ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017 справа № 908/3210/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: ОСОБА_4 ОСОБА_5 за довіреністю № 14-88 від 18.04.2014, не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
на ухвалу Господарського суду Запорізької області
від15.02.2017
у справі№ 908/3210/16
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
доКомунального підприємства "Токмак теплоенергія" Токмацької міської ради, м. Токмак Запорізької області,
простягнення 4 641, 07 грн.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області (суддя Топчій О. А.) від 15.02.2017 провадження у справі № 908/3210/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ (далі ПАТ «НАК «Нафтогаз України»), до Комунального підприємства «Токмак теплоенергія» Токмацької міської ради, м. Токмак Запорізької області (далі КП «Токмак теплоенергія»), про стягнення 1 988, 21 грн. пені, 103, 90 грн. 3% річних та 2 548, 96 грн. інфляційних втрат припинено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.02.2017, посилаючись на неповне зясування господарським судом обставин, що мають значення для справи, порушення ним норм матеріального та процесуального права, безпідставне застосування норм Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Зокрема, апелянт зазначає, що застосування вказаного закону до спірних правовідносин на момент винесення оскаржуваної ухвали є неправомірним у звязку з тим, що відповідач не включений до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих підприємств, тобто не є учасником передбаченої цим законом процедури врегулювання заборгованості, тому відсутні підстави для списання з нього заборгованості (пені, 3 % річних, інфляційних втрат), і припинення провадження у справі з огляду на зазначене є, на думку апелянта, незаконним.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 13.03.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 27.03.2017.

У судове засідання зявився представник позивача, підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 110).

З огляду на належне повідомлення відповідача про час та місце розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представника відповідача апеляційним судом обовязковою не визнавалась, враховуючи встановлений ст. 102 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційних скарг на ухвали місцевого господарського суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 24.11.2014 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Продавець) та КП «Токмак теплоенергія» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1010/15-РО-13 (далі Договір), відповідно до п. 1.1 якого Продавець зобовязується передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору. Газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається релігійними організаціями (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 3.3. Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу, який відповідно до п. 3.4. Договору є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Згідно з п. 6.1 Договору остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У розділі 11 Договору Сторони визначили, що він набирає чинності з дати підписання його уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Позивачем свої обовязки за Договором протягом січня-березня, листопада-грудня 2015 року виконано та поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 30 819, 32 грн., що підтверджується актами-приймання передачі газу (а. с. 31-35).

Оскільки відповідачем свої зобовязання з оплати поставленого протягом спірного періоду природного газу виконано з порушенням передбаченого п. 6.1 Договору строку, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду з позовом до КП «Токмак теплоенергія» про стягнення з останнього 1 988, 21 грн. пені, 103, 90 грн. 3% річних та 2 548, 96 грн. інфляційних втрат.

Господарський суд з посиланням на Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 № 1730-VIII (далі Закон від 03.11.2016 № 1730-VIII) припинив провадження у справі на підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, з чим погоджується апеляційний суд, враховуючи таке.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми можливе, зокрема, в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Законом від 03.11.2016 № 1730-VIII передбачено, що він визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

У ст. 1 Закону від 03.11.2016 № 1730-VIII визначено, що заборгованістю, яка підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість), є, зокрема, кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно з ч. 3 ст. 7 цього Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом. Закон від 03.11.2016 № 1730-VIII набрав чинності 30.11.2016.

Відповідач за поставлений йому позивачем протягом спірного періоду природний газ розрахувався в січні 2016 року, що вбачається з матеріалів справи та сторонами не заперечується, тобто до набрання чинності вказаним Законом (а. с. 37).

Відповідно до Статуту відповідача метою діяльності останнього є, зокрема, надання якісних послуг з централізованого опалення; згідно з рішенням Виконавчого комітету Токмацької міської ради № 151 від 31.05.2013 КП «Токмак теплоенергія» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення на території м. Токмак; відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності КП «Токмак теплоенергія» є постачання пари, гарячої води, кондиційованого повітря; в матеріалах справи також наявні копії ліцензій, видних відповідачу, на здійснення господарської діяльності з постачання, транспортування, виробництва теплової енергії (а. с. 59-70).

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що газ, який позивач поставив відповідачу протягом спірного періоду, використаний останнім для виробництва теплової енергії, як це передбачено п. 1.2 Договору та зазначено в актах приймання-передачі газу.

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зазначає, що на даний час реєстр підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за Законом від 03.11.2016 № 1730-VIII, не сформований Кабінетом Міністрів України, і відтак відповідач не включений до відповідного реєстру, а тому підстави для звільнення КП «Токмак теплоенергія» від стягнення з нього 3 % річних, інфляційних втрат та пені відсутні.

Колегія суддів вважає вказані доводи апелянта необґрунтованими, враховуючи таке.

Дія Закону від 03.11.2016 № 1730-VIII поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (ст. 2 Закону).

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону процедура врегулювання заборгованості заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

У ч. 3 ст. 7 Закону від 03.11.2016 № 1730-VIII передбачено, що не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних у разі сплати заборгованості за природний газ до набрання чинності даним законом. Інших умов зазначена норма не містить.

Оскільки відповідно до ст. 1 Закону від 03.11.2016 № 1730-VIII процедура врегулювання заборгованості включає такі заходи, як проведення розрахунків, реструктуризації та списання заборгованості, до яких закріплене у вказаній ч. 3 ст. 7 Закону ненарахування неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних не відноситься, колегія суддів вважає, що включення підприємства до відповідного реєстру не є обовязковою умовою для застосування ч. 3 ст. 7 Закону.

Зазначене також підтверджується тим, що для включення до відповідного реєстру необхідно разом з іншими документами надати довідку, складену підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період, як це передбачено у ст. 3 Закону від 03.11.2016 № 1730-VIII. Тобто обовязковою умовою для участі в процедурі врегулювання заборгованості є наявність заборгованості підприємства за спожиті енергоносіі. Така заборгованість КП «Токмак теплоенергія» перед позивачем відсутня, була сплачена до набрання чинності Законом від 03.11.2016 № 1730-VIII.

Апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції з приводу того, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача суми підлягають списанню на підставі Закону від 03.11.2016 № 1730-VIII з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що з вимогою про сплату відповідних сум до КП «Токмак теплоенергія» до подання цього позову не звертався.

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» будь-яких доказів, що суми пені, інфляційних втрат та процентів річних, за стягненням яких товариство звернулось до суду, вважаються нарахованими, суду не надав.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача суми пені, 3 % річних та інфляційних втрат підлягають не списанню, а взагалі не нараховуються відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону від 03.11.2016 № 1730-VIII.

Оскільки господарський суд, правомірно застосувавши до спірних правовідносин Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», встановив відсутність підстав для стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та пені, заявлених позивачем за прострочення виконання зобовязань з оплати за поставлений природний газ, колегія суддів вважає правильним висновок суду про відсутність предмету спору.

Враховуючи, що вказаний закон набув чинності 30.11.2016, тобто після звернення ПАТ «НАК «Нафтогаз України» до господарського суду з цим позовом (27.11.2016, а. с. 48), припинення провадження у цій справі є правомірним.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі господарського суду не спростовують, апеляційна скарга ПАТ «НАК «Нафтогаз України» підлягає залишенню без задоволення, ухвала Господарського суду Запорізької області від 15.02.2017 по справі № 908/3210/16 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.02.2017 по справі № 908/3210/16 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.02.2017 по справі № 908/3210/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: Н.В. Ломовцева

ОСОБА_3