ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

30 березня 2017 року Справа № 917/50/13-г

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коваленка В.М. - головуючого (доповідач у справі)
Короткевича О.Є.,
Полякова Б.М.
розглянувши матеріали касаційної скаргиДержавної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області
на постанову від 16.02.2017 Харківського апеляційного господарського суду
у справі № 917/50/13-г господарського суду Полтавської області
за заявоюУправління пенсійного фонду України Київського району в м. Полтава
допублічного акціонерного товариства "Демітекс", м. Полтава
провизнання банкрутом
ліквідаторарбітражний керуючий Дуленко А.Г.

ВСТАНОВИВ:

Подана Державною податковою інспекцією у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області) касаційна скарга від 09.03.2017 № 50-3/9/16-01-10-34 не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Так, згідно норм ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції норм Закону України, що діяла на момент подання у справі заяви (позовної заяви), за результатами розгляду якої були прийняті і рішення першої інстанції, і оскаржувана постанова апеляційної інстанції -вересень 2016), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами підпункту 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (у згаданій редакції - вересень 2016) за подання до господарського суду заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство судовий збір становить 2 розміри мінімальної заробітної плати.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата становила 1 378 грн. 00 коп.

Частиною 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" (у згаданій редакції) передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п. 2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Як вбачається з матеріалів даної справи про банкрутство, 02.09.2016 було подано позовну заяву про визнання недійсними чотирьох договорів від 20.08.2008 купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна.

Отже, за подання в межах провадження у справі про банкрутство вказаної позовної заяви за кожну із заявлених немайнових вимог - про визнання недійсним кожного із оспорюваних договорів купівлі-продажу об'єктів нерухомого майна до сплати підлягав судовій збір у розмірі 2 756 грн. 00 коп. (1 378,00 х 2)., а разом за чотири вимоги - 11 024 грн. 00 коп.

Відповідно до норм підпункту 5 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору з касаційної скарги у справі про банкрутство складає 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні заяви.

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду, якою було скасовано ухвалу місцевого суду про задоволення вказаних позовних вимог та припинено провадження за вказаною позовною заявою.

Отже, заявником оскаржується судове рішення апеляційної інстанції стосовно всіх чотирьох вимог немайнового характеру, заявлених у межах згаданої позовної заяви, що підлягає розгляду в порядку ГПК України у межах справи про банкрутство.

Однак, в порушення викладених вище норм, заявником до касаційної скарги подано докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у сумі 6614 грн. 40 коп., тобто у меншому розмірі, ніж визначено чинним законодавством на момент звернення з касаційною скаргою у даній справі, а саме: 13 228 грн. 80 коп. (11 024 х120%).

Згідно п. 4 ч.1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи викладене, касаційна скарга ДПІ у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 1113 ГПК України після усунення обставин, зазначених в пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, касаційна скарга може бути подана повторно.

Керуючись нормами ст.ст. 4, 6 Закону України "Про судовий збір", п. 4 ч. 1, ч. 3 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 у справі № 917/50/13-г повернути заявнику.

Головуючий В.М. Коваленко

Судді О.Є. Короткевич

Б.М. Поляков