ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2017 р. Справа № 922/4448/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В. О. , суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

позивача - ФОП ОСОБА_1 (особисто), ОСОБА_2 (дов. від 08.04.2014р.)

Управління економіки Куп'янської міської ради - Письмак В.М. (розпорядження від 16.11.2015р.), Івіна В.В. (дов. від 24.01.2017р.)

Виконавчого комітету Куп'янської міської ради - Саяпін В.М. (дов. №15-28-02/1 від 05.01.2017р.)

Куп`янського управління державної казначейської служби України - Мельниченко В.С. (без належних доказів на представництво)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційні скарги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вх.№402 Х/2), Управління економіки Куп'янської міської ради (вх.№403 Х/2) та Виконавчого комітету Куп'янської міської ради (вх. №529 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 17.01.2017р. у справі №922/4448/15

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Куп'янськ

до Управління економіки Куп'янської міської ради, м. Куп'янськ

Виконавчого комітету Куп'янської міської ради, м. Куп'янськ

Куп`янського управління державної казначейської служби України

про стягнення 232127,86 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.01.2017р. у справі №922/4448/15 (колегія суддів: головуючий суддя Добреля Н.С., суддя Чистякова І.О., суддя Хотенець П.В.) позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з місцевого бюджету міста Куп`янська на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану незаконними діями та рішеннями Управління економіки Куп'янської міської ради та Виконавчого комітету Куп'янської міської ради у вигляді вимушено понесених витрат на виплату заробітної плати найманим працівникам та нарахованих на цю суму платежів ЄСВ за період з 13 лютого 2015 року до 16 лютого 2015 року в розмірі 930,58 грн. та майнову шкоду у вигляді неодержаних доходів за період з 19.02.2014 року по 18.03.2014 року та з 05.04.2014 року по 19.03.2015 року у розмірі 231197,28 грн. Стягнуто з Управління економіки Куп`янської міської ради на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на проведення судової економічної експертизи в розмірі 7282,00 грн. Стягнути з Виконавчого комітету Куп`янської міської ради на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на проведення судової економічної експертизи в розмірі 7282,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить рішення господарського суду Харківської області від 17.01.2017р. у справі №922/4448/15 в частині визначення складу та розміру судових витрат змінити. Збільшити суму стягнених на користь позивача з Управління економіки Куп'янської міської ради та Виконавчого комітету Куп'янської міської ради в рівних частках судових витрат, включивши до їх складу понесені позивачем витрати на проведення судової економічної експертизи, виконаної ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, складання результату науково - технічної діяльності фахівців кафедри "Транспортних систем і логістики" Харківського національного автомобільно - дорожнього університету "Розрахунок неодержаних доходів (упущеної вигоди), які отримав би ФОП ОСОБА_1 за період з 19.02.2014р. по 18.03.2014р. та з 05.04.2014р. по 19.03.2015р. за умови здійснення перевезення пасажирів в указані періоди часу на автобусному маршруті загального користування №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп'янськ згідно договору №150 від 22.12.2010р. та понесених позивачем у справі поштових витрат. В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 17.01.2017р. у справі №922/4448/15 залишити без змін. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається не вірне застосування ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Управління економіки Куп'янської міської ради з рішенням місцевого господарського суду також не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 17.01.2017р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову щодо відповідача 1. Залучити в якості відповідача по справі - Управління Укртрансбезпеки у Харківській області. Призначити повторну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: яку суму неодержаних доходів (упущеної вигоди) отримав би позивач ФОП ОСОБА_3 за період з 19.02.2014 року по 18.03.2014 року та з 05.04.2014 року до 19.03.2015 року за умови здійснення перевезення по маршруту № 6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп`янську за договором № 150 від 22.12.2010 року ?; чи підтверджується документально розмір не отриманого доходу позивача ФОП ОСОБА_1 в сумі 226200,00 за період з 19.02.2014р. по 18.03.2014р. та з 05.04.2014р. до 19.03.2015р. з урахуванням здійснення перевезення по маршруту №6 Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп`янську за договором № 150 від 22.12.2010 року ?. Проведення повторної експертизи доручити експертам Харківського науково-дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України з покладенням витрат на проведення повторної експертизи за рахунок відповідача 1. В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було встановлено та з'ясовано дійсний розмір завданої шкоди позивачу, що є необхідною складовою під час прийняття рішення по справі щодо стягнення завданої шкоди.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.02.2017р. прийнято до провадження апеляційні скарги ФОП ОСОБА_1 та Управління економіки Куп'янської міської ради та об'єднано їх розгляд в одному апеляційному провадженні. Розгляд скарг призначено на 23.02.2017р.

Виконавчий комітет Куп'янської міської ради також з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 17.01.2017р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову щодо апелянта. Залучити в якості відповідача по справі - Управління Укртрансбезпеки у Харківській області. Призначити повторну експертизу на вирішення якої поставити наступні питання: яку суму неодержаних доходів (упущеної вигоди) отримав би позивач ФОП ОСОБА_1 за період з 19.02.2014 року по 18.03.2014 року та з 05.04.2014 року до 19.03.2015 року за умови здійснення перевезення по маршруту № 6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп`янську за договором № 150 від 22.12.2010 року ?; чи підтверджується документально розмір не отриманого доходу позивача ФОП ОСОБА_1 в сумі 226200,00 за період з 19.02.2014р. по 18.03.2014р. та з 05.04.2014р. до 19.03.2015р. з урахуванням здійснення перевезення по маршруту №6 Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп`янську за договором № 150 від 22.12.2010 року ?.Проведення повторної експертизи доручити експертам Харківського науково-дослідного експертно - криміналістичного центру МВС України з покладенням витрат на проведення повторної експертизи за рахунок апелянта. В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було встановлено та з'ясовано дійсний розмір завданої шкоди позивачу, що є необхідною складовою під час прийняття рішення по справі щодо стягнення завданої шкоди.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 16.02.2017р. прийнято апеляційну скаргу Виконавчого комітету Куп'янської міської ради до провадження. Об'єднано розгляд апеляційних скарг ФОП ОСОБА_1, Управління економіки Куп'янської міської ради та Виконавчого комітету Куп'янської міської ради в одному апеляційному провадженні. Розгляд скарги призначено на 23.02.2017р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.02.2017р. відкладено розгляд справи на 13.03.2017р.

27.02.2017р. від Виконавчого комітету Куп'янської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2166).

13.03.2017р. від Управління економіки Куп'янської міської ради надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№2654).

13.03.2017р. від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідачів, заявлені в апеляційних скаргах (вх.№2659).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.03.2017р. відкладено розгляд справи на 20.03.2017р.

20.03.2017р. від Управління економіки Куп'янської міської ради надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових матеріалів, а саме: розрахунок неодержаних доходів (упущеної вигоди) на маршруті №6, які отримав би ФОП ОСОБА_1 якби здійснював перевезення пасажирів за період з 19.02.2014р. по 18.03.2014р. та з 05.04.2014р. по 19.03.2015р. (вх.№3026).

20.03.2017р. від відповідача надійшло клопотання про залучення в якості відповідача по справі - Державну службу України з безпеки на транспорті (вх.№3027).

У судовому засіданні оголошено перерву до 27.03.2017р.

27.03.2017р. від Виконавчого комітету Куп'янської міської ради надійшла заява, в якому відповідач 2 погоджується з розрахунком, проведеним відповідачем 1 та погоджується з визначеним розміром неодержаних доходів ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі (вх. № 3372). Також надійшло обґрунтування подання додаткових доказів до справи (вх.№3373).

27.03.2017р. від позивача надійшли письмові пояснення по справі (вх.№3378).

27.03.2017р. від Управління економіки Куп'янської міської ради надійшли обґрунтування подання додаткових доказів та додаткові пояснення по справі (вх.№3379).

У судовому засіданні 27.03.2017р. позивач підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, проти вимог апеляційної скарги Виконавчого комітету Куп'янської міської ради та Управління економіки Куп'янської міської ради заперечував. Стосовно вимог про стягнення суми понесених позивачем поштових витрат - не наполягав.

Представники Управління економіки Куп'янської міської ради підтримали доводи своєї апеляційної скарги та просили її задовольнити. Також, представники відповідача 1 не наполягали на задоволенні клопотання про призначення повторної судової експертизи. Також підтримали доводи апеляційної скарги відповідача 2, проти вимог апеляційної скарги позивача заперечували.

Представник Виконавчого комітету Куп'янської міської ради підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, також підтримав доводи апеляційної скарги відповідача 1, проти вимог апеляційної скарги позивача заперечував.

Також, представники відповідачів підтримали клопотання про залучення в якості відповідача по справі Державну службу України з безпеки на транспорті.

Розглянувши клопотання відповідачів про залучення в якості відповідача по справі Державну службу України з безпеки на транспорті (правонаступника Управління Укратрансінспекції в Харківській області), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Згідно ст. 23 ГПК України позов може бути подано кількома позивачами чи до кількох відповідачів. Кожний з позивачів або відповідачів щодо іншої сторони виступає в судовому процесі самостійно. Господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем (ст. 24 ГПК України).

Питання про достатність підстав для вчинення відповідної процесуальної дії вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин та матеріалів певної справи і з огляду на те, чи сприятиме залучення іншого відповідача з'ясуванню усього кола обставин, що входять до предмета доказування у справі, встановленню наявності або відсутності правопорушення, прийняттю законного та обґрунтованого рішення. Необхідно також мати на увазі, що інший відповідач має бути такою особою, за рахунок якої в принципі можливо було б задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи клопотання про залучення відповідачем Державної служби України з безпеки на транспорті, відповідачі вказують, що саме протиправні дії Управління Укратрансінспекції в Харківській області (правонаступник Державна служба України з безпеки на транспорті) призвели до вчинення Управлінням економіки Куп'янської міської ради та Виконавчим комітетом Куп'янської міської ради дій, що порушили права позивача.

Однак, колегія суддів зазначає, що предметом даного позову є вимога ФОП ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями відповідачів (Управлінням економіки Куп'янської міської ради та Виконавчого комітету Куп'янської міської ради). Підставами для звернення з позовом саме до цих відповідачів були дії з односторонньої відмови відповідача 1 (сторони договору) від договору №150 від 22.12.2010р. про надання транспортних послуг населенню міста автомобільним транспортом, та прийняття відповідачем 2 рішень №77 від 18.02.2014 р. про призначення тимчасовим перевізником ФОП ОСОБА_8; №78 від 18.02.2014 р. про проведення конкурсу з перевезення пасажирів та №177 від 15.04.2014р. про введення в дію рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників.

Вимоги до Управління Укратрансінспекції в Харківській області позивачем не заявлялись, а враховуючи відсутність безпосереднього зв'язку між діями Укратрансінспекції та заявленою до стягнення майновою шкодою, у зв'язку з незаконними діями відповідачів, тобто понесені позивачем втрати майнового характеру не є невідворотним результатом протиправної діяльності Укратрансінспекції, залучення цієї особи в якості відповідача у даному випадку не впливає на з'ясування обставин, що входять до предмета доказування, а тому колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання про залучення відповідачем Державної служби України з безпеки на транспорті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2010 року між Управлінням економіки Куп'янської міської ради (організатор) та ФОП ОСОБА_1 (перевізник) укладено договір за № 150 на надання транспортних послуг населенню міста автомобільним транспортом, відповідно до умов якого організатор надає перевізникові право на надання послуг населенню міста пасажирським автомобільним транспортом, а перевізник зобов'язується надавати ці послуги на умовах, передбачених цим договором, Законом України "Про автомобільний транспорт" зі змінами та доповненнями від 07.04.2006 року, наказом Міністерства транспорту України від 21.01.1998 року № 21 "Про затвердження Порядку і Умов організації перевезень пасажирів та багажу автомобільним транспортом" (п.1.1 договору).

Згідно п. 6.2.1. договору № 150 від 22.12.2010 р. сторони передбачили, що договір може бути розірвано організатором в односторонньому порядку у разі порушення перевізником Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про автомобільний транспорт», діючих Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та інших нормативно - правових актів, що регулюють перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Державною інспекцією України з безпеки на наземному транспорті 14.01.2014р. прийнято наказ №14 про прийняття рішення щодо анулювання ліцензій, відповідно до п. 3 якого анульовано ліцензії суб'єктам господарювання, зазначеним у додатку 1 до цього наказу, в тому числі й позивачу - ФОП ОСОБА_1

14.02.2014р. Управлінням економіки Куп'янської міської ради направлено ФОП ОСОБА_1 попередження №133-03 про розірвання договору про надання транспортних послуг населенню міста автомобільним транспортом №150 від 22.12.2010р., у зв'язку з листом Управління Укртрансінспекції у Харківській області №561/04/59-14 від 13.02.2014 р. щодо анулювання ліцензій серії НОМЕР_1 від 23.06.2012р. В попередженні також зазначалось, що договір вважається розірваним з 14.02.2014р. та здійснювати перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування №6 «Промбуд - 3 м-н - Ювілейний» позивачу заборонено у зв'язку з відсутністю діючої ліцензії та достроковим розірванням договору на надання транспортних послуг населенню міста автомобільним транспортом.

Рішенням виконавчого комітету Куп'янської міської ради №77 від 18.02.2014 р. призначено тимчасовим перевізником ФОП ОСОБА_8 на автобусному маршруті загального користування №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний".

Рішенням виконавчого комітету Куп'янської міської ради №78 від 18.02.2014 р. вирішено провести конкурс з перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування у березні - квітні 2014 року по маршруту: №6 Промбуд - 3 - м-н Ювілейний трьома транспортними засобами.

Відповідно до протоколу №2 від 02.04.14 р. засідання конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників на міських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території м. Куп'янськ вбачається, що переможцем конкурсу на об'єкті конкурсу №1 на міському автобусному маршруті №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" було визначено ФОП ОСОБА_9

Рішенням виконавчого комітету Куп'янської міської ради №177 від 15.04.2014р. введено в дію рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників за результатами проведеного 02.04.2014 р. конкурсу серед перевізників - претендентів. Управлінню економіки Куп'янської міської ради запропоновано разом із робочим органом провести підготовчу роботу щодо укладення договору з перевізником: ФОП ОСОБА_9 терміном на 3 роки. Перевізнику - переможцю конкурсу було надало дозвіл розпочати перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті: №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" з 17.02.14 р.

18.04.2014р. між ФОП ОСОБА_9 (перевізник) та Управлінням економіки Куп'янської міської ради (організатор) було укладено договір №181 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, за умовами зазначеного договору перевізнику було надано право перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті: №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний". Пунктом 3.1. зазначеного договору передбачено, що договір діє за умови наявності діючої ліцензії та ліцензійних карток на кожний транспортний засіб окремо з 19.04.2014 р. по 18.04.2017 р. включно і подовженню не підлягає.

Матеріали справи свідчать, що ФОП ОСОБА_1 звертався до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, про визнання протиправними при застосуванні до ФОП ОСОБА_1 дій Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті в частині визначення дати набрання чинності наказу від 14.01.2014 р. №14 при анулюванні ліцензії НОМЕР_1 з 13.02.2014р.; визнання незаконними та скасування при застосуванні до позивача п.3 наказу Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті в частині набрання чинності наказу від 14.01.2014р. №14 щодо анулювання ліцензії НОМЕР_1 з 13.02.2014р.; визнання протиправними та скасування рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 18.02.2014р. №77 про призначення тимчасового перевізника, рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 18.02.2014р. №78 про проведення конкурсу, рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 15.04.2014р. №177 про введення в дію рішення конкурсного комітету; визнання незаконними дій Управління економіки Куп'янської міської ради та Виконавчого комітету Куп'янської міської ради Харківської області з проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування відповідно до рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 18.02.2014р. №78 та скасування рішення конкурсної комісії, ухваленого за результатами конкурсу.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.06.2014 р. у справі № 820/6254/14 у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 до Управління економіки Куп'янської міської ради, Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Виконавчого комітету Куп'янської міської ради Харківської області про визнання дій незаконними та скасування наказу - відмовлено; вказана постанова залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2014р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2014 р. у справі №820/12867/14 адміністративний позов ФО ОСОБА_1 до Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, Управління Укртрансінспекції у Харківській області про визнання дій протиправними та скасування наказу - задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Укртрансінспекції у Харківській області зі складання Акту про відмову ліцензіата від проведення планової перевірки №4 від 09.01.2014 р., визнано протиправним та скасовано наказ Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті №14 від 14 січня 2014р. в частині анулювання ФОП ОСОБА_1 ліцензії НОМЕР_2 від 23.06.2012р. на надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до господарського суду Харківської області з позовною заявою про визнання недійсним договору №181 від 18.04.2014 року на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, укладеного на маршруті №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп'янську між управлінням Куп'янської міської ради як організатором та ФОП ОСОБА_9 як перевізником; спонукання відповідачів виконати договір №150 на надання транспортних послуг населенню міст автомобільним транспортом, укладений між Управлінням економіки Куп'янської міської ради як організатором та ФОП ОСОБА_1 як перевізником щодо маршруту №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп'янську в натурі відповідно до змісту договору.

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.11.2014 року у справі № 922/1000/14 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2015р. рішення господарського суду Харківської області від 24.11.2014 у справі №922/1000/14 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено, визнано недійсним договір №181 від 18 квітня 2014 року на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, укладений на маршрут №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп'янську між Управлінням економіки Куп'янської міської ради та ФОП ОСОБА_9, зобов'язано відповідачів виконати договір №150 на надання транспортних послуг населенню міста автомобільним транспортом, укладений між Управлінням економіки Куп'янської міської ради та ФОП ОСОБА_1 щодо маршруту №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп'янську в натурі відповідно до його змісту.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.06.2015р. касаційну скаргу Виконавчого комітету Куп'янської міської ради задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2015р. у справі №922/1000/14 в частині спонукання (зобов'язання) відповідачів виконати договір №150 на надання транспортних послуг населенню міста автомобільним транспортом, укладений між Управлінням економіки Куп'янської міської ради та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 щодо маршруту № 6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м.Куп'янську в натурі відповідно до його змісту скасовано. В цій частині справу №922/1000/14 передано на новий розгляд до Харківського апеляційного господарського суду в іншому складі суду. В решті постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2015р. у справі № 922/1000/14 залишено без змін.

Харківський апеляційний господарського суд при прийнятті постанови від 16.03.2015р. у справі № 922/1000/14 дійшов висновку про відсутність в Управління економіки Куп'янської міської ради підстав для одностороннього розірвання договору у зв'язку з відсутністю істотного порушення договору №150 від 22.12.2010 позивачем. Крім того, колегія суддів зазначила про відсутність в Управління економіки Куп'янської міської ради права на передачу повністю або частково іншому перевізнику прав з перевезення пасажирів на спірному маршруті під час дії договору № 150 від 22.12.2010. Суд апеляційної інстанції також дійшов висновку про відсутність порушень ФОП ОСОБА_1 норм чинного законодавства України, зокрема Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" та в межах діючих ліцензій про право на надання послуг з перевезення пасажирів. Із вищезазначеними висновками погодився Вищий господарський суд України, який в частині визнання недійсним договору №181 від 18.04.2014р. залишив постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2015р. без змін.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.07.2015р. у рішення господарського суду Харківської області від 24.11.2014 у справі №922/1000/14 в частині відмови у позовних вимогах про спонукання (зобов'язання) відповідачів виконати договір №150 від 22.12.10 на надання транспортних послуг населенню міста автомобільним транспортом, укладений між Управлінням економіки Куп'янської міської ради та ФОП ОСОБА_1 щодо маршруту №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп'янську в натурі відповідно до його змісту - скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 в цій частині задоволено частково. Зобов'язано Управління економіки Куп'янської міської ради виконати договір №150 від 22.12.10 на надання транспортних послуг населенню міста автомобільним транспортом, укладений між Управлінням економіки Куп'янської міської ради та ФОП ОСОБА_1 щодо маршруту №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп'янську в натурі відповідно до його змісту. У позовних вимогах в частині спонукання (зобов'язання) Куп'янської міської ради, виконавчого комітету Куп'янської міської ради, ФОП ОСОБА_9 виконати договір №150 від 22.12.2010 на надання транспортних послуг населенню міста автомобільним транспортом, укладений між Управлінням економіки Куп'янської міської ради та ФОП ОСОБА_1 щодо маршруту №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп'янську - відмовлено.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 08.07.2015 року по справі №К/800/46887/14 визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті від 14.01.2014 №14 в частині зазначення дати набрання чинності рішення про анулювання ліцензії ФОП ОСОБА_1 НОМЕР_1 як "13.02.2014". Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 18.02.2014 №77 "Про призначення тимчасового перевізника на міському автобусному маршруті загального користування"; визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 18.02.2014 №78 "Про проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування"; визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 15.04.2014 №177 "Про введення в дію рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників".

Як зазначає позивач, Виконавчий комітет Куп'янської міської ради неодноразово відмовлявся поновлювати права позивача як перевізника на спірному маршруті, а після поновлення прав ФОП ОСОБА_1 на автомобільний маршрут постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2015р., службові особи Управління економіки Куп'янської міської ради та виконавчого комітету Куп'янської міської ради в період часу з 16.03.2015р. по 30.03.2015р. судове рішення не виконували.

Вказані обставини за твердженням позивача стали предметом досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000732, внесеного до ЄРДР 28.03.2015р., що встановлено ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20.07.2015р., якою скасовано постанову слідчого про закриття вказаного кримінального провадження, справа передана для організації досудового розслідування.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачі допустили протиправні дії з односторонньої відмови від договору №150 від 22.12.2010 р. на надання транспортних послуг населенню міста автомобільним транспортом, прийняли незаконні рішення від 18.02.2014 №77 та №78, від 15.04.2014 №177, тривалий час необґрунтовано відмовлялися поновити порушені майнові права позивача, а згодом виконати постанову суду, чим на тривалий час повністю унеможливили здійснення ФОП ОСОБА_10 підприємницької діяльності на спірному автомобільному маршруті.

Вказані обставини за твердженням позивача завдали шкоди останньому, у вигляді як фактично понесених витрат у зв'язку з припиненням підприємницької діяльності (вимушена сплата ЄСВ, заробітної плати працівникам без їх фактичного допуску до роботи) а також у вигляді неодержаних доходів.

Враховуючи вищенаведені обставини позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення збитків, завданих незаконними діями відповідачів у розмірі 930,58 грн. (понесених витрат з виплати заробітної плати найманим працівникам та нарахованих на цю суму платежів ЄСВ) за період з 13.02.2015р до 16.02.2015р., та 231197,28 грн. (неодержаний дохід) за період з 19.02.2014р. до 18.03.2014р. та з 05.04.2014р. до 19.03.2015р.

Суд першої інстанції дійшовши висновку про обґрунтованість позовних вимог задовольнив їх у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Після ратифікації Верховною Радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації мають право звертатись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням; також згідно статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право звернутися до суду за його захистом відповідно до встановлених способів захисту цивільних прав та інтересів судом.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними свої повноважень.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1173 Цивільного кодексу України необхідно довести наступні такі факти:

- протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності);

- наявність шкоди. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності;

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Отже, необхідною підставою для притягнення в даному випадку органів місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення майнової шкоди є факти неправомірних дій цього органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. При цьому, неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади, органів місцевого самоврядування може підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиціальне значення для справи про відшкодування шкоди.

В даному випадку протиправна поведінка відповідачів відносно позивача була встановлена постановою Вищого адміністративного суду України від 08.07.2015 року по справі № К/800/46887/14, якою, у зв'язку з відсутністю в Управління економіки Куп'янської міської ради права на передачу повністю або частково іншому перевізнику прав з перевезення пасажирів на спірному маршруті під час дії договору № 150 від 22.12.2010р., визнано протиправними та скасовано рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 18.02.2014 №77 "Про призначення тимчасового перевізника на міському автобусному маршруті загального користування"; рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 18.02.2014 №78 "Про проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування"; рішення виконавчого комітету Куп'янської міської ради від 15.04.2014 №177 "Про введення в дію рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників".

В свою чергу, Управління економіки Куп'янської міської ради зазначає, про безпідставне застосування судом першої інстанції ст. 1173 Цивільного кодексу України при вирішенні питання про відшкодування відповідачем 1, завданої позивачу шкоди через розірвання договору в односторонньому порядку, оскільки застосування цієї норми матеріального права під час прийняття рішення про відшкодування збитків, завданих неправомірними діями можливо лише у випадку, коли орган місцевого самоврядування діяв як суб'єкт владних повноважень та завдання збитків було заподіяно в сфері адміністративно - владних відносин. Але в даному випадку взаємовідносини між Управлінням економіки Куп'янської міської ради та позивачем носять виключно господарський характер, отже при вирішенні питання стягнення збитків з відповідача 1 у зв'язку з одностороннім розірванням договору необхідно застосовувати норми ст. 1166 Цивільного кодексу України, яка передбачає необхідність доведення вини відповідача 1, яка не встановлена жодним рішенням суду.

Проте, такі доводи відповідача є необґрунтованими, оскільки вина відповідача 1 встановлена судовим рішеннями у справі №922/1000/14.

Так, окремою ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.07.2015р. у справі №922/1000/14, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 23.12.2015р., встановлено, що Управлінням економіки Куп'янської міської ради невірно враховано лист Управління Укртрансінспекції у Харківській області, в якому невірно було вказано дату набуття чинності наказу Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті №14 від 14.01.2014р. щодо анулювання ліцензії позивача на перевезення з 13.02.2014р., здійснення в цей день перевезення пасажирів без ліцензії, як підстави для розірвання в односторонньому порядку договору №150 від 22.12.2010р. укладеного Управлінням економіки Куп'янської міської ради з ФОП ОСОБА_1

В окремій ухвалі також зазначено, що Управлінням економіки Куп'янської міської ради та Виконавчим комітетом Куп'янської міської ради, всупереч тим обставинам, що послуги з перевезення пасажирів надавались ФОП ОСОБА_1 без порушень норм чинного законодавства України, зокрема Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" та в межах діючих ліцензій про право на надання послуг з перевезення пасажирів було безпідставно позбавлено позивача можливості надавати вказані послуги, про що вказано у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2015р., залишеній без змін постановою Вищого господарського суду України від 17.06.2015р. в частині визнання недійсним договору, укладеного Управлінням економіки Куп'янської міської ради з іншим перевізником - ФОП ОСОБА_9 згідно з рішеннями, які було прийнято Виконавчим комітетом Куп'янської міської ради на підставі інформації про нібито допущені позивачем порушення закону, що насправді не відповідало дійсності.

При цьому, судом апеляційної інстанції з урахуванням вищезазначеного та з посиланням на постанову Вищого адміністративного суду України від 08.07.2015р. у справі №К/800/46887/14, якою визнані протиправними та скасовані рішення Виконавчого комітету Куп'янської міської ради про призначення тимчасового перевізника на спірному маршруті, про проведення конкурсу з перевезення пасажирів та про введення в дію рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників - відповідно до яких, в порушення прав ФОП ОСОБА_1, Управлінням економіки Куп'янської міської ради було укладено договір з іншим перевізником - ФОП ОСОБА_9, вказано про порушення норм чинного законодавства і охоронюваних законом прав та інтересів позивача діями Управління економіки Куп'янської міської ради та Виконавчого комітету Куп'янської міської ради.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Щодо шкоди, завданої позивачу протиправною поведінкою відповідачів, колегія суддів зазначає наступне.

Так, рішенням виконкому Куп'янської міської ради від 18.02.2014 №77 на спірний маршрут було призначено тимчасового перевізника ФО-П ОСОБА_9; рішеннями від 18.02.2014 №78 "Про проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування" та від 15.04.2014 №177 "Про введення в дію рішення конкурсного комітету з визначення автомобільних перевізників"; після оголошення, проведення та затвердження результатів нового конкурсу з ФОП ОСОБА_9, як постійним перевізником щодо спірного маршруту, виконкомом Куп'янської міської ради було укладено договір №181 від 18 квітня 2014р. на перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Законодавство забороняє здійснювати перевезення пасажирів автомобільним транспортом на міських маршрутах загального користування без укладеного з органами місцевого самоврядування договору на організацію перевезень.

Позивач зазначає, що у період часу з 19.02.2014р. по 18.03.2014р. за вказаних умов діяльність на спірному маршруті не здійснював, водії та автобуси в будь-якій іншій діяльності задіяні не були.

З 15.04.2014р. всі водії, які знаходилися з позивачем у трудових відносинах, були вимушено звільнені, оскільки іншої діяльності з перевезення пасажирів позивач не здійснював.

Маючи намір поновити діяльність з перевезення пасажирів, позивачем з 13.02.2015р. на роботу було прийнято чотирьох водіїв, працівника з безпеки руху, інженера з охорони праці, трудові договори з якими було згодом розірвано 16.02.2015р. у зв'язку з не вирішенням у судовому засіданні 16.02.2015р. питання поновлення прав позивача на спірний маршрут.

Як вказує позивач, за вказаний період зазначені особи отримали заробітну плату без об'єктивної можливості фактичного виконання ними своїх трудових обов'язків, оскільки внаслідок не поновлення порушених прав позивача у справі №922/1000/14, належні позивачу транспортні засоби на спірний маршрут випущені не були.

Так, позивачем у лютому 2015р. було вимушено понесені зайві витрати на виплату заробітної плати чотирьом водіям, працівнику з безпеки руху, інженеру з охорони праці, з якими ФОП ОСОБА_1 уклав трудові договори, у розмірі 930,58 грн. (витрат з виплати заробітної плати найманим працівникам та нарахованих на цю суму платежів ЄСВ).

В обґрунтування розміру вказаних понесених витрат позивач надав трудові договори, відомості про нарахування заробітної плати та документи податкової звітності.

Також, позивач посилається на те, що після набрання чинності постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.03.2015р. у справі №922/1000/14 позивач поновив діяльність з перевезення пасажирів на спірному маршруті. З 20 березня 2015р. до 30 березня 2015р. та на вказаному маршруті одночасно здійснював діяльність також ФОП ОСОБА_9

На неодноразові звернення позивача до відповідачів про відновлення його порушених прав, а також припинення діяльності на вказаному маршруті іншого перевізника, вони залишалися без відповідного реагування.

Крім того, позивач зазначає, що з 19 березня 2014р. по 04 квітня 2014р. позивач здійснював перевезення пасажирів в умовах перешкоджання здійснення законної діяльності одночасно з автотранспортом на той час тимчасового перевізника ФОП ОСОБА_9, а з 05 квітня 2014р. по 19 березня 2015р. підприємницьку діяльність на маршруті, як зазначає позивач, останній не мав можливості здійснювати взагалі, що підтверджується документами диспетчерського обліку ОСОБА_11, який є уповноваженої особою для здійснення цієї діяльності органами місцевого самоврядування м. Куп'янська.

Враховуючи вказані обставини позивач зазначає, що в період з 19.02.2014р. по 18.03.2014р. та з 05.04.2014р. по 19.03.2015р. протиправними діями відповідачів йому завдано збитки у вигляді неодержаних доходів у розмірі 231197,28 грн.

В силу приписів ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (втраченої вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі відсутності порушення його прав.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності.

При визначенні упущеної вигоди (неодержаних доходів) враховуються вжиті позивачем заходи для їх одержання. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби відповідачем при здійсненні ним своїх повноважень не було прийнято незаконне рішення. Нічим не підтверджені розрахунки про можливі доходи до уваги братися не повинні. Розмір упущеної вигоди повинен визначатися з урахуванням часу, протягом якого тривали протиправні дії відповідача, розумних витрат на отримання доходів, які позивач поніс би, якби не відбулося порушення права. Обґрунтування і доказування розміру збитків здійснюється позивачем. Така вимога обумовлена основною спрямованістю інститутів цивільно-правової відповідальності саме на відшкодування збитків.

Позивач (замовник) уклав з Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом (виконавець) 25.01.2016р. договір №77-02-16 на виконання науково-дослідницької роботи, відповідно до умов якого за завданням замовника виконавець зобов'язується виконати науково-дослідну роботу «Розрахунок неодержаних доходів (упущеної вигоди), які отримав би ФОП ОСОБА_1 за період з 19.02.2014р. по 18.03.2014р. та з 05.04.2014р. по 19.03.2015р. за умови здійснення перевезень пасажирів в указані періоди часу на автобусному маршруті загального користування №6 «Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп`янську згідно договору 150 від 22.12.2010р., а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її. Використання науково-технічної продукції здійснюється замовником у виробничій та іншій діяльності, у тому числі для провадження у справі №922/4448/15 господарського суду Харківської області.

Згідно наданих спеціалістами Харківського національного автомобільно-дорожнього університету висновків величина неодержаних доходів (упущеної вигоди), які отримав би ФОП ОСОБА_1 за період з 19.02.2014 р. по 18.03.2014 р. та з 05.04.2014 р. по 19.03.2015 р. за умови здійснення перевезення пасажирів в указані періоди часу на автобусному маршруті загального користування №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп'янськ згідно договору № 150 від 22.12.2010р. складає 231197,28 грн.

Для всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставини справи ухвалою господарського суду Харківської області від 07.10.2015р. на підставі ст. 41 Господарського процесуального кодексу України призначено у справі судову економічну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: чи підтверджується первинними та зведеними документами бухгалтерського та податкового обліку і звітності позивача факт сплати заявленого ним по справі розміру збитків у вигляді нарахованої заробітної плати водіям, працівнику з безпеки руху, інженеру з охорони праці, а також нарахувань на вказану заробітну плату єдиного соціального внеску у період з 13 лютого 2015 року до 16 лютого 2015 року?; який дохід отримав би позивач (ФОП ОСОБА_1.) за період з 19.02.2014 року по 18.03.2014 року та з 05.04.2014 року до 19.03.2015 року за умови здійснення перевезення по маршруту № 6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп`янську за договором № 150 від 22.12.2010 року? Проведення експертизи доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

05.04.2016р. судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса. було надано наступні висновки: стосовно першого питання: первинними документами бухгалтерського обліку і звітності ФОП ОСОБА_1 документально підтверджується нарахована заробітна плата водіям, працівнику з безпеки руху, інженеру з охорони праці в сумі 676грн., а також сплати нарахованого на вказану заробітну плату єдиного соціального внеску у період з 13 лютого 2015 року до 16 лютого 2015 року на загальну суму 278,92грн.; стосовно другого питання: на підставі проведеного дослідження, в обсязі наданих документів можливо отриманий дохід ФОП ОСОБА_1 за період з 19.02.2014 року по 18.03.2014 року та з 05.04.2014 року до 19.03.2015 року за умови здійснення перевезення по маршруту № 6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп`янську розрахунково складав би суму 777909грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.04.2016р., враховуючи необхідність дослідження інших питань, що необхідні для повного та об'єктивного розгляду справи призначено нову судову економічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: чи підтверджується первинними та зведеними документами бухгалтерського та податкового обліку і звітності позивача факт сплати заявленого ним по справі розміру збитків у вигляді нарахованої заробітної плати водіям, працівнику з безпеки руху, інженеру з охорони праці, а також нарахувань на вказану заробітну плату єдиного соціального внеску у період з 13 лютого 2015 року до 16 лютого 2015 року?; яку суму неодержаних доходів (упущеної вигоди) отримав би ФОП ОСОБА_1 за період з 19.02.2014 року по 18.03.2014 року та з 05.04.2014 року до 19.03.2015 року за умови здійснення перевезення по маршруту № 6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп`янську за договором № 150 від 22.12.2010 року? Чи підтверджується документально розмір неотриманого доходу позивача ФОП ОСОБА_1 в сумі 226200,00 грн. за період з 19.02.2014 року по 18.03.2014 року та з 05.04.2014 року до 19.03.2015 року з урахуванням здійснення перевезення по маршруту № 6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп`янську за договором № 150 від 22.12.2010 року? Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

12.12.2016р. судом першої інстанції отримано висновок комісійної судово- економічної експертизи №8033/8034/16-45 від 30.11.2016р., відповідно до якого встановлено таке. По першому питанню: первинними та зведеними документами бухгалтерського та податкового обліку і звітності позивача факт сплати заявленого ним по справі розміру збитків у вигляді нарахованої загробної плати водіям, працівнику з безпеки руху, інженеру з охорони праці на загальну суму 676,00 грн., а також нарахувань на вказану заробітну плату єдиного соціального внеску (37,66% - 254,58 грн.) у період з 13 лютого 2015 року до 16 лютого 2015 року, документально підтверджується на загальну суму 930,58 грн. По другому питанню: сума неодержаних доходів (упущеної вигоди), яку отримав би ФОП ОСОБА_1 за період з 19.02.2014 року по 18.03.2014 року та з 05.04.2014 року до 19.03.2015 року за умови здійснення ним перевезення по маршруту № 6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп`янську за договором № 150 від 22.12.2010р., складає 231197,28 грн. По третьому питанню: розмір неотриманого доходу позивача ФОП ОСОБА_1 за період з 19.02.2014 року по 18.03.2014 року та з 05.04.2014 року по 19.03.2015 року з урахуванням здійснення перевезення по маршруту № 6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп`янську за договором № 150 від 22.12.2010 року, розрахунково підтверджується на загальну суму 231197,28 грн.

Відповідачі зазначають, що висновок судових експертів при наданні відповідей на поставлені питання базувався на науково-технічній роботі, складеної завідувачем кафедри "Транспортних систем і логістики" ХНАДУ ОСОБА_12, а тому він не може прийматись до уваги судом при винесенні рішення.

Проте колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані твердження відповідачів є необґрунтованими, враховуючи наступне.

Пунктом 1.4. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень передбачено, що під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта.

Як вбачається з висновку Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, він містить відповіді на всі питання, які були поставлені судовим експертам та при його виготовленні, експерти використовували первинні документи, матеріали справи, методики розрахунків, нормативно-правові акти, в тому числі і науково-технічну літературу, якою і є науково-технічна робота, надана позивачем.

В свою чергу, відповідачі звертаючись з апеляційними скаргами заявили клопотання про призначення у справі повторної судової експертизи, вказуючи на суперечності висновку експерта іншим матеріалам справи, на яких, у зв'язку з наданням відповідачем 1 власного розрахунку, в процесі розгляду апеляційних скарг у судових засіданнях 13.03.2017р. та 20.03.2017р.- не наполягали.

Частиною 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" роз'яснено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до п. 15.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" повторною визнається судова експертиза, у проведенні якої експерт досліджує ті ж самі об'єкти і вирішує ті ж самі питання, які досліджувалися і вирішувалися у первинній судові експертизі. Нові об'єкти на дослідження повторної судової експертизи подаватися не можуть, так само як не можуть ставитися на її вирішення питання, які не розглядалися попередньою експертизою. Повторна судова експертиза призначається з ініціативи суду або за клопотанням учасників процесу, якщо висновок експерта визнано необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або коли він викликає сумнів у його правильності, або за наявності істотного порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Повторну судову експертизу може бути призначено також, якщо є розходження у висновках кількох експертів і їх неможливо усунути шляхом одержання додаткових пояснень експертів у судовому засіданні. Повторну судову експертизу слід доручати іншому експерту (експертам).

Згідно п. 12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Враховуючи надання Управлінням економіки Куп'янської міської ради власного розрахунку неодержаних доходів (упущеної вигоди) на маршруті №6, які отримав би ФОП ОСОБА_1, якби здійснював перевезення пасажирів за період з 19.02.2014р. по 18.03.2014р. та з 05.04.2015р. по 19.03.2015р., а також, враховуючи, що представник Виконавчого комітету Куп'янської міської ради погодився з проведеним відповідачем 1 розрахунком, з огляду на те, що відповідачі в судовому засіданні не наполягали на клопотанні про проведення повторної експертизи, колегія суддів вважає, що потреба у спеціальних знаннях в даному випадку відсутня, а тому дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про проведення повторної експертизи.

Надаючи оцінку наявним в матеріалах доказам, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 42 Господарського процесуального кодексу України висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, наявні в матеріалах справи висновки комісійної судово - економічної експертизи №8033/8034/16-45 від 30.11.2016р., виконана спеціалістами ХНАДУ науково-технічна робота, проведений відповідачем 1 розрахунок неодержаних доходів є доказами, які господарський суд має оцінювати у сукупності з усіма іншими доказами у справі.

Відповідачі не заперечують наявності понесених позивачем збитків, однак заперечують проти їх розміру, в підтвердження чого надали власний розрахунок, який виконаний працівниками Управління економіки Куп'янської міської ради.

Так, згідно розрахунку відповідача 1 величина неодержаних доходів (упущеної вигоди), які отримав би ФОП ОСОБА_1 за період з 19.02.2014р. по18.03.2014р. та з 15.04.2014р. по 19.03.2015р. за умови здійснення ним перевезення пасажирів на автобусному маршруті №6, складає 101293,25 грн.

Однак, з даного розрахунку вбачається, що він ґрунтується, зокрема, на даних, отриманих вже після винесення рішення по справі, які не досліджувались та яким не надавалася оцінка ні судом першої інстанції, ні судовими експертами, зокрема копії актів виконаних робіт з перевезення пільгових категорій населення позивачем за період з 01.04.2015р. по 31.12.2015р. та копії журналів реєстрації перевезених пасажирів позивачем за 2015р., які було надано відповідачем 2 до апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Зазначена інформація, як вказує відповідач 2, була наявна в Управлінні праці соціального захисту населення Куп'янської міської ради під час розгляду справи судом першої інстанції, однак відповідний запит було зроблено тільки після прийняття оскаржуваного рішення (06.02.2017р.) у зв'язку з відмовою суду у задоволенні клопотання про проведення повторної судової експертизи, що на думку колегії суддів не є обґрунтуванням неможливості подання вказаних доказів суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього, враховуючи, що представник відповідачів був ознайомлений, в тому числі, з висновком Київського науково-дослідного інституту судових експертиз ще 22.12.2016р. та, маючи сумніви (щодо застосування методики чи вихідних даних які брались при розрахунку) мав можливість зробити відповідні запити та отримати необхідні матеріали ще до прийняття рішення у справі.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, за висновком ХНАДУ, який також було надано на дослідження судовим експертам КНДІСЕ разом з іншими матеріалами справи, та враховано ними при проведенні дослідження, розрахунок неодержаних ФОП ОСОБА_1 доходів (упущеної вигоди) у зв'язку з нездійсненням діяльності з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" м. Куп'янськ протягом шукованих періодів з 19.02.2014 р. по 18.03.2014 р. та з 05.04.2014 р. по 19.03.2015 ґрунтується на двох складових дослідження, які методологічно враховують реальність їх одержання за звичайних обставин діяльності перевізника на маршруті: розрахунку доходів, отриманих перевізником ФОП ОСОБА_9 з19.02.2014р. по 18.03.2014р. та з 05.04.2014р. по 19.03.2015р. на автобусному маршруті загального користування №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" м. Куп'янськ здійсненого за даними кількості перевезених пасажирів, виходячи з офіційних відомостей відшкодування йому витрат як надавачу послуг за пільгове перевезення окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування; та коригування обрахованих доходів шляхом врахування втрат обсягу перевезень пасажирів за період з 19.02.2014 р. по 18.03.2014 р. та з 05.04.2014р. по 19.03.2015р. за умови, якщо б перевезення пасажирів в указані періоди часу здійснювалися б автобусами перевізника ФОП ОСОБА_1 БАЗ 22154.

Так, згідно вказаного висновку величина доходів, отриманих з 19.02.2014 р. по 18.03.2014 р. та з 05.04.2014 р. по 19.03.2015 р. на автобусному маршруті загального користування №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп'янськ ФОП ОСОБА_9, розрахована на основі проведеного управлінням праці та соціального захисту населення Куп'янської міської ради відшкодування витрат надавачам послуг за пільгове перевезення окремих категорій громадян автомобільним транспортом загального користування та складає разом 10437749,38 грн. З урахуванням цих висновків та зменшення кількості пасажирів внаслідок меншої місткості автобусів БАЗ 22154, що становить 3755 осіб, величина доходів, які отримав би ФОП ОСОБА_1 за період з 19.02.2014 р. по 18.03.2014р. та з 05.04.2014 р. по 19.03.2015 р. за умови здійснення ним перевезення пасажирів в указані періоди часу на автобусному маршруті загального користування №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп'янськ згідно договору № 150 від 22.12.2010р. складає 1032859,88 грн. Витрати ФОП ОСОБА_1 за умови здійснення ним перевезення пасажирів в указані періоди часу, що враховують витрати на паливо та мастильні матеріали, на шини, на акумуляторні батареї, витрати на всі види ремонту, технічний огляд і технічне обслуговування автомобільних транспортних засобів, які безпосередньо беруть участь у перевезеннях, витрати з основної заробітної плати працівникам (водії, механіки автотранспортних засобів, інженери з охорони праці та безпеки дорожнього руху), нарахування на витрати з оплати праці працівників (водіїв, механіків автотранспортних засобів, інженерів з охорони праці та безпеки дорожнього руху), а саме: єдиний соціальний внесок (ЄСВ); величину єдиного податку (ЄП), витрат пов'язаних з обов'язковим страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, витрат на амортизацію транспортних засобів, витрат на медичний огляд водіїв, витрат на диспетчеризацію перевезень пасажирів та багажу, загальновиробничих витрат та витрат на дозвільні документи складають 801662,60 грн. Враховуючи вищезазначене величина неодержаних доходів (упущеної вигоди), які отримав би ФОП ОСОБА_1 за шуканий період склала 231197,28 грн.

При здійсненні розрахунку використовувались Методика розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного транспорту, затверджена наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 17.11.2009 № 1175, Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджені наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 10.02.1998р. №43 та інша нормативна база.

При здійсненні розрахунку працівниками Управління економіки Куп'янської міської ради використовувалась та сама Методика розрахунку тарифів на послуги пасажирського автомобільного та Норми витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті. Однак, при цьому, розрахунок ґрунтується на вихідних даних самого позивача (журнал реєстрації перевезених пасажирів), які надавались ним Управлінню праці та соціального захисту населення для розрахунку компенсації за пільгове перевезення за період з 01.04.2015р. по 30.11.2015р., тобто після поновлення діяльності з перевезення пасажирів на спірному маршруті. Таким чином, неодержаний дохід було обраховано із застосуванням вихідних даних іншого періоду з 01.04.2015р. по 30.11.2015р. Проте, колегія суддів зазначає, що шуканим періодом неодержаних ФОП ОСОБА_1 доходів (упущеної вигоди) у зв'язку з нездійсненням діяльності з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування №6 "Промбуд-3 - м-н Ювілейний" м. Куп'янськ є період з 19.02.2014 р. по 18.03.2014 р. та з 05.04.2014 р. по 19.03.2015р., а тому посилання відповідача 1 на власний розрахунок, як доказ суперечності та хибності висновків судової експертизи та ХНАДУ матеріалам справи, є необґрунтованими.

Посилання відповідачів, зокрема, на хибні (на їх думку) дані щодо кількості пасажиромісць в автобусах, колегія суддів також не може прийняти до уваги, оскільки зі свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що загальна місткість транспортного засобу БАЗ 22154 складає 18 пасажиромісць, в тому числі 14 сидячих. Окрім того, в основу висновку ХНАДУ було покладено саме середню інтенсивність пасажиропотоку, при визначенні якої кількість пасажиромісць в автобусах не має вирішального значення.

Посилання відповідачів на лист ХНАДУ № 31/77 від 17.01.2017р., в якому зазначається про доцільність перегляду результатів науково-технічної роботи на основі наданої додаткової інформації, та неможливість їх застосування в якості доказу, також не можна вважати обґрунтованим, оскільки, по-перше, в матеріалах справи відсутній запит Куп'янського міського голови, на який надавалася відповідь. По-друге, невідомо, яка саме додаткова інформація надана в запиті. По-третє, у вказаному листі зазначається, що протягом місяця будуть надані результати перегляду науково-технічної роботи. Однак, і на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції (тобто пройшло вже більше двох місяців) результатів перегляду науково-технічної роботи не надано.

Враховуючи викладене, розрахунок відповідача 1 не спростовує висновків комісійної судово-економічної експертизи №8033/8034/16-45 від 30.11.2016р., оскільки останній зроблений на підставі даних, які наявні в матеріалах справи, містить повні відповіді на порушені питання, які відповідають іншим фактичним даним, вказаний висновок не суперечить іншим матеріалам справи, правильність його не викликає сумнів, та зроблений він без порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності позивачем протиправної поведінки відповідачів, наявність та розмір завданих збитків, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, та у зв'язку з цим, задоволення вимог щодо відшкодування шкоди, завданої незаконними діями та рішеннями Управління економіки Куп`янської міської ради та Виконавчого комітету Куп`янської міської ради у вигляді вимушено понесених витрат на виплату заробітної плати найманим працівникам та нарахованих на цю суму платежів ЄСВ за період з 13.02.2015 року по 16.02.2015 року на суму 930,58 грн. та стягнення з місцевого бюджету м. Куп`янська майнову шкоду у вигляді неодержаних доходів за період з 19.02.2014 року по 18.03.2014 року та з 05.04.2014 року по 19.03.2015 року на суму 231197,28 грн.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо невірного розподілу судових витрат у справі судом першої інстанції.

Так, відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до розділу 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду № 7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» відповідно до розділу VI Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) судовими витратами є витрати сторін та інших учасників судового процесу в господарському суді, які пов'язані з розглядом справи і складаються з: судового збору; сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом; витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження; оплати послуг перекладача, адвоката; інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Склад судових витрат не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи.

Пунктом 23 постанови Пленуму вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» №4 від 23.03.2012р. передбачено, що відповідно до частини третьої і четвертої статті 15 Закону витрати на проведення судових експертиз науково-дослідними установами Міністерства юстиції України, зокрема, у господарських справах відшкодовуються в порядку, передбаченому чинним законодавством. У застосуванні відповідних законодавчих приписів господарським судам рекомендується виходити з такого. Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи. У разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов'язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, суд може запропонувати іншій стороні оплатити ці витрати, а за відсутності і її згоди та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів.

Аналогічним чином суд має діяти в разі повернення матеріалів справи з експертної установи через несплату вартості експертизи. Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу господарським судом на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Враховуючи, що ухвалою господарського суду Харківської області 07.10.2015р., якою призначено судову економічну експертизу у Харківському науково-дослідному інституті судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса , покладено обов'язки по оплаті витрат по експертизі на позивача, та вказана експертиза оплачена ним, як вбачається з матеріалів справи (т. 2, а.с. 40, квитанція ПАТ «ПриватБанк» на суму 6468,00 грн.), колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції щодо залишення витрат на оплату висновку ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса за позивачем, а тому судові витрати за проведення судової експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса № 912 від 01.04.2016р. в розмірі 6468,00 грн. покладаються порівну на відповідачів.

Також, як вбачається з матеріалів справи позивачем було заявлено до стягнення з відповідачів судові витрати за проведену науково-технічну роботу, виконану завідувачем кафедри "Транспортних систем і логістики" ХНАДУ у сумі 5000,00 грн., які за висновком суду першої інстанції не підлягають відшкодуванню.

Однак, з таким висновком місцевого господарського суду, колегія суддів не може погодитись, оскільки при обрахуванні розміру упущеної вигоди, обґрунтування і доказування розміру збитків здійснюється позивачем.

Саме з цією метою для встановлення та обґрунтування суми упущеної вигоди, позивачем (оскільки він не є спеціалістом у відповідній галузі) була замовлена науково-технічна робота «Розрахунок неодержаних доходів (упущеної вигоди), які отримав би ФОП ОСОБА_1 за період з 19.02.2014р. по 18.03.2014р. та з 05.04.2014р. по 19.03. 2015р. за умови здійснення перевезень пасажирів в указані періоди часу на автобусному маршруті загального користування №6 «Промбуд-3 - м-н Ювілейний" у м. Куп`янську згідно договору 150 від 22.12.2010р.». Зазначений висновок було враховано Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз при проведенні судової експертизи та судом при прийнятті рішення у справі.

Вказана робота була оплачена позивачем, що підтверджується актом №1 від 25.02.2016р. та квитанцією ПАТ «ПрватБанк» на суму 5000,00 грн. (т. 3 а.с 149), і ці витрати були безпосередньо пов'язані з розглядом даної справи. А тому вони також підлягають віднесенню до судових витрат та відшкодуванню за рахунок відповідачів.

Виходячи зі змісту ст. ст. 34, 43, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює обставини справи у відповідності до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та приймає рішення за результатами оцінки всіх доказів, які були визнані судом як належні та допустимі.

На підставі викладеного, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 підлягає задоволенню, апеляційні скарги Управління економіки Куп'янської міської ради та Виконавчого комітету Куп'янської міської ради задоволенню не підлягають, а рішення господарського суду Харківської області від 17.01.2017р. у справі №922/4448/15 підлягає зміні в частині розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 49, 85, 91, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу Управління економіки Куп'янської міської ради залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Куп'янської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 17.01.2017р. у справі №922/4448/15 змінити. Замінити в абзацах 4 та 6 резолютивної частини рішення цифри « 7282,00» на « 13016,00».

В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 17.01.2017р. у справі №922/4448/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 03.04.17р.

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Фоміна В. О.

Суддя Шевель О. В.