РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017Справа №910/17734/15
За позовом Київської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оска-1"

третя особа Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради

про зобов'язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

від прокуратури - Скляр Д.Ю. (представник за посвідченням);

від позивача - Глобенко Л.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Дудник С.В. (представник за довіреністю);

від третьої особи - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, третя особа - Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оска-1» про зобов'язання останнього звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,3 га (обліковий номер 62:701:027) по вул. Оноре де Бальзака (вздовж лінії руху трамваю) у Деснянському районі м. Києва (нормативно грошова оцінка якої складає 4 348 319,23 грн.), що використовується під розміщення автостоянки та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан.

Позов мотивований тим, що, відповідач усупереч вимогам закону використовує спірну земельну ділянку без правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим вказана земельна ділянка відповідно до вимог ст. 212 Земельного кодексу України підлягає звільненню та поверненню власнику з приведенням її у придатний для використання стан.

В подальшому, у поданих письмових поясненнях прокуратурою зазначено, що спірна земельна ділянка 0,3 га, по вул. Оноре де Бальзака у Деснянському районі м. Києва (яка є частиною земельної ділянки площею 1,5515 за вказаною адресою з обліковим номером 62:701:027) підлягає звільненню та поверненню власнику з проведенням її у придатний для використання стан шляхом знесення та демонтажу паркану (огорожі).

У поданих до суду запереченнях на позовну заяву Відповідач стверджує, що спірна земельна ділянка вже була предметом судового розгляду в Господарському суді міста Києва (справа №910/18629/13), оскільки спірна земельна ділянка у справі №910/17734/15 у розмірі 0,3 га є частиною спірної земельної ділянки по справі №910/18629/13 у розмірі 0,63 га., котра на даний час повністю звільнена на користь громади Деснянського району у придатному для використання стані на підставі рішення суду №910/910/18629/13 та не використовується відповідачем, відповідач просив припинити провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 80 ГПК України.

Київська міська рада у поданих до суду письмових поясненнях підтримала позовні вимоги з підстав зазначених прокурором у позові.

Третя особа також у наданих письмових поясненнях просила задовольнити позов прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради. Зокрема зазначила, що правовстановлюючих документів на земельну ділянку по вул. Оноре де Бальзака у Деснянському районі м. Києва до 01.01.2013 в Департаменті земельних ресурсів не зареєстровано, рішення про надання зазначеної земельної ділянки у власність чи користування ТОВ «Оска-1» Київська міська рада, як єдиний розпорядник земель комунальної власності міста Києва, не приймала.

Прокурор заперечив проти того факту, що спірна земельна ділянка є частиною земельної ділянки у розмірі 0,63 га, яка була предметом розгляду справи №910/18629/13.

Ухвалою суду від 17.05.2016 призначено по справі №910/17734/15 судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Експертно-дослідній службі України та зупинено провадження у справі. На вирішення експерта поставлено наступне питання чи є земельна ділянка площею 0,3 га, яка знаходиться за адресою: по вул. Оноре де Бальзака (вздовж лінії руху трамваю) у Деснянському районі м. Києва (обліковий номер 62:701:027) частиною земельної ділянки площею 0,63 га.

13.01.2017 від Експертно-дослідної служби України надійшли матеріали справи №910/17734/15 та лист про повернення матеріалів справи без виконання експертизи у зв'язку з відсутністю оплати призначеної експертизи.

Ухвалою суду від 16.01.2017 поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи на 14.02.2017.

В судовому засіданні 14.02.2017 оголошено перерву до 28.02.2017.

28.02.2017 через відділ діловодства суду від представника третьої особи надійшло клопотання розглянути справу без участі представника третьої особи та позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні 28.02.2017 року представники прокуратури та позивача позовні вимоги підтримали та дали пояснення по суті спору.

У судовому засіданні 28.02.2017 представник відповідача проти позовних вимог заперечив, дав пояснення по суті спору та просив суд припинити провадження у справі на підставі п. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Відповідно до п. 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" припинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини другої статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

За приписами п. 3.12. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом розгляду справи №910/18629/13 були позовні вимоги про звільнення земельної ділянки площею 0,63 га по вул. Бальзака 16-18 у Деснянському районі м. Києва (нормативна грошова оцінка якої складає 12.063.555 грн.), що використовується під розміщення автостоянки, повернути її Київській міській раді та привести у придатний для використання стан.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що земельна ділянка, розташована за адресою: м. Київ, вул. Бальзака, 16-18, використовується Товариством з обмеженою відповідальністю "Оска-1" без належної та достатньої правової підстави.

Предметом розгляду даної справи є зобов'язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,3 га (обліковий номер 62:701:027) по вул. Оноре де Бальзака (вздовж лінії руху трамваю) (нормативно грошова оцінка якої складає 4 348 319,23 грн.) у Деснянському районі м. Києва, що використовується під розміщення автостоянки та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний для використання стан.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач усупереч вимогам закону використовує спірну земельну ділянку без правовстановлюючих документів, земельна ділянка 0,3 га. Оноре де Бальзака у Деснянському районі м. Києва (яка є частиною земельної ділянки площею 1,5515 за вказаною адресою з обліковим номером 62:701:027), підлягає звільненню та поверненню власнику з проведенням її у придатний для використання стан шляхом знесення та демонтажу паркану (огорожі).

За встановлених обставин справи, предметом спору у даній справі є звільнення зайнятої земельної ділянки площею 0,3 га, яка є частиною земельної ділянки площею 1,5515 га (обліковий код 62:701:027) по вул. Оноре де Бальзака у Деснянському районі м. Києва, проте предметом спору у справі №910/18629/13 була інша земельна ділянка (0,65 га), яка є частиною земельної ділянки площею 1,5012 га (обліковий код 62:701:028), про що також свідчать план-схема земельних ділянок, акти обстеження земельної ділянки від 08.04.2015 №442/03, від 18.11.2015 №866/13, від 28.01.2016 №16-0162-03, від 01.02.2016 №16-0172-06, дані міського земельного кадастру.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для припинення провадження у справі 910/17734/15 на підставі п. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки предметом розгляду даної справи та справи №910/18629/13 є різні земельні ділянки, а відтак позовні вимоги у судовій справі №910/18629/13 мають інший предмет та ґрунтуються на інших підставах.

З урахуванням особливостей розгляду спору, спір вирішено у відповідності до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, у впродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Розпорядження землями комунальної власності м. Києва, в тому числі надання земельних ділянок у власність чи у користування, у відповідності до ст. 9 Земельного кодексу України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» відноситься до виключних повноважень Київської міської ради як колегіального органу.

Отже, єдиною підставою набуття права власності чи права користування земельними ділянками комунальної власності в м. Києві для громадян та юридичних осіб є відповідне рішення Київської міської ради.

Відповідно до ст. 189 Земельного кодексу України, ст. 20 Закону України «Про охорону земель» самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Повноваження щодо здійснення самоврядного контролю за додержанням земельного законодавства, використанням та охороною земель в м. Києві відповідно до рішення Київської міської ради від 29.09.2003 №16/890 «Про Порядок здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель і Києві» покладено на Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Самоврядний контроль за використанням і охороною земель полягає у забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства та включає правові, економічні і соціальні заходи, спрямовані на додержання вимог земельного законодавства (п. 1.5. Порядку здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель у м. Києві).

Пунктом 2 Положення про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), який є додатком до рішення Київської міської ради № 182/342 від 19.12.2002 року встановлено, що основним завданням Департаменту, зокрема, є здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель відповідно до повноважень, делегованих Київською міською радою, а також координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель у межах функцій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до п. 3 Положення про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департамент відповідно до визначених галузевих повноважень виконує, зокрема, такі завдання:

- здійснює самоврядний контроль за додержанням власниками землі та землекористувачами земельного законодавства, встановленого режиму використання земель усіх форм власності відповідно до їхнього цільового призначення та умов надання, відповідно до повноважень, делегованих Київською міською радою;

- виявляє землі, що використовуються не за цільовим призначенням та з порушенням установлених законодавством вимог.

У відповідності з положеннями п. 10 рішення Київської міської ради "Про забезпечення недопущення самочинного будівництва та самовільного зайняття земельних ділянок" №317/1182 від 02.04.2015 року, у разі виявлення факту самовільного зайняття земельної ділянки Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) слід забезпечити складання акта про виявлені порушення.

Так, Департаментом земельних ресурсів проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства земельної ділянки площею 0,3 га по вул. Оноре де Бальзака у Деснянському районі м. Києва (обліковий код 62:701:027) за результатами якої складено акт обстеження земельної ділянки від 08.04.2015 №441/03.

З акту від 08.04.2015 №441/03 вбачається, що під час обстеження земельної ділянки за вказаною адресою було встановлено, що земельна ділянка (обліковий номер ділянки 62:701:027) по вул. Оноре де Бальзака у Деснянському районі м. Києва, площею 1,5515 га обліковується, як землі не надані у власність чи користування. Під час обстеження земельної ділянки встановлено, що документи, що посвідчують право власності (користування) земельною ділянкою, передбачені ст. 126 Земельного кодексу України, в Департаменті земельних ресурсів не зареєстровані. На території земельної ділянки, яка використовується Товариством з обмеженою відповідальністю "Оска-1", орієнтовною площею 0,3 га влаштований огороджений майданчик для зберігання транспортних засобів (розміщення автостоянки). За поданням Департаменту земельних ресурсів рішення щодо передачі зазначеної земельної ділянки у власність (користування) Київська міська рада не приймала.

Згідно наявних в матеріалах справи даних міського земельного кадастру земельна ділянка код ділянки 62:701:027 за адресою: вул. Оноре де Бальзака у Деснянському районі м. Києва площею 1,5515 га обліковується як землі, не надані у власність чи користування.

Також, в матеріалах справи наявні акти обстеження земельної ділянки від 08.04.2015 №442/03, від 18.11.2015 №866/13, від 28.01.2016 №16-0162-03, від 01.02.2016 №16-0172-06.

Судом встановлено, що акти від 08.04.2015 №442/03, від 01.02.2016 №16-0172-03 свідчать про обстеження земельної ділянки за адресою: вул. Оноре де Бальзака у Деснянському районі м. Києва, обліковий номер 62:701:028. Акти обстеження земельної ділянки від 18.11.2015 №866/13, від 28.01.2016 №16-0162-03 стосуються обстеження земельної ділянки, за адресою: вул. Оноре де Бальзака у Деснянському районі м. Києва, обліковий номер 62:701:027.

Як вбачається з матеріалів справи, в актах обстеження земельної ділянки від 18.11.2015 №866/13 від 28.01.2016 №16-0162-03 встановлено, що спірна земельна площею 0,3 га за адресою: вул. Оноре де Бальзака у Деснянському районі м. Києва є частиною земельної ділянки площею 1,5515 га за вказаною адресою з обліковим номером (62:701:027), обліковується як землі, не надані у власність чи користування з фактичним використанням під розміщення та експлуатацію автостоянки, на час проведення обстеження огороджена парканом, доступ на територію перегороджений парканами. На території спірної ділянки розміщена споруда площею 0,004 га (будівля охорони), на час проведення обстеження земельна ділянка звільнена від транспортних засобів. За поданням Департаменту земельних ресурсів рішення щодо передачі зазначеної земельної ділянки у власність (користування) Київська міська рада не приймала. Інформація про оформлення речового права на земельну ділянку в Департаменті земельних ресурсів відсутня.

Крім того, прокурор зазначає, що місцевою прокуратурою здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003884 від 04.04.2015 за ст.197-1 Кримінального Кодексу України (самовільне зайняття земельної ділянки по вул. Оноре де Бальзака). В рамках зазначеного кримінального провадження старшим слідчим Управління поліції у Деснянському районі Головного управління Національної поліції в міст Києві Козлюком М.В. за участю головного спеціаліста відділу землеустрою та моніторингу земель Деснянського району Іванової В.П. складено протокол огляду місця події від 27.01.2016 з застосуванням технічних засобів.

Об'єктом огляду є ділянка місцевості по вул. Бальзака в м. Києві, з описом двох земельних ділянок - спірної земельної ділянки площею 0,3 га та суміжної з нею земельної ділянки площею 0,65 га по вул. Бальзака, у Деснянському районі м. Києва.

Відповідно до вказаного протоколу огляду, фотофіксації до нього, на земельній ділянці, по вул. Оноре де Бальзака в м. Києві, та яка є предметом спору у даній справі на час огляду, транспортних засобів не встановлено, однак доступ до неї обмежений бетонним парканом та металевими воротами, ліворуч від заїзду на земельній ділянці розташована двоповерхова будівля з вікнами та дверима.

Тобто, ТОВ «Оска 1» самовільно, без оформлення передбачених ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України документів, займає та використовує земельну ділянку площею 0,3 га по вул. Оноре де Бальзака у Деснянському районі м. Києва, що становить частину території земельної ділянки площею 1,5515 га (обліковий код 62:701:027).

Самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними (ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель").

Відповідно до п. 3.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011, відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарським судам необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Господарським судам у вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені датського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За умовами ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону (ч. 1 ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Частиною 2 ст. 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Положеннями ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У статті 21 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначені документи, що можуть би отримані заявником за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав складаються рішення державного реєстратора та інформація з Державного реєстру прав, які надаються в електронній та (за бажанням заявника) в паперовій формі.

Пунктом 2 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (в редакції станом на момент звернення до суду), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 N703 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 N1156), встановлено, що інформація з Державного реєстру прав надається державним реєстратором прав на нерухоме майно органу державної реєстрації прав у формі витягу, інформаційної довідки та виписки.

Отже, документом, який свідчить про наявність права власності на нерухоме майно, зокрема й земельну ділянку, є інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер (ч. ч. 8, 9 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Таким чином, право на землю реалізується шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Визначений законодавством порядок набуття права на землю передбачає, зокрема, отримання заявником дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, рішення компетентного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або про затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також про передання у власність чи користування (оренду) визначеної земельної ділянки заявникові, та отримання документів, що посвідчують права заявника на визначену земельну ділянку. Усі перелічені документи можуть свідчити або про вжиття особою заходів до оформлення права на земельну ділянку або про завершення оформлення такого права в установленому законодавством порядку.

Одночасно при розгляді справи по суті, судом враховано, що з листа від 06.08.2015 №102/02/37-7514 Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація вказує, на те, що в адміністрації відсутня інформація щодо укладення договорів між КП «Деснянськпарксервіс» та ТОВ «Оска-1» на використання земельної ділянки по вул. Бальзака, вздовж лінії швидкісного трамваю, під влаштування автостоянки.

У листі від 07.08.2015 №2223 КП «Київтранспарксервіс» зазначив, що 07.12.2011 між КП «Київтранспарксервіс» та ТОВ «Оска-1» був укладений лише один договір №ДНП-2011-12/22.

Щодо вказаних обставин судом встановлено, що в рішенні Господарського суду міста Києва від 25.03.2015 року у справі №910/18629/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 12.08.2015 року, досліджено вказаний договір та встановлено, що вказаний договір №ДНП-2011-12/22 від 07.12.2011 закінчив свою дію 31.12.2012, відповідач нового договору з КП «Київтранспарксервіс» не уклав.

Крім того, зазначеними вище судовими рішеннями встановлено, що право оренди Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації на земельні ділянки, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, вздовж лінії швидкісного трамваю (Троєщина-Осокорки) закінчилось 16.12.2008 та поновлене у встановленому законодавством не було.

Щодо наявного у матеріалах справи договору №81 від 31.12.2012, то у рішенні суду від 25.03.2015 №910/18629/13 також встановлено, що на момент укладення договору № 81 Деснянська районна у м. Києві державна адміністрація не була власником або уповноваженою ним особою, у зв'язку з чим КП «Деснянськпарксервіс», як комунальне підприємство Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, не мала права передавати спірну земельну ділянку в оренду відповідачу.

Крім того, згідно з п. 1.2 рішення Київської міської ради "Про ліквідацію районних комунальних підприємств з паркування транспортних засобів" від 27.10.2011 № 377/6593, було прийнято рішення про ліквідацію комунального підприємства "ДЕСНЯНСЬКПАРКСЕРВІС". Пунктом 4 вказаного вище рішення було вирішено районним в місті Києві державним адміністраціям передати до комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТРАНСПАРКСЕРВІС" та закріпити за ним на праві господарського відання майно підприємств, зазначених у пункті 1 цього рішення, що залишиться після процедури ліквідації.

Окрім того, як встановлено у рішенні Господарського суду міста Києва від 25.03.2015 року у справі №910/18629/13, виконуючим обов'язків голови Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації 27.02.2013 була надана нотаріально посвідчена згода, зареєстрована в реєстрі за № 11-118, на припинення права користування земельними ділянками по вул. Бальзака вздовж лінії швидкісного трамваю (кадастрові номери 62:701:002, 62:701:003, 62:701:005, 62:701:006, 62:701:007, 62:701:008, 62:701:009, 62:701:017, 62:701:018, 62:701:019, 62:701:025, 62:701:026, 62:701:027, 62:701:028, 62:701:029, 62:701:030), які відповідно до рішення Київської міської ради від 28.03.2002 року №380-1/1814 були надані в оренду Деснянській районній у м. Києві державній адміністрації на користь Комунального підприємства "Київтранспарксервіс".

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Аналогічну позицію щодо преюдиціальної дії рішень суду наведено у п.2.6 Постанови №18 від 26.12.2011 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Преюдиціальність - це обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2015 року у справі №910/18629/13, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.06.2015 року, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 12.08.2015 року має преюдиціальне значення, а встановлені в ньому факти повторного доведення не потребують.

Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, належних та допустимих доказів, які б посвідчували право власності або право користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: вул. Оноре де Бальзака у Деснянському районі м. Києва площею 0,3 га з обліковим номером 62:701:027, відповідач суду не надав. Рішення про надання спірної земельної ділянки у власність чи користування ТОВ «Оска-1» Київська містка рада, як єдиний розпорядник земель комунальної власності міста не приймала. Матеріали справи зворотного не містять, в той час, як відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, і відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача про добровільне звільнення спірної ділянки за відсутності надання жодних доказів на підтвердження вказаних обставин та доведеності своїх позовних вимог прокуратурою. Факт самовільного зайняття відповідачем спірної земельної ділянки підтверджується вищезазначеними актами обстеження земельної ділянки.

За змістом ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із способів захисту порушеного права названою статтею передбачено відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Таким чином, особа, що використовувала земельну ділянку з порушенням прав власника або землекористувача, повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан (а точніше у попередній стан), включаючи знесення будинків, будівель і споруд за власний кошти.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога заступника прокурора Деснянського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради про звільнення земельної ділянки, що розташована за адресою: вул. Оноре де Бальзака у Деснянському районі м. Києва площею 0,3 га з обліковим номером 62:701:027, яка використовується Товариством з обмеженою відповідальністю "Оска-1" та повернення власнику з приведенням її у придатний для використання стан шляхом знесення та демонтажу паркану (огорожі), є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позовних вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Відповідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

За умовами статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В пункті 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013 року визначено, що у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход Державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

Відповідно до п. 4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» №7 від 21.02.2013, приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору, та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на момент звернення до суду) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 мінімальної заробітної плати.

В статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" встановлено, що з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1 218,00 грн.

Нормами частини 11 статті 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на момент звернення до суду) встановлено, що від сплати судового збору звільняються органи прокуратури - при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді.

За таких обставин, судовий збір в сумі 1218,00 грн., відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, п. 4.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року, покладається на відповідача та підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Оска-1" (; адреса: 02225, м. Київ, пр-т Маяковського, 7, кв. 221) звільнити земельну ділянку, що розташована за адресою: вул. Оноре де Бальзака у Деснянському районі м. Києва площею 0,3 га, що становить частину території земельної ділянки площею 1,5515 га (обліковий код 62:701:027) нормативно грошова оцінка якої складає 4 348 319,23 грн.) та повернути її Київській міській раді (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, код 22883141) з приведенням її у придатний для використання стан шляхом знесення та демонтажу паркану (огорожі).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оска-1" (; адреса: 02225, м. Київ, пр-т Маяковського, 7, кв. 221)в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 218,00 грн. (одна тисяча двісті вісімнадцять гривень).

Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.03.2017

Суддя І.І.Борисенко