ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2017 року Справа № 923/1440/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Степановій Н.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕПЛАЙ", м. Луцьк

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія", м. Херсон

про стягнення 355 142,26 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, уповн. представник, довіреність від 18.01.2017р.;

від відповідача - ОСОБА_2, уповн. представник, довіреність № 105 від 30.01.2017р.

Обставини справи: справу порушено за позовом ТОВ "АГРОСЕПЛАЙ" (позивач) до ТОВ "Зоотехнологія" (відповідач) з вимогами про стягнення 355 142,26 грн., з яких 294000,00 грн. основного боргу (з оплати товару) та 20 525,74 грн. інфляційних втрат, 3702,93 грн. річних (3%), 36 913,59 грн. пені, нарахованих станом на 01.12.2016р., у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки від 05.01.2016р.

Письмовою заявою від 16.02.2017р. позивач збільшив до 25 028,10 грн. позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат, до 5 077,09 грн. позовні вимоги в частині стягнення річних (3%) та до 49 566,08 грн. позовні вимоги в частині стягнення пені, у зв'язку з донарахуванням відповідачу вказаних втрат, річних, пені станом на 16.02.2017р., залишивши без змін розмір позовних вимог в частині стягнення основного боргу.

Згідно з документом від 05.03.2017р. під назвою "Додаткові пояснення на позовну заяву про стягнення заборгованості", що містить у собі заяву про зміну розміру позовних вимог, позивач збільшив до 5276,88 грн. позовні вимоги в частині стягнення річних (3%), у зв'язку з донарахуванням цих річних відповідачу станом на 03.03.2017р., та зменшив до 43748,84 грн. позовні вимоги в частині стягнення пені, у зв'язку з приведенням розрахунку пені у відповідність до вимог ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Обидві ці заяви позивача про зміну позовних вимог прийнято судом, після чого спір вирішується виходячи з позовних вимог про стягнення 294000,00 грн. основного боргу, 25 028,10 грн. інфляційних втрат, 5 276,88 грн. річних (3 %), 43 748,84 грн. пені.

Відповідач надав відзив, за яким визнав повністю позовні вимоги в частині стягнення 294000,00 грн. основного боргу, а також, надав контррозрахунки заявлених до стягнення інфляційних втрат, річних та пені, в контексті їхніх доданих до позовної заяви та заяви позивача від 16.02.2017р. розрахунків. За останнім з цих контррозрахунків відповідач погоджується з нарахуванням йому позивачем за станом на 16.02.2017р. 41625,14 грн. пені, 25 190,70 грн. інфляційних втрат, 4150,52 грн. річних (а.с.107-111). Доповнення до відзиву містять у собі клопотання відповідача про зменшення, на підставі ст.551 Цивільного кодексу України, неустойки, у зв'язку з різким зниженням обсягів реалізації відповідачем тваринної продукції (м'яса свиней) власного виробництва, через виявлення африканської чуми свиней в населених пунктах ряду областей України. Разом з доповненням до відзиву суду надано документальне підтвердження місцезнаходження комплексів відповідача з виробництва тваринної продукції (м'яса свиней) у с.Віноградове Цюрупинського району Херсонської області та с. Новорайськ Бериславського району Херсонської області, а також, виявлення спалаху африканської чуми свиней в с. Саги Олешківського району Херсонської області, що на відстані 20 км. від одного з вказаних комплексів відповідача, внаслідок чого відповідний комплекс відповідача опинився на межі закритої зони протиепізоотичного нагляду.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні 14.03.2017р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕПЛАЙ" (надалі - позивач) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" (надалі - відповідач) уклали 05.01.2016р. між собою договір поставки № 05/01РІ, на умовах якого позивач зобов'язався поставляти та передавати у власність відповідача товар (переважно, кормові добавки торгової марки "Neovia"), в асортименті, за кількістю та ціною, які вказано у додатках (специфікаціях) до даного договору, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався приймати та оплачувати цей товар позивача в порядку та строки, які вказано у цих самих додатках (специфікаціях) (надалі - договір). Згідно з п. 12.1. договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами договору та дії до 31.12.2016р.

Згідно з специфікацією № 5 від 14.04.2016р. до договору передбачено здійснення позивачем поставки відповідачеві товару загальною вартістю 115 500,00 грн. (з ПДВ) та проведення відповідачем повного розрахунку з позивачем за цей товар протягом одного місяця з моменту отримання товару з товаро-розпорядчими документами.

На підставі видаткової накладної № 67 від 14.04.2016р., згідно довіреності № 324 від 14.04.2016р. відповідача, позивач передав відповідачеві вказаний у специфікації № 5 від 14.04.2016р. до договору товар загальною вартістю 115 500,00 грн. (з ПДВ) (а.с.18,22).

Згідно з специфікацією № 6 від 15.07.2016р. до договору передбачено здійснення позивачем поставки відповідачеві товару загальною вартістю 44 400,00 грн. (з ПДВ) та проведення відповідачем повного розрахунку з позивачем за цей товар протягом одного місяця з моменту отримання товару з товаро-розпорядчими документами.

На підставі видаткової накладної № 151 від 15.07.2016р., згідно довіреності № 608 від 15.07.2016р. відповідача, позивач передав відповідачеві вказаний у специфікації №6 від 15.07.2016р. до договору товар загальною вартістю 44 000,00 грн. (з ПДВ) (а.с.19,23).

Крім того, позивач передав відповідачу товар загальною вартістю 39 000,00 грн. (з ПДВ) на підставі видаткової накладної № 166 від 02.08.2016р., згідно довіреності № 661 від 02.08.2016р. відповідача (а.с.20,24), а також, товар загальною вартістю 110 000,00 грн. (з ПДВ) на підставі видаткової накладної № 189 від 29.08.2016р., згідно довіреності №754 від 29.08.2016р. відповідача (а.с.21,25).

Оплату вказаного у видаткових накладних № 67 від 14.04.2016р., № 151 від 15.07.2016р., № 166 від 02.08.2016р., № 189 від 29.08.2016р. товару позивача, відповідач здійснив частково, сплативши в період з 28.10.2016р. по 02.11.2016р. у загальній сумі 15000,00 грн. (згідно виписок банку (а.с.26-28)), після чого, за обліком позивача, розмір заборгованості відповідача з оплати даного товару складає 294000 грн., що не заперечує й відповідач.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, неврегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний сплатити продавцю повну ціну отриманого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, які (пояснення) на вимогу суду, мають бути викладені письмово. Згідно з ч.1 ст.35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами можуть не доказуватися перед судом, якщо у суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розглядові в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За підтвердження обома сторонами (тобто, за відсутності відповідних заперечень обох сторін) того факту, що після сплати відповідачем на користь позивача 15 000,00 грн. в період з 28.10.2016р. по 02.11.2016р. (згідно виписок банку (а.с.26-28)), розмір заборгованості відповідача з оплати отриманого за видатковими накладними № 67 від 14.04.2016р., № 151 від 15.07.2016р., № 166 від 02.08.2016р., № 189 від 29.08.2016р. товару позивача складає 294 000,00 грн., на підставі наведених положень ч.1 ст.35 ГПК України суд приймає доведеним, без доказування, той факт, що після здійснення відповідачем вказаних платежів на користь позивача розмір заборгованості відповідача з оплати отриманого за видатковими накладними № 67 від 14.04.2016р., № 151 від 15.07.2016р., № 166 від 02.08.2016р., № 189 від 29.08.2016р. товару складає 294000,00 грн.

Згідно з п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за № 168/704 (надалі - Положення), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Аналогічне визначення терміну "первинний документ", а саме, - "документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення", містить у собі ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", в редакціях цієї норми за станом на 05.01.2016р. (дату укладання між сторонами у справі договору поставки) та на 14.04.2016р., 15.07.2016р., 02.08.2016р., 29.08.2016р. (дати здійснення між сторонами у справі поставок товару за цим договором). Згідно з п. 2.2 Положення первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.2.4 Положення обов'язковими реквізитами первинного документу є: найменування підприємства, від імені якого складено документ; назву документа (форми); дату складання документа; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Видаткові накладні № 67 від 14.04.2016р., № 151 від 15.07.2016р., № 166 від 02.08.2016р., № 189 від 29.08.2016р. оформлено у відповідності до вказаних вимог ч.2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.2.4 Положення. Ці накладні підписано сторонами договору, з скріпленням підписів сторін відбитками печаток сторін, при відсутності, зокрема, будь-яких заперечень відповідача щодо якості та/або кількості отриманого від позивача на підставі цих накладних товару. Докази іншого у справі відсутні.

Стосовно товару, який вказаний у видаткових накладних № 67 від 14.04.2016р. та №151 від 15.07.2016р., позивачем, в порядку ст.ст.32-34 ГПК України, поданими суду доказами (Специфікації № 5 від 14.04.2016р. та № 6 від 15.07.2016р. до договору), доведений факт встановлення договором строку для оплати відповідачем вказаного товару протягом одного місяця з моменту отримання товару з товаро-розпорядчими документами. Стосовно ж товару, який вказаний у видаткових накладних № 166 від 02.08.2016р. та № 189 від 29.08.2016р. факту встановлення договором строку для оплати відповідачем такого товару, саме, протягом одного місяця з моменту отримання товару з товаро-розпорядчими документами позивачем, в порядку ст.ст.32-34 ГПК України, поданими суду доказами не доведено. За наявних у справі доказів відповідач, на підставі приписів ч.1 та ч.2 ст.692 Цивільного кодексу України, повинен був сплатити повну вартість вказаного у цих двох накладних товару після прийняття цього товару, відповідно, 02.08.2016р. та 29.08.2016р., та, відповідно, з 03.08.2016р. та з 30.08.2016р. відповідачем прострочено оплату цього товару.

Разом з тим, суд зазначає, що спір вирішується судом, виходячи з вказаного (визначеного) позивачем розміру та обґрунтування позовних вимог. Визначення розміру, фактичного та юридичного обґрунтування позовних вимог є виключним правом позивача. В контексті цього суд зазначає й про виключне право позивача, на власний розсуд, обґрунтовувати заявлені позовні вимоги твердженнями про прострочення відповідачем виконання зобов'язань, у даному випадку щодо оплати товару, з певних календарних дат, які є більш пізніми у часі, ніж підтверджені документально (наявними у справі письмовими доказами) календарні дати прострочення відповідачем зобов'язань перед позивачем. У даному випадку за підтвердження матеріалами даної справи факту прострочення відповідачем оплати отриманого від позивача за видатковою накладною №166 від 02.08.2016р. товару з 03.08.2016р., позивач стверджує, у обґрунтуванні позовних вимог за текстом позовної заяви та згідно доданих до неї розрахунків позовних вимог, про прострочення оплати цього товару з 03.09.2016р. Аналогічні твердження позивача мають місце й стосовно дати прострочення відповідачем оплати отриманого від позивача за видатковою накладною № 189 від 29.08.2016р. товару.

Суд констатує про те, що визначення позивачем у вказаний спосіб календарних дат прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо оплати отриманого від позивача за видатковими накладними № 166 від 02.08.2016р. та № 189 від 29.08.2016р. товару, обєктивно, не призводить та не може призвести до порушення прав та ущемлення інтересів відповідача.

Строки для оплати відповідачем товару позивача, що вказаний у видаткових накладних № 67 від 14.04.2016р., № 151 від 15.07.2016р., № 166 від 02.08.2016р., № 189 від 29.08.2016р., об'єктивно минули.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3 %) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором. Згідно з ч. 1 ст. 230 цього ж Кодексу штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 343 Господарського кодексу України та ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.9.3. договору у випадку порушення встановлених даним договором строків оплати товару відповідач сплачує на користь позивача пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати.

Згідно з п.10.1., п.10.3., п.10.4. договору сторони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання своїх зобов'язань згідно даного договору, якщо таке невиконання є наслідком форс-мажорних обставин, якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання умов даного договору; сторона договору, для якої виникли такі форс-мажорні обставини, зобов'язана не пізніше 5-ти робочих днів після настання цих обставин повідомити у письмовій формі іншу сторону договору про настання таких обставин, з документальним підтвердженням факту їхнього настання, а в іншому випадку, сторона, для якої виникли форс-мажорні обставини, втрачає право посилатися на ці обставини, як на підставу для невиконання договірних зобов'язань.

Поряд з вимогами про стягнення з відповідача 294 000,00 грн. заборгованості з оплати товару за договором позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 25028,10 грн. інфляційних втрат, 5276,88 грн. річних (3 %) та 43748,84 грн. пені (згідно їхніх розрахунків а.с.101-103), нарахованих у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобовязань щодо оплати товару, що вказаний у видаткових накладних № 67 від 14.04.2016р., № 151 від 15.07.2016р., № 166 від 02.08.2016р., № 189 від 29.08.2016р.

Судом перевірено виконані позивачем розрахунки інфляційних втрат, річних (3%) та пені (а.с.102-103), й встановлено, що:

- у розрахунку річних:

1) неправильно, як 184 дні, замість 200 днів, визначено тривалість часового періоду з 16.08.2016р. по 03.03.2017р. (за 200 днів) при нарахуванні річних на 44400,00 грн. заборгованості з оплати вказаного у видатковій накладній від 15.07.2016р. № 151 товару (200 = 16 (у серпні липні 2016р., з 16 по 31 число) + 30 (вересень 2016р.) + 31 (жовтень 2016р.) + 30 (листопад 2016р.) + 31 (грудень 2016р.) + 31 (січень 17р.) + 28 (лютий 2017р.) + 3 (у березні 2017р., з 1 по 3 число);

2) необґрунтовано при нарахуванні річних за 2017 (невисокосний) рік розрахунок виконаний як за високосний рік, виходячи з тривалості року 366 днів;

- у розрахунку інфляційних втрат:

1) внаслідок арифметичної помилки неправильно розрахований як 109,10 %, замість правильного 108,10 % розмір середнього індексу інфляції за період з травня 2016 року по січень 2017 року, у розрахунку інфляційних втрат по заборгованості з оплати вказаного у видатковій накладній від 14.04.2016р. № 67 товару;

2) необґрунтовано не враховано у розрахунку інфляційних втрат по заборгованості з оплати вказаного у видатковій накладній від 14.04.2016р. № 67 товару, здійснене відповідачем часткове погашення даної заборгованості (тобто, інфляційні втрати за часовий період з 15.05.2016р. по 16.02.2016р. нараховані на повну вартість товару за цією накладною, без врахування здійсненої відповідачем в період з 28.10.2016р. по 02.11.2016р. часткової оплати цього товару);

3) необґрунтовано не враховано у розрахунках по всіх чотирьох накладних щомісячний індекс інфляції за лютий 2017р., що становить 101,0 %;

- у розрахунку пені:

1) відсутні арифметичні помилки й, при цьому, розрахунок пені в цілому відповідає положенням п.9.3. договору та приписам ст.ст.193, 230-232 Господарського кодексу України, ст.343 Господарського кодексу України, ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", а також, фактичним обставинам договірних взаємовідносин між сторонами;

2) необґрунтовано при нарахуванні пені за 2017 (невисокосний) рік розрахунок виконаний як за високосний рік, виходячи з тривалості року 366 днів;

3) необґрунтовано, за тверджень позивача про наявність у відповідача строку для оплату товару тривалістю один місяць з дня отримання товару, нарахована пеня за 29.09.2016р. за порушення відповідачем строку оплати товару, що вказаний у видатковій накладній № 189 від 29.08.2016р.

Суд констатує про те, що, нарахування пені за 2017 (невисокосний) рік, як за високосний рік, виходячи з тривалості року 366 днів, об'єктивно, спричинило заниження, а не завищення розміру нарахованої за 2017 рік пені: оскільки, при виконанні розрахунку пені, значення кількості днів у році нарахування пені є множником у знаменнику відповідного дробу, й, чим більшим є значення цього множнику, тим меншим буде результат від ділення, що й становить розмір пені, нарахованої за певний часовий період.

Пеня ж за період з 30.09.2016р. по 03.03.2017р. (за 155 днів) на 110000,00 грн. заборгованості з оплати вказаного у видатковій накладній від 29.08.2016р. № 189 товару складає 13 226,32 грн., з яких 2524,59 грн. пені з 30.09.2016р. по 27.10.2016р. (за 28 днів), 5469,95 грн. пені з 28.10.2016р. по 31.12.2016р. (за 65 днів), 5231,78 грн. пені з 01.01.2017р. по 03.03.2017р. (за 62 дні).

2524,59 грн. = ((110 000,00 грн. х 28 х 2 х 15)/100) / 366

5469,94 грн. = ((110 000,00 грн. х 65 х 2 х 14)/100) / 366

5231,78 грн. = ((110 000,00 грн. х 62 х 2 х 14)/100) / 365

13 226,31 грн. = 2524,59 грн. + 5469,95 грн. + 5231,78 грн.

Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 13 302,18 грн. пені, за порушення строків оплати отриманого за цією накладною товару, замість дійсного розрахованого судом розміру такої пені 13 226,31 грн.

Таким чином, наявність вказаних виявлених судом недоліків у розрахунку пені, об'єктивно, не призвело до заявлення вимог про стягнення з відповідача завищеної за розміром пені.

Також, судом здійснено власні розрахунки вказаних річних та інфляційних втрат, на відповідні суми заборгованості з оплати вказаного у видаткових накладних № 67 від 14.04.2016р., № 151 від 15.07.2016р., № 166 від 02.08.2016р., № 189 від 29.08.2016р. товару, в межах визначених позивачем граничних дат кожного з періодів нарахування цих втрат та річних.

За вчиненим судом розрахунком річних (3 %) встановлено наступне.

1. Річні з 15.05.2016р. по 03.03.2017р. (за 292 дні) на суму заборгованості з оплати вказаного у видатковій накладній від 14.04.2016р. № 67 товару складають у загальній сумі 2623,47 грн., а їхні складові є наступними.

Річні з 15.05.2016р. по 27.10.2016р. (за 166 днів) на 115 500, грн. заборгованості з оплати вказаного у цій самій накладній товару складають 1571,56 грн.

1571,56 грн. = ((115 500,00 грн. х 166 х 3)/100) / 366

Річні з 28.10.2016р. по 30.10.2016р. (за 3 дні) на 110 600, грн. заборгованості з оплати вказаного у цій самій накладній товару складають 27,20 грн

27,20 грн. = ((110 600,00 грн. х 3 х 3)/100) / 366

Річні з 31.10.2016р. по 01.11.2016р. (за 2 дні) на 105 600, грн. заборгованості з оплати вказаного у цій самій накладній товару складають 17,31 грн

17,31 грн. = ((105 600,00 грн. х 2 х 3)/100) / 366

Річні з 02.11.2016р. по 31.12.2016р. (за 60 днів) на 100 600, грн. заборгованості з оплати вказаного у цій самій накладній товару складають 494,75 грн

494,75 грн. = ((100 600,00 грн. х 60 х 3)/100) / 366

Річні з 01.01.2017р. по 03.03.2017р. (за 62 дні) на 100 600, грн. заборгованості з оплати вказаного у цій самій накладній товару складають 512,65 грн

512,65 грн. = ((100 600,00 грн. х 62 х 3)/100) / 365

2623,47 грн. = 1571,56 грн. + 27,20 грн. + 17,31 грн. + 494,75 грн. + 512,64 грн.

2. Річні за період з 16.08.2016р. по 03.03.2017р. (за 200 днів) на 44400,00 грн. заборгованості з оплати вказаного у видатковій накладній від 15.07.2016р. № 151 товару складають 726,45 грн., з них 502,23 грн. річних за період з 16.08.2016р. по 31.12.2016р. (за 138 днів) та 224,22 грн. річних за період з 01.01.2017р. по 03.03.2017р. (за 62 дні).

502,23 грн. = ((44 400,00 грн. х 138 х 3)/100) / 366

224,22 грн. = ((44 400,00 грн. х 62 х 3)/100) / 365

726,45 грн. = 502,23 грн. + 224,22 грн.

3. Річні за період з 03.09.2016р. по 03.03.2017р. (за 182 дні) на 39 000,00 грн. заборгованості з оплати вказаного у видатковій накладній від 02.08.2016р. № 166 товару складають 582,35 грн., з них 383,61 грн. річних за період з 03.09.2016р. по 31.12.2016р. (за 120 днів) та 198,74 грн. річних за період з 01.01.2017р. по 03.03.2017р. (за 62 дні).

383,61 грн. = ((39 000,00 грн. х 120 х 3)/100) / 366

198,74 грн. = ((39 000,00 грн. х 62 х 3)/100) / 365

582,35 грн. = 383,61 грн. + 198,74 грн.

4. Річні за період з 30.09.2016р. по 03.03.2017р. (за 152 дні) на 110000,00 грн. заборгованості з оплати вказаного у видатковій накладній від 29.08.2016р. № 189 товару складають 1399,07 грн., з них 838,52 грн. річних за період з 30.09.2016р. по 31.12.2016р. (за 93 дні) та 560,55 грн. річних за період з 01.01.2017р. по 03.03.2017р. (за 62 дні).

838,52 грн. = ((110 000,00 грн. х 93 х 3)/100) / 366

560,55 грн. = ((110 000,00 грн. х 62 х 3)/100) / 365

1399,07 грн. = 838,52 грн. + 560,55 грн.

Загальна сума річних за усіма чотирма вказаними накладними складає 5331,34 грн.

5331,34 грн. = 2623,47 грн. + 726,45 + 582,35 грн. + 1399,07 грн.

Таким чином, розмір заявлених позивачем до стягнення з відповідача річних (3 %), а саме, 5276,88 грн., не перевищує 5331,34 грн. - дійсного, розрахованого судом, розміру таких річних.

За вчиненим судом розрахунком інфляційних втрат встановлено наступне.

1.1. Інфляційні втрати за період з 15.05.2016р. по 03.03.2017р. на суму заборгованості з оплати вказаного у видатковій накладній від 14.04.2016р. № 67 товару мають бути розраховані виходячи з того, що з 15.05.2016р. по 27.10.2016р. мала місце заборгованість в розмірі 115500,00 грн. з оплати цього товару, з 28.10.2016р. по 30.10.2016р. мала місце заборгованість в розмірі 110 600,00 грн. з оплати цього товару, з 31.10.2016р. по 01.11.2016р. мала місце заборгованість в розмірі 105 600,00 грн. з оплати цього товару, з 02.11.2016р. по 03.03.2017р. мала місце заборгованість в розмірі 100600,00 грн. з оплати цього товару. З урахуванням роз'яснень за п.3.1., п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" та згідно листа Верховного суду України від 03.04.1997р. №62-97р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" інфляційні втрати на суму заборгованості з оплати вказаного у видатковій накладній від 14.04.2016р. № 67 товару мають бути нараховані:

- з 15.05.2016р. по 27.10.2016р. на 115 500,00 грн. заборгованості;

- з 02.11.2016р. по 03.03.2017р. на 100 600,00 грн. заборгованості.

Середній індекс інфляції за період з 15.05.2016р. по 27.10.2016р. має розраховуватися шляхом множення щомісячних, з травня 2016 року та по жовтень 2016 року, індексів інфляції. За вчиненим судом розрахунком встановлено, що середній індекс інфляції в період з 15.05.2016р. по 27.10.2016р., після округлення отриманого в результаті значення середнього індексу інфляції 1,041276 до тисячних, складає 1,041. Це значення середнього індексу інфляції розраховано судом шляхом множення щомісячних, починаючи з травня 2016 року та по жовтень 2016 року, індексів інфляції за вказаний період часу.

1,041 = (1,001 х 0,998 х 0,999 х 0,997 х 1,018 х 1,028)

Сума інфляційного збільшення 115500,00 грн. заборгованості період з 15.05.2016р. по 27.10.2016р. становить 4735,50 грн.

4735,50 грн. = 115 500,00 грн. х 1,041 - 115 500,00 грн.

Середній індекс інфляції за період з 02.11.2016р. по 03.03.2017р. має розраховуватися шляхом множення щомісячних, з листопада 2016 року та по лютий 2017 року, індексів інфляції. За вчиненим судом розрахунком встановлено, що середній індекс інфляції в період з 02.11.2016р. по 03.03.2017р., після округлення отриманого в результаті значення середнього індексу інфляції 1,048845 до тисячних, складає 1,049. Це значення середнього індексу інфляції розраховано судом шляхом множення щомісячних, починаючи з листопада 2016 року та по лютий 2017 року, індексів інфляції за вказаний період часу.

1,049 = (1,018 х 1,009 х 101,1 х 101,0)

Сума інфляційного збільшення 100 600,00 грн. заборгованості період з 02.11.2016р. по 03.03.2017р. становить 4929,40 грн.

4929,40 грн. = 100 600,00 грн. х 1,049 - 100 600,00 грн.

Загальна сума інфляційних втрат за період з 15.05.2016р. по 03.03.2017р. на суму заборгованості з оплати вказаного у видатковій накладній від 14.04.2016р. № 67 складає 9664,90 грн. ( 9664,90 грн. = 4 735,50 грн. + 4 929,40 грн.)

1.2 Сума інфляційного збільшення 44 400,00 грн. заборгованості з оплати вказаного у видатковій накладній від 15.07.2016р. № 151 товару, за період з 16.08.2016р. по 03.03.2017р. складає 4173,60 грн.

За розрахунком суду середній індекс інфляції в період з 16.08.2016р. по 03.03.2017р., після округлення отриманого в результаті значення середнього індексу інфляції 1,094328 до тисячних, складає 1,094. Це значення середнього індексу інфляції розраховано судом шляхом множення щомісячних, починаючи з серпня 2016 року та по лютий 2017 року, індексів інфляції за вказаний період часу.

1,094 = (0,997 х 1,018 х 1,028 х 1,018 х 1,009 х 101,1 х 101,0)

4173,60 грн. = 44 400,00 грн. х 1,094 - 44 400,00 грн.

1.3 Сума інфляційного збільшення 39 000,00 грн. заборгованості з оплати вказаного у видатковій накладній від 02.08.2016р. № 166 товару, за період з 03.09.2016р. по 03.03.2017р. складає 3822,00 грн.

За розрахунком суду середній індекс інфляції в період з 03.09.2016р. по 03.03.2017р., після округлення отриманого в результаті значення середнього індексу інфляції 1,097620 до тисячних, складає 1,098. Це значення середнього індексу інфляції розраховано судом шляхом множення щомісячних, починаючи з вересня 2016 року та по лютий 2017 року, індексів інфляції за вказаний період часу.

1,098 = (1,018 х 1,028 х 1,018 х 1,009 х 101,1 х 101,0)

3 822,00 грн. = 39 000,00 грн. х 1,098 - 39 000,00 грн.

1.4. Сума інфляційного збільшення 110000,00 грн. заборгованості з оплати вказаного у видатковій накладній від 29.08.2016р. № 189 товару, з 30.09.2016р. по 03.03.2017р. складає 8580,00 грн.

За розрахунком суду середній індекс інфляції в період з 30.09.2016р. по 03.03.2017р., після округлення отриманого в результаті значення середнього індексу інфляції 1,097620 до тисячних, складає 1,078. Це значення середнього індексу інфляції розраховано судом шляхом множення щомісячних, починаючи з жовтня 2016 року та по лютий 2017 року, індексів інфляції за вказаний період часу.

1,078 = (1,028 х 1,018 х 1,009 х 101,1 х 101,0)

8580,00 грн. = 110 000,00 грн. х 1,078 110 000,00 грн.

Загальна сума інфляційних втрат за усіма чотирма накладними складає 26240,50 грн.

26240,50 грн. = 9664,90 грн. + 4173,60 грн. + 3822,00 грн. + 8580,00 грн.

Таким чином, розмір заявлених позивачем до стягнення з відповідача інфляційних втрат, а саме, 25028,10 грн., не перевищує 26 240,50 грн. - дійсного, розрахованого судом, розміру таких інфляційних втрат.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх належних заходів для невиконання (або неналежного виконання) господарського зобов'язання. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто, надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 3 ст. 219 Господарського кодексу України якщо порушенню зобов'язання сприяли дії (бездіяльність) другої сторони у зобов'язанні, суд має право зменшити розмір відповідальності або звільнити відповідача від відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В якості фактичних обставин, з якими відповідачем пов'язується наявність підстав для зменшення судом неустойки (у даному спорі це пеня в розмірі 43748,84 грн.), відповідачем вказано, що відповідач є сільгоспвиробником, має два комплекси для розведення свиней та, що у зв'язку з різким зниженням обсягів реалізації тваринної продукції, внаслідок виявлення африканської чуми свиней в населених пунктах ряду областей України, відповідач не мав можливості своєчасно та в повному обсязі розрахуватися з позивачем.

Наявність у відповідача двох комплексів з виробництва тваринної продукції (м'яса свиней), у с. Віноградове Цюрупинського району Херсонської області та с. Новорайськ Бериславського району Херсонської області, підтверджується наданими суду копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Факти виявлення з другого півріччя 2016 року на території різних областей України спалахів африканської чуми свиней, а також, факт виявлення наприкінці січня 2017 року спалаху африканської чуми свиней в с. Саги Олешківського (колишнього Цюрупинського) району Херсонської області, що на відстані 20 км. від одного з вказаних комплексів відповідача, внаслідок чого відповідний комплекс відповідача опинився на межі закритої зони протиепізоотичного нагляду, підтверджується наданими відповідачем до суду розпорядженнями компетентних державних органів та листуванням між цими органами та відповідачем.

Суд зазначає про те, що твердження про зниження обсягів реалізації відповідачем продукції тваринництва власного виробництва (м'яса свинячого), внаслідок виявлення в Україні численних спалахів африканської чуми свиней, не підтверджено відповідачем, в порядку ст.ст.32-34 ГПК України, поданими суду доказами. Так, суду не надано будь-якого документального підтвердження (бухгалтерських довідок та звітів тощо) щодо обсягів реалізації відповідачем продукції тваринництва власного виробництва (м'яса свинячого) до виявлення в України спалахів вказаної хвороби тварин та після її виявлення, а також, відмови традиційних покупців продукції відповідача від придбання його продукції в період починаючи з другого півріччя 2016 року, у зв'язку із виявленням в України спалахів вказаної хвороби тварин. Про вказані наявні у другому півріччі 2016 року обставини відповідач не повідомляв позивачеві, в порядку п.10.3. договору, у зв'язку з чим, в порядку п.10.4. договору, втратив право посилатися на ці обставини, як на підставу для невиконання договірних зобов'язань. При цьому, за п.10.2 договору та за законом, власне, відсутність у боржника необхідних коштів для розрахунків не є надзвичайною і невідворотною обставиною, яка унеможливлює застосування до відповідача (боржника) заходів відповідальності за порушення договірних зобов'язань. Крім того, порушення відповідачем строків оплати товару позивача мало місце починаючи з травня 2016 року, тобто, до періоду виявлення в Україні спалахів вказаної хвороби тварин (друге півріччя 2016 року), згідно поданих відповідачем до суду відповідних доказів.

Разом з тим, з адресованого відповідачеві листа від 31.01.2017р. № 01-22/74 Управління Держпродспоживслужби в Цюрупинському районі Херсонської області слідує, що за станом на 31.01.2017р. у безпосередній близькості від місця розташування тваринницького господарства відповідача був виявлений спалах африканської чуми свиней, що об'єктивно спричинило посилення карантинного режиму у вказаній місцевості та необхідність суворого дотримання "закритого режиму" роботи комплексу відповідача з виробництва тваринної продукції (м'яса свиней) у с. Віноградове Олешківського (колишнього Цюрупинського) району Херсонської області (а.с.112-120, 131-132), з метою збереження наявного на даному комплексі поголів'я тварин. Дані, надзвичайні та невідворотні за своїм характером обставини, що мали місце з 31.01.2017р., об'єктивно не могли не впливати на господарську діяльність відповідача з виробництва м'яса свинячого на комплексі відповідача з виробництва тваринної продукції у с. Віноградове Цюрупинського району Херсонської області, утруднюючи таку господарську діяльність відповідача. Відповідно, за висновком суду вказані обставини, що існували в період починаючи з 31.01.2017р. мали, відносно господарської діяльності відповідача з виробництва м'яса свинячого на зазначеному комплексі, характер форс-мажорних обставин, існування яких може бути підставою для часткового звільнення відповідача від відповідальності в період починаючи з 31.01.2017р. за порушення договірних зобов'язань у вигляді пені.

Додатково суд зазначає, що згідно з п.12.1. договору даний договір припинив свою дію з 31.12.2016р., й, відповідно, після вказаної дати відповідач не зобов'язаний дотримуватися його положень п.10.3. та п.10.4.

Нарахування пені в період з 31.01.2017р. мало місце по 3-х накладних (а.с.101-102):

- по видатковій накладній № 151 від 15.07.2016р. пеня нараховувалася, зокрема, з 31.01.2017р. по 15.02.2017р.;

- по видатковій накладній № 166 від 02.08.2016р. пеня нараховувалася, зокрема, з 31.01.2017р. по 02.03.2017р.;

- по видатковій накладній № 189 від 29.08.2016р. пеня нараховувалася, зокрема, з 31.01.2017р. по 03.03.2017р.

Розмір нарахованої за період з 31.01.2017р. по 15.02.2017р. (за 16 днів) пені за прострочення оплати товару загальною вартістю 44 400,00 грн., який вказаний № 151 від 15.07.2016р. складає 544,96 грн.

544,96 грн. = ((44 400,00 грн. х 2 х 14 % х 16 днів)/100 %) / 365 днів

Розмір нарахованої за період з 31.01.2017р. по 02.03.2017р. (за 31 день) пені за прострочення оплати товару загальною вартістю 39 000,00 грн., який вказаний № 166 від 02.08.2016р. складає 927,45 грн.

927,45 грн. = ((39 000,00 грн. х 2 х 14 % х 31 день)/100 %) / 365 днів

Розмір нарахованої за період з 31.01.2017р. по 03.03.2017р. (за 32 дні) пені за прострочення оплати товару загальною вартістю 110 000,00 грн., який вказаний № 189 від 29.08.2016р. складає 2 700,27грн.

2 700,27 грн. = ((110 000,00 грн. х 2 х 14 % х 32 дні)/100 %) / 365 днів

Загальний розмір нарахованої позивачем відповідачеві в період з 31.01.2017р. пені складає 4172,68 грн.

4172,68 грн. = 544,96 грн. + 927,45 грн. + 2 700,27грн.

З урахуванням наведеного, суд зменшує розмір нарахованої позивачем відповідачеві за періоди починаючи з 31.01.2017р. по вказані позивачем граничні дати періодів нарахування пені на відповідні суми заборгованості (оскільки, у справі відсутні докази припинення дії відносно відповідача обставин, що стали підставою для зменшення розміру пені, раніше у часі за вказані у розрахунках позивача граничні дати нарахування цієї пені), що є складовою заявленої до стягнення з відповідача 43748,84 грн. пені, на 4100,00 грн., а саме, з 4172,68 грн. до 72,68 грн., як наслідок розмір пені, що підлягає стягненню х відповідача за даним судовим рішенням, відповідно, зменшується на 4100,00 грн. та складає 39 648,84 грн.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з роз'ясненнями за п.4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарський суд на підставі п.3 ст. 83 ГПК України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Позов задовольняється у повному обсязі, й тому судовий збір повністю, у сумі 5520,81 грн., має бути покладений на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Зоотехнологія" (місцезнаходження: 73025, Херсонська область, м. Херсон, вул. Тираспольська, буд.31, офіс 409; ідентифікаційний код юридичної особи 32853429) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕПЛАЙ" (місцезнаходження: 43000, Волинська область, м. Луцьк, проспект Президента Грушевського, буд.30; ідентифікаційний код юридичної особи 36770782) 294 000 (двісті дев'яноста чотири тисячі) грн. 00 коп. заборгованості з оплати товару, 25 028 (двадцять п'ять тисяч двадцять вісім) грн. 10 коп. інфляційних втрат, 5 276 (п'ять тисяч двісті сімдесят шість) грн. 88 коп. річних, 39 648 (тридцять дев'ять тисяч шістсот сорок вісім) грн. 84 коп. пені та 5 520(п'ять тисяч п'ятсот двадцять) грн. 81 коп. компенсації по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 27.03.2017р.

Суддя К.В. Соловйов