номер провадження справи 33/11/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017 Справа № 908/429/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АТК Україна" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, 47)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11)

про стягнення суми,

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Половенко О.В. - довіреність № 18-74 від 19.12.2016 р.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АТК Україна" звернулося в господарський суд Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" заборгованості за договором поставки № 118 від 08.02.2016 р. в розмірі 6400,00 грн., пені в розмірі 995,67 грн., 3 % річних в розмірі 132,25 грн. та інфляційних втрат у розмірі 438,34 грн.

В позові позивач посилається на договір поставки № 118 від 08.02.2016р. та зазначає, що за видатковою накладною № 866 відповідачу було поставлено товар, який відповідач своєчасно та у повному обсязі не сплатив, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за Договором в сумі 6400,00 грн. За несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі п. 10.5 Договору та ст. 625 ЦК України відповідачу нараховані санкції. Посилаючись на приписи ст.ст. 216, 526, 530, 610, 612, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 193, 216, 230 ГК України, позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 01.03.2017 р. порушено провадження у справі № 908/429/17, розгляд якої призначено на 21.03.2017 р.

ПАТ "Запорізький завод феросплавів" (відповідач) - проти позову заперечив. Зокрема, відзначає, що на теперішній час обов'язок оплати товару за Договором не настав і в силу ненадання позивачем всіх передбачених Договором документів і в силу відсутності доказів їх передачі відповідачу. При цьому, відповідач вважає неправомірним стягнення пені за Договором, оскільки п. 10.5 Договору не передбачений розмір пені, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача в разі порушення термінів оплати Товару. Вказує, що чинне законодавство також не передбачає розмір пені, а лише обмежує її розмір подвійною обліковою ставкою НБУ. Посилаючись на вищевикладене, просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У відповідності до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АТК Україна" визначено за адресою: 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Мандриківська, 47.

На вказану адресу позивачу направлялася ухвала суду від 01.03.2017 р. про порушення провадження у справі № 908/429/17 і призначення її до розгляду на 21.03.2017р.

Таким чином, позивач є повідомленим належним чином про час та місце розгляду даної справи.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки про час та місце судового розгляду справи позивач повідомлявся належним чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі його представника за наявними у справі матеріалами.

За клопотанням присутнього у судовому засіданні представника відповідача судовий процес здійснювався без застосування засобів технічної фіксації.

В судовому засіданні 21.03.2017р. представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву у повному обсязі.

В судовому засіданні 21.03.2017 р. прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 08.02.2016 р. між позивачем (Постачальником) та відповідачем (Покупцем) було укладено договір поставки № 118 (далі - Договір), за умовами якого Постачальник, зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити, а Покупець прийняти продукцію (Товар), в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до Договору, які є його невід'ємною частиною та оплатити Товар у порядку і на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно Додаткової угоди № 1 від 04.04.2016 р. до Договору, Сторони домовились про поставку Товару (Силікагель КСМГ) у кількості 200 кг. за ціною 32,00 грн. за кг на загальну суму 6400,00 грн. При цьому, Сторонами було узгоджено термін поставки - до 30.05.2016 р. та умови оплати - через 14 календарних днів за фактичну кількість поставленого Товару, за умови виконання Постачальником п. 3.4, п. 4.1.1, п. 4.1.4 Договору.

Відповідно до п. 3.4, 3.4.1 Договору разом з поставкою Товару Постачальник зобов'язаний надати Покупцю оригінали документів: рахунок фактуру; видаткову накладну на відпуск Товару; акт приймання-передачі Товару (за згодою Сторін).

Сертифікат якості або паспорт виробника Товару з відміткою відділу технічного контролю (ВТК), а також інші документи, передбачені чинним законодавством України, яке підтверджує якість Товару та його відповідність національним стандартам; технічним вимогам та іншим, встановленим законодавством умовам; копію Сертифікату походження Товару СТ1 на мові країни-виробника, завірену печаткою продавця (у разі необхідності); якщо Товар підлягає сертифікації - сертифікат відповідності по системі сертифікації УкрСЕПРО, гігієнічний, екологічний сертифікат, а також інші сертифікати згідно з чинним законодавством України (оригінали або належним чином засвідчені копії); інші документи, надання яких обумовлено в Додатку (специфікації) до Договору.

Супровідних документів: залізнична накладна (оригінал) - за умови поставки залізничним транспортом; товарно-транспортна накладна (оригінал) - за умови поставки автотранспортом, оформлена на державній мові відповідно наказу міністерства інфраструктури України від 05.12.2013 р. № 983 (пункти 3.4.2, 3.4.3, 3.4.4, 3.4.5, 3.4.6 Договору).

Згідно із п. 3.4.7. Договору Постачальник додатково надає наступні документи: копію дозволу Держгірпромнагляду про застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки на території Україні; технічний паспорт на машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки (оригінал - на мові країни-виробника, а також копія на державній мові Покупця/ або російській мові, завірена належним чином); інструкцію з експлуатації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (оригінал - на мові країни-виробника, а також копія на державній мові Покупця/ або російській мові, завірена належним чином); позитивний висновок санітарно-гігієнічної експертизи; сертифікат УкрСЕПРО оформлених державною мовою і відповідно вимогам п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку № 88 від 24.05.1995 р. із змінами та доповненнями.

Відповідно до п. 3.5. Договору, якщо зазначені в п. 3.4. Договору документи складені з порушенням вимог для складання таких документів, якщо найменування та/або номенклатура, якісні та кількісні характеристики Товару, зазначені в таких документах, не відповідають назві та/або номенклатурі, якісним і кількісним характеристикам поставленого Товару , Покупець має право відмовитися від прийняття Товару без надання пояснень.

За умовами п. 4.1.1 Постачальник зобов'язаний своєчасно поставити Товар відповідної якості.

Згідно із п. 4.1.1 в день виникнення у Постачальника податкових зобов'язань з ПДВ за операціями, які здійснюються на виконання укладених договірних відносин: виписати податкову накладну державною мовою та у відповідності до вимог ст. 187, 201 Податкового кодексу України, порядку заповнення податкової накладної, затвердженого відповідним державним органом; зареєструвати податкову накладну в єдиному реєстрі податкових накладних в граничні строки установлені пунктом 201.10 статті 201 ПКУ ,та надати її Покупцеві в день реєстрації в електронній формі через систему М.Е.Dок.

За умовами п. 5.1 Договору ціна кожного найменування Товару, його марки, виду, сорту, одиниці виміру, а також загальна вартість кожної партії Товару на узгоджений обсяг та період поставки вказується в додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору.

Порядок оплати та форма розрахунків вказуються Сторонами в додатках (специфікаціях) до даного Договору (п. 5.6 Договору).

Згідно із п. 6.1 Договору право власності на Товар, усі ризики його псування, пошкодження та знищення переходять від Постачальника Покупцю в момент передачі товару на склад Покупця .

Відповідно до п. 6.2 Договору приймання Товару за кількістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді міністрів СРСР від 15.06.1965 р. № П-6 із змінами і доповненнями.

Згідно із п. 10.5 Договору у разі порушення термінів за поставлений Товар згідно даного Договору більше 10-ти календарних днів Покупець сплачує Постачальнику пеню згідно діючого законодавства України від суми не сплаченого Товару за кожний день прострочення, починаючи з 11-го календарного дня прострочення.

Договір набуває чинності в з моменту його підписання обома Сторонами і скріплення печатками. Термін дії Договору закінчується 31.12.2107 р., але не раніше повного виконання зобов'язань обома Сторонами (п. 12.1 Договору).

Як встановлено судом, на виконання умов Договору, в квітні 2016 р. позивачем було поставлено відповідачу Товар на суму 6400,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 866 від 13.04.2016 р. на суму 6400,00 грн.

Товар отримано представником відповідача за Довіреністю № 401 від 12.04.2016 р. (виданої на ім'я ОСОБА_5).

На оплату поставлено Товару, позивачем відповідачу було виставлено Рахунок № 1378 від 13.04.2016 р. на суму 6400,00 грн.

За отриманий Товар відповідач не розрахувався.

Позовні вимоги ПАТ "Запорізький завод феросплавів" заборгованості за договором поставки № 118 від 08.02.2016 р. в розмірі 6400,00 грн., пені в розмірі 995,67 грн., 3 % річних в розмірі 132,25 грн. та інфляційних втрат у розмірі 438,34 грн., стали предметом судового розгляду у даній справі.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини… Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193 Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Факт поставки, кількість та вартість переданого за Договором Товару на суму 6400,00грн. підтверджується долученою до матеріалів справи видатковою накладною № 866 від 13.04.2016 р.

Товар отримано уповноваженою особою відповідача. В матеріалах справи міститься відповідна Довіреність на отримання Товару.

При цьому сам відповідач не заперечує проти факту отримання Товару від ТОВ "Торгівельний дім "АТК Україна".

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вже зазначалось вище, сторони узгодили в п. 5.6 Договору, що порядок оплати та форма розрахунків вказуються Сторонами в додатках (специфікаціях) до даного Договору.

Згідно Додаткової угоди № 1 від 04.04.2016 р. до Договору, Сторони домовились про поставку Товару (Силікагель КСМГ) у кількості 200 кг. за ціною 32,00 грн. за кг на загальну суму 6400,00 грн. При цьому, Сторонами було узгоджено термін поставки - до 30.05.2016 р. та умови оплати - через 14 календарних днів за фактичну кількість поставленого Товару, за умови виконання Постачальником п. 3.4, п. 4.1.1, п. 4.1.4 Договору.

Позивач поставку Товару здійснив 13.04.2016 р., що підтверджується видатковою накладною № 866 від 13.04.2016 р.

Враховуючи дату поставки за вказаною вище видатковою накладною, строк оплати, за поставлений Товар наступив - 27.04.2016 р.

Відтак, станом на дату звернення позивача з даним позовом до суду, строк оплати за видатковою накладною № 866 від 13.04.2016 р. наступив.

Матеріали справи свідчать, що відповідач свої зобов'язання щодо оплати Товару, всупереч умов Договору та вимог закону, не виконав належним чином, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за отриманий Товар в сумі 6400,00 грн.

Доказів погашення суми боргу в сумі 6400,00 грн. за отриманий товар відповідачем господарському суду надано не було.

За таких обставин, суд констатує наявність підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача суми 6400,00 грн. основного боргу за Договором у повному обсязі.

Доводи відповідача щодо ненастання строку виконання зобов'язання по оплаті товару є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги з огляду на вищевикладене, а також на наступне.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього ж Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом п. п. 3.4, 3.4.1 Договору разом з поставкою Товару Постачальник зобов'язаний надати Покупцю оригінали документів: рахунок фактура; видаткова накладна на відпуск Товару; акт приймання-передачі Товару (за згодою Сторін). Сертифікат якості або паспорт виробника Товару з відміткою відділу технічного контролю (ВТК), а також інші документи, передбачені чинним законодавством України, яке підтверджує якість Товару та його відповідність національним стандартам; технічним вимогам та іншим, встановленим законодавством умовам; копію Сертифікату походження Товару СТ1 на мові країни-виробника, завірену печаткою продавця (у разі необхідності); <…>.

За змістом п. 6.2 та п. 6.3 Договору приймання Товару по кількості і якості, здійснюється Сторонами відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 р. № П-7 та Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення й товарів народного споживання по кількості, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15 червня 1965 р. № П-6.

За вимогами п. 12 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15 червня 1965р. № П-6, приймання продукції по кількості проводиться по транспортним та супровідним документам відправника, і в разі відсутності товаросупровідних документів складається акт, в якому вказується які документи відсутні.

Таким чином, не складення відповідачем за відповідною поставкою згідно вимог Інструкції П-6 Акту про відсутність документів є підтвердженням надання позивачем передбачених умовами Договору документів, і протилежного відповідачем не доведено.

Суд наголошує, що при укладанні Договору сторонами не було узгоджено якогось особливого порядку передачі/вручення будь-яких документів Постачальником Покупцю (під підпис тощо).

При цьому, суд відзначає, що протягом всього часу з моменту отримання Товару і до звернення позивача до суду з даним позовом відповідач жодного разу не висловлював претензій позивачу щодо виконання умов Договору та не заперечував факту існування заборгованості за отриману продукцію.

За змістом ч. 1 ст. 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві (ч. 2 ст. 666 Цивільного кодексу України).

Проте, своїм правом, відповідач, не скористався.

Доказів відмови відповідача від Товару та прийняття його у встановленому порядку на відповідальне зберігання, до суду не надано.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що Товар за Договором був поставлений позивачем у відповідності до його умов та з усіма документами, визначеними у Договорі.

Як вже зазначалось, статті 712 та 692 ЦК України до обов'язків покупця, зокрема, відносять оплату товару після отримання його від продавця, якщо інше не встановлено законом або договором. В даному випадку ані законом, ані Договором інше не встановлено. Факт отримання Товару за Договором підтверджений матеріалами справи.

Відповідач не навів передбачених законом обставин, які б звільняли його від виконання обов'язку щодо здійснення у повному обсязі оплати отриманого від позивача Товару.

Як вже зазначалося вище, факт поставки позивачем товару, об'єми та його вартість, а також розмір основного боргу відповідачем не оспорюється.

Отримання відповідачем товару підтверджується наявною у матеріалах справи видатковою накладною, яка містять підпис уповноваженого представника відповідача та відповідною довіреністю.

Таким чином, суд дійшов висновку, що підстави вважати, що строк виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати отриманого товару не настав, відсутні.

Відповідачем не доведено існування інших (окрім договору поставки № 118 від 08.02.2016 р.) правових підстав для отримання ним від позивача Товару.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України. Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов'язання.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" роз'яснено, що сплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Невиконання відповідачем зобов'язання по сплаті грошових коштів в сумі 6400,00грн. підтверджено матеріалами справи, а відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції в сумі 438,34 грн. (нарахованих за період з червня 2016 р. по січень 2017 р. включно) та 3% річних в сумі 132,25 грн. (нарахованих за період з 28.05.2016р. по 03.02.2017 р.) за неналежне виконання відповідачем грошового зобов'язання, є правомірними і обґрунтованими, а тому задовольняються у повному обсязі.

Розрахунок 3% та втрат від інфляції перевірено судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» та визнано вірним.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача суми 995,67 грн. пені.

Згідно з приписами ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Виходячи зі змісту ст. 231 ГК України, розмір штрафних санкцій щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений законом. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції за порушення зобов'язання застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ.

Слід зазначити, що пеня як штрафна економічна санкція застосовується в основному в разі прострочення виконання грошових зобов'язань суб'єктом господарської діяльності.

Виходячи з преамбули діючого Закону України «Про відповідність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи, організації незалежно від форм власності та господарювання.

Згідно зі ст. 1 зазначеного Закону, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, а у ст. 3 Закону лише закріплено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який пеня сплачується.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343 ГК України.

Тобто, з наведених норм права випливає, що порушення суб'єктом господарювання своїх договірних грошових зобов'язань дійсно передбачає можливість притягнення його до відповідальності шляхом застосування штрафних санкцій у вигляді пені, проте розмір пені встановлюється за згодою сторін (тобто, має бути узгоджений ними в Договорі), за винятком випадків, коли розмір пені визначений безпосередньо в законі.

В даному випадку безпосередньо законом не визначено розмір штрафних санкцій за допущене відповідачем порушення, при цьому в Договорі сторони теж не узгодили конкретний розмір пені за нього.

Як зазначалось вище, пунктом 10.5 Договору сторонами було лише обумовлено, що у разі порушення термінів за поставлений Товар згідно даного Договору більше 10-ти календарних днів Покупець сплачує Постачальнику пеню згідно діючого законодавства України від суми не сплаченого Товару за кожний день прострочення, починаючи з 11-го календарного дня прострочення.

Аналіз наведених норм законодавства та змісту Договору щодо стягнення пені дає підстави для висновку, що сторони при укладанні Договору не досягли згоди щодо розміру пені.

За таких обставин, позовна вимога про стягнення пені задоволенню не підлягає, як заявлена безпідставно.

З урахуванням вищевикладеного, позов задовольняється частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11, , р/р № 9045 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельний дім "АТК Україна" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, 47, , р/р № 2590 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299) суму 6400 (шість тисяч чотириста) грн. 00 коп. основного боргу, суму 132 (сто тридцять дві) грн. 25 коп. трьох відсотків річних, суму 438 (чотириста тридцять вісім) грн. 34 коп. втрат від інфляції та суму 1400 (одна тисяча чотириста) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 23.03.2017 р.

Суддя М.В. Мірошниченко