Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" березня 2017 р. Справа № 906/1302/16.

Господарський суд Житомирської області у складі судді: Машевської О.П., розглянувши заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області за №05/995 від 22.03.2017р. про забезпечення позову у справі

За позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області (м.Житомир)

До: Публічного акціонерного товариства "Головинський Граніт" ( смт. Головино)

про стягнення 3140006,60 грн

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області (м. Житомир) просить стягнути з Публічного акціонерного товариства "Головинський Граніт" ( смт. Головино) 3140006,60 грн неустойки за користування майном після припинення Договору оренди за період з 22.12.2015 по жовтень 2016 включно.

Відповідно до ухвали від 17 березня 2017р. засідання суду у справі №906/1302/16 призначено на 10:00 год. 30.03.17р.

22 березня 2017р. до господарського суду Житомирської області надійшла заява Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області за №05/995 від 22.03.2017р. про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусами, іншими акредитованим суб'єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити будь-які реєстраційні дії щодо припинення юридичної особи - Публічного акціонерного товариства "Головинський граніт" (, 01103, м. Київ, вул. Івана Фіалека, 1) до набранням рішення суду законної сили.

Підставами для забезпечення позову позивач вважає публікацію на сайті ПАТ "Головинський граніт" (www. golovino-granit.com.ua) повідомлення про проведення 30 березня 2017р. об 11-00 годині чергових загальних зборів акціонерного товариства з питання прийняття рішення про припинення акціонерного товариства шляхом ліквідації у зв'язку з неплатоспроможністю, обрання ліквідаційної комісії, затвердження порядку ліквідації товариства.

Ця обставина, на думку позивача, унеможливить або утруднить виконання рішення суду у разі задоволення позову, оскільки ліквідаційна комісія розпочне заходи по реалізації майна юридичної особи, частина якого описана Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в межах зведеного виконавчого провадження ВП 42595654 та здійснюються заходи по його реалізації майна з метою погашення вимог інших стягувачів.

Відповідно до абз. 2 п.2 Постанови ВГСУ від 26.12.2011 N16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (далі - Постанова ВГСУ № 16) питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом без проведення окремого судового засідання.

Господарський суд, розглянувши заяву Регіонального відділення Фонду державного майна України за №05/995 від 22.03.2017р. про забезпечення позову, не знайшов підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Таким чином, вжиття заходів до забезпечення позову є правом суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову (ст.66 ГПК України), господарський суд враховує, серед іншого, адекватність заходу до забезпечення позову, тобто наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги (п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (далі - Постанова ВГСУ № 16).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не знаходить підстав вживати неадекватні заходи його забезпечення, як заявлено позивачем (заборона іншим особам вчиняти дії, не пов'язані з предметом спору - стягненням неустойки за користування майно після припинення договору оренди ЦМК).

Відсутність підстав для забезпечення позову є підставою для відмови у їх застосуванні шляхом винесення відповідної ухвали.

За подання заяви про забезпечення позову позивач сплатив судовий збір в сумі 498, 86 грн. та заявив клопотання про відстрочення сплати судового збору в сумі 301, 14 грн.

З урахуванням відмови у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову від 05/995 від 22.03.2017р., питання про відстрочення сплати судового збору судом не розглядалось, що, в свою чергу, є підставою позивачу звернутися до суду із клопотанням про його повернення на підставі ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 122-11 ГПК України) (п.12. Постанови ВГСУ від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення").

У п. 6 Постанови ВГСУ № 6 роз'яснено наступне: статтею 106 ГПК України передбачено можливість оскарження ухвал про забезпечення позову, скасування забезпечення позову. Відтак ухвали про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову або в задоволенні клопотання про скасування заходів до забезпечення позову оскарженню не підлягають.

Разом з тим, у Рішенні КСУ від 28 квітня 2010 року N 12-рп/2010 у справі N 1-30/2010 (справа про забезпечення апеляційного оскарження ухвал суду) роз'яснено, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 2 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України стосовно можливості апеляційного оскарження ухвал суду щодо забезпечення позову, а також щодо скасування забезпечення позову у взаємозв'язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України необхідно розуміти як такі, що передбачають право оскаржувати окремо від рішення суду в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції як про забезпечення позову і щодо скасування забезпечення позову, так і ухвали про відмову в забезпеченні позову і скасуванні забезпечення позову.

Відповідно, статті 67 та 106 ГПК України стосовно можливості апеляційного оскарження ухвал суду про відмову в забезпеченні позову не можуть суперечити положенням пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Житомирській області у задоволенні заяви за №05/995 від 22.03.2017р. про забезпечення позову.

Ухвала про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову вступила в законну силу 24.03.2017р., однак може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Машевська О.П.

Друк:

1 - в справу

2 - сторонам спору (рек. з повідомл.)