ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2017 р. Справа № 920/1072/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Барбашова С.В., суддя Білецька А.М. , суддя Істоміна О.А.

секретар судового засідання Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Теслі Ю.О. (довіреність № 17-10/65 від 02.03.2017)

відповідача - Солдатенка А.М. (довіреність № 200 від 17.03.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фармак", м. Київ (вх. №590 С/3) на рішення Господарського суду Сумської області від 30.01.2017 у справі №920/1072/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Фармак", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармхім", м. Шостка, Сумська область

про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року позивач - ПАТ "Фармак", м. Київ звернувся до Господарського суду Сумської області із позовною заявою, в якій просив суд зобов'язати відповідача - ТОВ "Фармхім" укласти шляхом підписання уповноваженим представником та скріплення печаткою Специфікації № 12 від 15.09.2016 до договору поставки № 85 від 06.01.2016 на поставку позивачу товару "МЕБГІДРОЛІН" у кількості 900 кг; зобов'язати відповідача укласти шляхом підписання уповноваженим представником та скріплення печаткою специфікацію № 13 від 15.09.2016 до договору поставки № 85 від 06.01.2016 на поставку позивачу товару "МЕБГІДРОЛІН" у кількості 900 кг; зобов'язати відповідача виконати обов'язок за договором поставки № 85 від 06.01.2016 в натурі шляхом здійснення поставки позивачу товару "МЕБГІДРОЛІН" у кількості 1800 кг на умовах базису поставки EXW (Франко-завод) - м. Шостка, вул. Щербакова, буд. 1, згідно Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів "Інкотермс" Міжнародної торгової палати у редакції 2010 року; стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані із розглядом справи.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 30.01.2017 по справі №920/1072/16 (головуючий суддя Жерьобкіна Є.А., суддя Яковенко В.В., суддя Соп"яненко О.Ю.) у задоволенні позову відмовлено.

Позивач із даним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій вважає, що судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, в зв'язку з чим просить рішення Господарського суду Сумської області від 30.01.2017 у справі №920/1072/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.02.2017 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 23 березня 2017 р. о 11:30 год.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу (вх. № 2968 від 20.03.2017), в якому вважає рішення у даній справі правомірним, обґрунтованим, прийнятим із дотриманням норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу позивач просить залишити без задоволення, як безпідставну.

Згідно з частинами 1, 2 статті 101 та пункту 7 частини 2 статті 105 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У постанові мають бути зазначені: обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскаржуваного рішення, заслухавши уповноважених представників позивача та відповідача, які підтримали свої правові позиції у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Фармак", м. Київ (вх. №590 С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 30.01.2017 у справі №920/1072/16 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 06.01.2016 між позивачем та відповідачем укладено Договір поставки № 85 (далі - Договір; том 1 аркуші справи 56-61), відповідно до умов якого Постачальник (відповідач) зобов'язується передати у власність Покупця (позивача) фармацевтичні субстанції, допоміжну сировину шляхом здійснення поставки товару партіями в асортименті, в кількості та по ціні згідно із Генеральною специфікацією, яка є невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно пункту 1.2. Договору зміни в асортименті, в кількості та в ціні товару, можливі лише за згодою сторін, що оформляється двостороннім підписанням нової Додаткової угоди до даного Договору та нової Специфікації.

Загальна сума договору становить 29352664,00 грн., у т.ч. ПДВ - 2460388,00 грн. (пункт 3.1. Договору).

У пункті 3.2. Договору сторони домовились, що оплата товару, який постачається по даному Договору, здійснюється на умовах попередньої оплати в розмірі 100% від суми рахунку впродовж 3 днів від дати виставлення рахунку на оплату за відповідну партію товару.

Оплата проводиться шляхом перерахування суми вартості партії товару, яка відвантажується, з поточного рахунку покупця на поточний рахунок постачальника (пункт 3.3. Договору).

Згідно пункту 3.4. Договору датою оплати вважається дата надходження коштів на поточний рахунок постачальника.

У пункті 3.10. Договору сторони домовились про відсутність зобов'язання покупця придбати товар на всю (повну) суму, зазначену в пункті 3.1. Договору.

Відповідно до пункту 4.1. Договору поставка здійснюється на умовах ЕХW - м. Шостка, вул. Щербакова, 1 згідно Інкотермс 2010, на протязі 30 календарних днів з дати підписання специфікації на поставку партії (партій) товару згідно даного договору. В будь-якому випадку поставка кожної партії товару повинна відбуватися з урахуванням робочого графіку покупця, за попереднім узгодженням з покупцем.

Матеріали справи свідчать про те, що 06.01.2016 сторонами підписано Генеральну специфікацію до Договору (том 1 аркуш справи 66), згідно з якою сторонами визначено: товар, що поставляється (Мебгідролін, Ізонікотинова кислота, Діоксидин), орієнтовну кількість товару, в тому числі Мебгідроліну - 14000 кг, орієнтовну суму товару з ПДВ, в тому числі Мебгідроліну - 20649580 грн. 00 коп. (базова ціна станом на 06.01.2016, що може змінюватися згідно з пунктами 3.11., 3.13. Договору). Загальна вартість Генеральної специфікації 29352664,00 грн.

Відповідно до пункту 10.1. Договору останній набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2016, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором.

У пункті 10.2. Договору сторони передбачили, що його може бути розірвано кожною із сторін достроково, шляхом письмового попередження стороною іншої сторони за один місяць до дати його припинення.

На виконання умов Договору у частині, що стосується субстанції Мебгідролін, сторонами було погоджено та підписано Специфікації №1 від 18.02.2016 на суму 1444480,74 грн. з ПДВ, №2 від 10.03.2016 на суму 1414762,56 грн. з ПДВ, №4 від 28.04.2016 на суму 311939,24 грн. з ПДВ (том 1 аркуші справи 67-69).

Поставка товару Мебгідролін на підставі Договору згідно погоджених специфікацій та обсягів відбулася за видатковими накладними №45 від 25.02.2016 на суму 1444480,74 грн. з ПДВ у обсязі 900 кг, №64 від 17.03.2016 на суму 1414762,56 грн. з ПДВ у обсязі 900 кг, №106 від 20.04.2016 на суму 1414464,03 грн. з ПДВ у обсязі 900 кг, №129 від 06.05.2016 на суму 311939,24 грн. з ПДВ у обсязі 200 кг (том 1 аркуші справи 70-73).

Загалом на підставі Договору у лютому-травні 2016 року відповідачем було відвантажено позивачу субстанцію Мебгідролін в обсязі 2900 кг на загальну суму 4585646,57 грн. з ПДВ.

Позивач вказує, що він є виробником лікарських засобів ДІАЗОЛІН®, діючою речовиною яких є кристалічний порошок (субстанція) "Мебгідролін". При цьому, позивач зазначає, що за даними державного реєстру лікарських засобів України, єдиним зареєстрованим в Україні, тобто дозволеним до застосування активним фармацевтичним інгредієнтом (субстанцією) Мебгідроліну є "Мебгідролін Кристалічний порошок (субстанція) у мішках поліетиленових для виробництва нестерильних лікарських форм" (реєстраційне посвідчення № UA/5980/01/01 від 13.04.2012), виробником та власником реєстраційного посвідчення на який є відповідач - ТОВ "Фармхім".

Матеріалами справи підтверджується, що листом від 15.09.2016 за № 08/6757 позивач звернувся до відповідача з проханням підписати специфікацію № 12 на поставку субстанції Мебгідролін в кількості 900 кг (ціна за кг без ПДВ 1378,48 грн.), а також просив виставити рахунок для можливості здійснення попередньої оплати відповідно до пункту 3.2. Договору (том 1 аркуш справи 74-76). Разом з цим листом відповідачу направлено два примірники специфікації № 12 від 15.09.2016. Даний лист із додатками отримано відповідачем 20.09.2016, про що свідчить копія повідомлення про вручення поштового відправлення (том 1 аркуш справи 77).

Крім того, листом від 15.09.2016 за № 08/6756 позивач звернувся до відповідача з проханням підписати специфікацію № 13 на поставку субстанції Мебгідролін в кількості 900 кг (ціна за кг без ПДВ 1378,48 грн.), а також просив виставити рахунок на поставку для можливості здійснення попередньої оплати відповідно до пункту 3.2. Договору (том 1 аркуш справи 78). Додатком до вказаного листа позивачем відповідачу надіслано два примірники специфікації № 13 від 15.09.2016, які отримані останнім 20.09.2016 (том 1 аркуш справи 82).

Позивач зазначає, що оскільки зазначені Специфікації №12 та №13 відповідачем не підписані, рахунки на оплату товару останнім не виставлені, поставка товару - субстанції Мебгідролін обсягом 1800 кг відповідачем не здійснена, причини не підписання специфікацій і не поставки позивачу не повідомлені, тому має місце ухилення Продавця від виконання умов Договору, що в свою чергу призводить до неможливості виконання запланованих обсягів виробництва лікарського засобу "Діазолін" та є порушенням прав позивача.

На підтвердження виконання умов Договору зі свого боку позивачем надано докази здійснення ним попередньої оплати замовленого обсягу товару в сумі 1442708,82 грн., зокрема платіжне доручення №5498 від 05.10.2016 на суму 1442708,82 грн. та платіжне доручення № від 05.10.2016 на суму 1442708,82 грн. (том 1 аркуш справи 82-83).

Однак в матеріалах справи містяться платіжні доручення № 17914 від 07.10.2016 та № 17915 від 07.10.2016, з яких вбачається, що здійснена позивачем попередня оплата товару була повернута відповідачем, як помилково перерахована, у зв'язку з невідповідністю проведеної оплати умовам Договору № 85 від 06.01.2016, зокрема пункту 3.2., яким передбачено, що оплата товару здійснюється на умовах попередньої оплати в розмірі 100% від суми рахунку впродовж 3 днів від дати виставлення рахунку на оплату за відповідну партію товару.

Крім того, позивачем повторно було здійснено попередню оплату замовленого обсягу товару в сумі 2 885 417 грн. 64 коп. згідно з платіжними дорученнями № від 20.10.2016 та № від 20.10.2016, яку відповідачем також повернуто позивачу згідно з платіжними дорученнями № 18076 від 21.10.2016 та № 18077 від 21.10.2016, як помилково перераховану, у зв'язку з невідповідністю умовам договору № 85 від 06.01.2016, зокрема п. 3.2., яким передбачено, що оплата товару здійснюється на умовах попередньої оплати в розмірі 100% від суми рахунку впродовж 3 днів від дати виставлення рахунку на оплату за відповідну партію товару.

Предметом даного позову є спонукання відповідача до виконання умов Договору поставки шляхом зобов'язання останнього укласти та підписати Специфікації №12 від 15.09.2016 та №13 від 15.09.2016 на поставку товару Мебгідролін у кількості 1800 кг, а також зобов'язання відповідача виконати обов'язок за Договором поставки в натурі шляхом здійснення поставки товару у зазначеній кількості.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд зазначив про те, що оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо кількості товару окремої партії, а за змістом Договору та Генеральної специфікації сторонами не визначено безумовного обов'язку відповідача поставити позивачу субстанцію Мебгідролін у повному обсязі, кількість товару визначена орієнтовно, вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача укласти шляхом підписання уповноваженим представником та скріплення печаткою Специфікації № 12 від 15.09.2016 до договору поставки № 85 від 06.01.2016 на поставку позивачу товару Мебгідролін у кількості 900 кг та специфікації № 13 від 15.09.2016 до договору поставки № 85 від 06.01.2016 на поставку позивачу товару Мебгідролін у кількості 900 кг є необґрунтованими, у зв'язку з чим відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Враховуючи те, що поставка товару обумовлена підписанням сторонами специфікації та сплатою попередньої оплати в розмірі 100% на підставі рахунку на оплату за відповідну партію товару, але такі передумови відсутні, тому суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову і в частині вимог про зобов'язання відповідача виконати обов'язок за договором поставки № 85 від 06.01.2016 в натурі шляхом здійснення поставки позивачу товару Мебгідролін у кількості 1800 кг на умовах базису поставки EXW (Франко-завод) - м. Шостка, вул. Щербакова, буд. 1, згідно Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів "Інкотермс" Міжнародної торгової палати у редакції 2010 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції повністю погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Правовідносини сторін виникли із Договору поставки №85 від 06.01.2016, умови якого є обов'язковими для виконання сторонами у строки та в порядку, що ним встановлені.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 266 Господарського кодексу України передбачено, що загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення, асортимент, номенклатура за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Вказане встановлює правило, відповідно до якого сторони на власний розсуд визначають у специфікації загальну кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами, якщо спеціальними законами не передбачено інше.

Специфікація - документ, що додається до тексту договору поставки і є його невід'ємною частиною. Зміст специфікації складається з даних, що характеризують предмет постачання, а в деяких випадках - ціну, строки поставки та інші умови.

Відповідно до умов Договору (пункт 1.1.) позивач, як постачальник, взяв на себе зобов'язання передати відповідачу (покупцеві) товар шляхом поставки партіями в асортименті, в кількості та по ціні згідно із Генеральною специфікацією, яка є невід'ємною частиною Договору. При цьому, підписаною між сторонами Генеральною специфікацією сторони визначили загальну орієнтовну суму та кількість товару, тобто ці умови визначені ними приблизно.

Окрім посилання на орієнтовну кількість товару в Генеральній специфікації, умовами укладеного між сторонами Договору не передбачена кількість товару в окремій партії та обов'язковість підписання відповідачем Специфікації на поставку окремої партії. Строки узгодження сторонами специфікації на поставку товару Договором теж не передбачені. Дані умови також не є обов'язковими і відповідно до актів цивільного законодавства.

Втім, укладаючи спірний Договір сторони дійшли згоди щодо такої істотної умови, як строк поставки товару, визначивши його пунктом 4.1. Договору та поставили цей строк в залежність від дати підписання Специфікації на поставку товару.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживача, якщо інше не передбачено законодавством. У разі якщо сторонами передбачено поставку товарів окремими партіями, строком (періодом) поставки продукції виробничо-технічного призначення є, як правило, квартал, а виробів народного споживання, як правило, - місяць. Сторони можуть погодити в договорі також графік поставки (місяць, декада, доба тощо) (частини друга та четверта статті 267 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що поставка товару здійснюється протягом 30 календарних днів з дати підписання специфікації на поставку партії (партій) товару згідно даного договору (пункт 4.1. Договору).

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, сторонами визначено строк поставки товару та самостійно і вільно обумовлено початок перебігу вказаного строку - з дати підписання сторонами специфікації.

При цьому, Договором не передбачено виникнення у відповідача безумовного обов'язку підписання Специфікації на окрему партію товару і саме у кількості, вказаній позивачем, оскільки підписаною між сторонами 06.01.2016 Генеральною специфікацією до Договору передбачено лише орієнтовний обсяг поставок субстанції Мебгідролін, а у позивача згідно пункту 3.10. Договору відсутнє зобов'язання придбати товар на повну суму 29352664,00 грн., зазначену в пункті 3.1. Договору.

Натомість виходячи зі змісту укладеного між сторонами Договору, кількість та ціна кожної партії товару повинна узгоджуватися сторонами (за взаємною згодою) шляхом підписання специфікації, яка і є однією із підстав для поставки товару.

Однак кількість та ціна окремих партій товару Мебгідролін шляхом підписання спірних специфікацій сторонами не була узгоджена, рахунки на оплату не виставлені, а отже й строк поставки цього товару для відповідача не настав.

Посилання позивача на те, що обов'язок підписати спірні Специфікації повинен бути виконаний відповідачем упродовж семи днів з дня отримання вимог про їх підписання, є необґрунтованим, оскільки термін підписання Специфікації сторонами у Договорі не визначено і не ставиться в залежність від дати їх отримання продавцем.

Вимоги позивача стосуються зобов'язання відповідача підписати специфікацію та поставити визначену в ній самостійно (в односторонньому порядку) кількість товару, що суперечить визначенню умов договору за згодою сторін.

Із матеріалів справи також вбачається, що відповідач не відмовлявся виконувати умови Договору в повній мірі, із врахуванням інтересів сторін, оскільки на виконання умов Договору за перше півріччя 2016 року відповідно до підписаних сторонами Специфікацій, поставив позивачу товар (Мебгідролін) у кількості 2900 кг, що була замовлена покупцем, із 14000 кг, вказаних у Генеральній специфікації.

Більше того, відповідач двічі надавав позивачу рахунки № 355 від 31.10.2016 та № 365 від 08.11.2016 (том 2 аркуші справи 8-9) для здійснення оплати товару у кількості 11100 кг для здійснення платежу, проте позивач оплату товару не здійснив.

Також матеріали справи свідчать про те, що відповідач звертався до позивача з офертою укласти та підписати Додаткову угоду №1 від 11.11.2016, відповідно до якої пропонував домовитись про безумовне виконання зобов'язання покупця придбати товар в повній кількості, визначеній в Генеральній специфікації, а з боку продавця - безумовне зобов'язання поставити товар в повній кількості рівними частинами на протязі грудня-березня 2017 року.

Проте згоди між сторонами щодо цієї угоди не досягнуто. Правова позиція відповідача з цього приводу обґрунтована тим, що ТОВ "Фархім" зацікавлений в виготовленні та постачанні субстанції Мебгідролін позивачу, але за умови закупки цієї субстанції в повному об'ємі згідно Генеральної специфікації до Договору, адже в іншому випадку підприємство несе значні матеріальні збитки при придбанні сировини для виготовлення незначної кількості субстанції Мебгідролін, що підтверджується наявною у справі порівняльною калькуляцією (том 2 аркуш справи 12).

Запропоновані відповідачем обсяги поставки товару за Договором позивачем не прийняті.

Заперечення відповідача проти підписання спірних Специфікацій №№ 12, 13 на поставку субстанції Мебгідролін в кількості, вказаній позивачем, також обґрунтовані тим, що згідно наказу Міністерства охорони здоров'я від 04.10.2016 № 1037 "Про державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарських засобів (медичних імунобіологічних препаратів) та внесення змін до реєстраційних матеріалів", згідно з додатком № 3 до якого, позивач при виготовленні лікарського засобу "Діазолін" вносить зміни до реєстраційних матеріалів, а саме "вводить додаткових виробників АФІ "Мебгідроліну", що на думку відповідача підтверджує відсутність у позивача наміру придбати у відповідача товар у запропонованій останнім кількості.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що закріплено в частині першій статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з вищенаведеного, а також враховуючи те, що кількість товару за спірними Специфікаціями №№12, 13 сторонами самостійно та за взаємною згодою не була погоджена, як то передбачено Договором та положеннями чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а тому колегія суддів апеляційної інстанції повністю погоджуючись із висновками місцевого господарського суду, також дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо зобов'язання відповідача укласти шляхом підписання уповноваженим представником та скріплення печаткою Специфікації № 12 від 15.09.2016 до договору поставки № 85 від 06.01.2016 на поставку позивачу товару Мебгідролін у кількості 900 кг та специфікації № 13 від 15.09.2016 до договору поставки № 85 від 06.01.2016 на поставку позивачу товару Мебгідролін у кількості 900 кг.

З огляду на відсутність передбачених Договором передумов, необхідних для здійснення поставки спірного товару (підписання сторонами специфікації та проведення попередньої оплати в розмірі 100% на підставі рахунку на оплату за відповідну партію товару), колегія суддів апеляційної інстанції також не знаходить правових підстав для задоволення вимог позивача в частині зобов'язання відповідача виконати обов'язок за договором поставки № 85 від 06.01.2016 в натурі шляхом здійснення поставки позивачу товару Мебгідролін у кількості 1800 кг на умовах базису поставки EXW (Франко-завод) - м. Шостка, вул. Щербакова, буд. 1, згідно Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів "Інкотермс" Міжнародної торгової палати у редакції 2010 року.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що відповідач безпідставно ухиляється від погодження спірних Специфікацій і це свідчить про недобросовісну поведінку відповідача, спрямовану на унеможливлення подальшого виконання Договору та є порушенням взятого зобов'язання з поставки товару, зокрема Мебгідроліну.

Проте, відповідні обставини щодо відповідача відносно недобросовісності його поведінки, шляхом надання належних та допустимих доказів не доведені позивачем.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509, частина друга статті 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до норм пункту першого, другого та п'ятого статті 13 Цивільного кодексу України, визначивши межі здійснення цивільних прав, закон встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд; при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов'язків. Таким чином особа не може отримувати переваги від недобросовісної поведінки.

За оцінкою суду апеляційної інстанції відповідач, відповідно до підписаних сторонами специфікацій за перше півріччя 2016 року поставив позивачу товар в кількості 2900 кг з орієнтовної кількості 14000 кг, а також проявляючи ініціативу до укладення додаткової угоди та направлення рахунків на оплату, сприяв виконанню договірних домовленостей, а тому його дії не можна розцінювати, як недобросовісні. Межі здійснення відповідачем цивільних прав, встановлених статтею 13 Цивільного кодексу України, в даному спірному випадку не порушені.

Натомість спонукання до виконання умов Договору у вказаний в позові спосіб, з урахуванням обставин справи та недоведеності факту недобросовісної поведінки відповідача, є безпідставним та спростовується фактичними обставинами справи, що знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та рішенні суду першої інстанції.

Посилання позивача на неможливість виконання ним запланованих обсягів виробництва лікарських засобів не є підставою для спонукання відповідача укласти та підписати спірні специфікації на поставку товару Мебгідролін, оскільки відповідно до статей 42, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Таким чином, позивач при здійсненні підприємницької діяльності має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик. Позивач, як юридична особа, самостійно має розрахувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій, та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

Доводи позивача, з яких подана апеляційна скарга, не спростовують законних та обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, які викладені в оскаржуваному рішенні, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що при розгляді даної справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права та не порушені норми процесуального права, якими закріплено та визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходить при вирішенні даної справи. Наслідком виконання зазначених процесуальних дій є прийняття Господарським судом Сумської області цілком законного та обґрунтованого рішення у даній справі, через що правові підстави для його скасування у суду апеляційної інстанції відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтями 105, 110 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фармак", м. Київ залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Сумської області від 30.01.2017 у справі №920/1072/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Істоміна О.А.