номер провадження справи 28/2/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

20.03.2017 Справа № 908/118/17

Суддя Федорова О.В., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7)

до відповідача: управління соціального захисту населення Гуляйпільської райдержадміністрації Запорізької області (70200, Запорізька область, м. Гуляйполе, вул.Шевченка, 15)

про стягнення 65 805,18 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Бурдак О.В., довіреність №Др-2-0117 від 11.01.2017р.;

від відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області звернувся позивач - публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" з позовною заявою до відповідача - управління соціального захисту населення Гуляйпільської райдержадміністрації Запорізької області про стягнення 65 805,18 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №908/118/17 призначено до розгляду судді Федоровій О.В.

Ухвалою суду від 20.01.2017 р. порушено провадження у справі № 908/118/17, присвоєно справі номер провадження 28/2/17, судове засідання призначене на 07.02.2017 р. В порядку ст. 65 ГПК України, суд зобов'язав сторін надати документи для всебічного та повного з'ясування фактичних обставин справи.

Ухвалою суду від 07.02.2017р. відкладено розгляд справи на 21.02.2017р.

Від відповідача 20.02.2017р. надійшов розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за жовтень 2014 року та клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача.

Від позивача 21.02.2017р. надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 07.02.2017р. Також позивач уточнив, що заявлена до стягнення в прохальній частині позову сума є помилковою у зв'язку з допущеною опискою, дійсною до стягнення є сума 65 805,18 грн.

Зазначені уточнення не суперечать ст. 22 ГПК України та прийняті судом до розгляду.

З метою встановлення фактичних обставин справи, суд ухвалою від 20.02.2017 р. відклав розгляд справи на 20.03.2017 р.

В судовому засіданні 20.03.2017 р. був присутній тільки представник позивача, який підтримав заявлені позовні вимоги.

Відповідач повідомив суд, що не може забезпечити явку свого представника у зв'язку з відсутністю коштів на відрядження.

Вивчивши матеріали справи, господарським судом встановлено, що позов підлягає залишенню без розгляду у зв'язку з наступним.

Предметом розгляду в даній справі є вимога публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" про стягнення з відповідача - управління соціального захисту населення Гуляйпільської райдержадміністрації Запорізької області пільг в розмірі 65 805,18 грн. за жовтень 2014 року.

У пунктах 2, 3, 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. N10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» роз'яснено, що з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;

- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом;

- відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

В даному випадку спір виник за участю суб'єкта господарювання - публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" (позивач) та державного органу - управління соціального захисту населення Гуляйпільської райдержадміністрації Запорізької області (відповідач).

Правовідносини між сторонами виникли з приводу компенсації пільг, які надавались позивачем населенню для оплати житлово-комунальних послуг на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2014 р. №83 «Про посилення соціального захисту населення в умовах підвищення цін і тарифів на комунальні послуги».

За своєю правовою природою вимога про компенсацію витрат на надання пільг споживачам, які надавались позивачем на виконання вимог законодавства, є вимогою про стягнення збитків.

Відповідно дог ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Таким чином, за своєю правовою природою спірні правовідносини сторін щодо компенсації витрат на надання пільг є господарськими. В законодавстві відсутня норма, яка передбачає вирішення такого спору між сторонами судом іншої юрисдикції.

В аналогічних правовідносинах щодо компенсації збитків, пов'язаних з перевезеннями пасажирів пільгових категорій Вищим господарським судом України зроблено висновок про те, що зазначені спори є господарськими.

Так, в абз. 14 підпункту 3.2 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011р. № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» зазначено, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані зі стягненням з органів місцевого самоврядування та спеціально уповноважених державних органів, які є розпорядниками бюджетних коштів, сум збитків, пов'язаних з перевезеннями пасажирів пільгових категорій.

Отже, спір у справі №908/118/17 щодо стягнення суми пільг в розмірі 65 805,18 грн. підвідомчий господарському суду.

Для вирішення даного спору по суті суду необхідно встановити документально підтверджену суму наданих позивачем пільг та розмір компенсації.

З метою з'ясування фактичних правовідносин сторін суд витребував у позивача відповідні розрахунки та докази.

Зокрема, ухвалою від 20.01.2017 р. суд зобов'язав позивача надати письмові пояснення щодо розміру заявленої до стягнення суми; звірити розрахунки з відповідачем станом на день розгляду справи (з ініціативи позивача), акт звірки надати суду.

Ухвалою від 07.02.2017 р. суд зобов'язав позивача:

- письмово уточнити позовні вимоги, зазначивши суму, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки відповідно до акту звірки та змісту позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача суму пільг у розмірі 65805,18 грн., а в прохальній частині позову зазначає суму у розмірі 65808,48 грн.;

- уточнити період, за який нараховані кошти, заявлені до стягнення;

- надати реєстр осіб, які отримали пільгу ПАТ "Запоріжгаз" за жовтень місяць 2014 року та докази в підтвердження права цих осіб на дану пільгу;

- надати докази в підтвердження існування у відповідача перед позивачем суми боргу у розмірі 65805,18 грн. за жовтень місяць 2014 року;

- надати детальний обґрунтований розрахунок стягуваної суми із зазначенням окремо кожної особи, якій надавалися пільги, та суми пільг, яку вона отримала;

- надати звіт, який надавався позивачем відповідачу для компенсації суми пільг за жовтень 2014 року;

- детальний та ґрунтовний розрахунок заявленої до стягнення суми.

Ухвалою від 21.02.2017 р. суд зобов'язав позивача:

- надати детальний та ґрунтовний розрахунок заявленої до стягнення суми - 65805,18 грн.

- надати письмові пояснення по наданому 21.02.2017 р. розрахунку з висновками, з яких було б можливо зрозуміти, що стягненню підлягає саме заявлена сума і ця сума є заборгованістю за жовтень 2014 року;

- надати письмові пояснення, яким чином розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг за жовтень 2014 року, скріплений печаткою Оріхівського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" на суму 131827 грн., і який наданий позивачем в підтвердження наявності суми боргу, стосується правовідносин сторін;

- письмові пояснення по акту №12/1 від 31.12.2016р., заборгованість по якому між сторонами визначена в сумі 652583,99 грн., чи є дана сума заборгованістю за жовтень 2014 року, чи є загальною заборгованістю за весь період правовідносин сторін.

На виконання вимог суду позивачем надані довідки-розрахунки суми пільг за жовтень 2014 року за категоріями пільговиків (ветерани війни, педагогічні працівники, багатодітні сім'ї тощо), акти звіряння розрахунків з відповідачем №10 від 31.10.2014 р. та №3 від 31.03.2015 р., розрахунок видатків на відшкодування витрат, пов'язаних із наданням пільг, за жовтень 2014 року, лист відповідача від 23.03.2015 р. №195 щодо неприйняття до компенсації пільг за жовтень 2014 року на суму 67 552,24 грн., довідка за березень 2015 року про необхідність зняття наданих на відшкодування за рахунок бюджетних коштів нараховані суми за спожитий природний газ пільговою категорією населяння за жовтень 2014 року.

Разом із тим, із наданих позивачем довідок-розрахунків суми пільг неможливо визначити заявлену до стягнення суму компенсації в розмірі 65 805,18 грн., оскільки наявними у справі матеріалами вона не підтверджується.

Так, за даними акту звірки №4/1 від 30.04.2016 р., складеного сторонами станом на 01.05.2016 р., за даними позивача звірене сальдо на користь ПАТ «Запоріжгаз» складає 65 805,18 грн., за даними УСЗН - 1 852,36 грн. (а.с. 11).

Згідно довідки за березень 2015 року подана відповідачем сума пільг до відшкодування за жовтень 2014 року складала 131 827,00 грн. (а.с. 71).

Разом із цим, по акту звірки позивача із відповідачем №10 від 31.10.2014 р. станом на 01.11.2014 р. за даними позивача звірене сальдо на користь ПАТ «Запоріжгаз» складає 152 902,18 грн., за даними УСЗН - 21 241,18 грн., звідси невизнана різниця за даними позивача - 131 661,00 грн. (а.с. 96-97).

Управлінням прийнята до відшкодування сума пільг у розмірі 64 274,76 грн., знято суму 67 552,24 грн., що підтверджується довідкою, а також листом від 23.03.2015 р. №195 (а.с. 70 - 71).

Згідно підписаних сторонами актів звірки невизнана відповідачем сума пільг станом на 01.05.2016 р. складає 67 657,54 грн., а станом на 01.10.2016 р. та на 01.01.2017 р. - 67 552,24 грн.

Таким чином, із наданих у справу документів сторін вбачається, що первісно заявлені позивачем до відшкодування суми пільг, а також невизнані відповідачем суми пільг за даними позивача та відповідача різняться. У свою чергу, надані самим позивачем документи в підтвердження суми пільг також мають розбіжності.

До акту №10 від 31.10.2014 р. позивачем надані довідки-розрахунки суми пільг по категоріям пільговиків, а також розрахунок видатків на відшкодування витрат по кожній особі за категоріями (а.с. 88 - 95, 98).

Порівнюючи відомості акту та довідок-розрахунків судом встановлено, що по деяким категоріям суми пільг не збігаються. Так, по категорії пільг для педагогічних працівників за даними акту сума пільг склала 5095,03 грн., за довідкою-розрахунком - 5126,01 грн. По категорії медичних працівників сума пільг за актом складає 1237,49 грн., за даними довідки-розрахунку - 1372,51 грн. сума пільг по ветеранам ВВС та МВС в розмірі 5949,11 грн. чітко із наданих довідок не вбачається.

Представник позивача повідомив суду, що інших документів для розрахунку суми пільг він надати не може, а відповідачем, зі свого боку, такі документи не надані.

За відсутності обґрунтованого розрахунку стягуваної суми та доказів на її підтвердження суд не може перевірити, яка сума пільг була обґрунтовано заявлена позивачем до відшкодування і яка сума пільг по кожній особі за категоріями залишилась невідшкодованою. Суд також не має можливості відкласти розгляд справи, оскільки 20.03.2017 р. є останнім днем строку вирішення спору, клопотань про продовження цього строку сторонами не надавалось, а відповідно до ст. 69 ГПК України у суду відсутні повноваження продовжити цей строк за власною ініціативою.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, суд залишає позов без розгляду.

За приписами ч. 2 ст. 81 ГПК України про залишення позову без розгляду виноситься ухвала, в якій можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України від 08.07.2011 р. № 3674-VI «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі.

Враховуючи викладене, сума сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу в разі звернення його до суду з відповідною заявою.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 81, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Суддя О.В.Федорова