позичальнику надається на безпроцентній (безвідплатній), поворотній основі.

Згідно п. 2.2. договору позика надається в українській національній валюті, у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позичальника.

Строк повернення позики позикодавцю становить до 31 грудня 2017 року включно (п. 3.1. договору).

Пунктом 3.2. договору передбачено, що строк, вказаний у п. 3.1. договору, може бути продовжений за взаємною згодою сторін в порядку, встановленим чинним законодавством.

Відповідно до 4.1. договору позичальник зобов'язується повернути суму позики не пізніше останнього дня строку, встановленого в п. 3.1. даного договору.

За згодою сторін позичальник вправі проводити повернення наданої йому позики до кінця строку, вказаного в п. 3.1. договору. Повернення позики позичальнику можливе частинами, але в будь-якому випадку, позичальник зобов'язується повернути отримані суми позики не пізніше останнього дня строку встановленого в п. 3.1. даного договору.

Згідно п. 4.2. договору сторони прийшли до згоди, що повернення позичальником позики здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позикодавця.

Даний договір набуває чинності з моменту переказу позикодавцем грошових коштів на рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

28 грудня 2016 року Додатковою угодою до договору (надалі - додаткова угода), сторони підтвердили, що станом на 28.12.2016 року, розмір позики, яку було надано позикодавцем позичальнику, становить 34 132 772,00 грн.

Пунктом 2 додаткової угоди сторони погодили наступний графік повернення позики:

2.1. - до 20 січня 2017 року, позичальник зобов'язаний повернути 500 000,00 грн.

2.2. - до 30 квітня 2017 року, позичальник зобов'язаний повернути 5 000 000,00 грн.

2.3. - до 31 липня 2017 року, позичальник зобов'язаний повернути 10 000 000,00 грн.

2.4. - до 31 грудня 2017 року, позичальник зобов'язаний повернути решту суми визначеної в п. 1 цієї додаткової угоди.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди загальний строк повернення позики, отриманої після підписання даної додаткової угоди, визначається сторонами згідно п. 3.1. договору.

Дана додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання та є невід'ємною частиною договору. У всьому іншому, що не передбачено даною додатковою угодою, сторони керуються умовами договору про надання безпроцентної фінансової допомоги на зворотній основі № 0307Ф від 03 липня 2015 року. (п. п. 4, 5 додаткової угоди).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач своїх зобов'язань з повернення позичених коштів у строки та порядку, визначених умовами договору та додаткової угоди, належним чином не виконав, в результаті чого у останнього станом на момент звернення з позовом до суду утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 500 000,00 грн.

Оцінюючи подані представниками сторін докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суми позики), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору № 0307Ф від 03.07.2015, позивачем було надано відповідачу позику у розмірі 34 132 772,00 грн., що підтверджується підписаною між сторонами додатковою угодою від 28.12.2016 та належним чином засвідченими копіями платіжних доручень.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, з урахуванням вимог ст. 530 ЦК України та п. 2.1. додаткової угоди до договору № 03007Ф від 03.07.2015, відповідач повинен був виконати зобов'язання щодо повернення суми позики у розмірі 500 000,00 грн. до 20.01.2017 року.

Відповідач в порушення зазначених норм та умов додаткової угоди до договору свого зобов'язання щодо своєчасного повернення позики не виконав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідачем не було наведено обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за безпроцентною позикою у сумі 500 000,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за безпроцентною позикою визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОВАНС ЛТД" (01601, м. Київ, площа Спортивна, буд. 1-А, ідентифікаційний код 39717868) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙДИНГ" (01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, буд. 22/8, кім. 201, ідентифікаційний код 38390515) заборгованість у розмірі 500 000 (п'ятсот тисяч) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 7 500 (сім тисяч п'ятсот) грн . 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.04.2017

Суддя Пукшин Л.Г.