ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2017 р. Справа № 917/1890/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В. О. , суддя Шевель О. В.

при секретарі Курченко В.А.

за участю представників:

ПрАТ "Полтавакультторг" - Янко Є.С. (дов. від 04.01.2017р.), Ємець А.М. директор (особисто)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_3 (вх. №577 П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 30.01.2017 р. у справі №917/1890/16

за первісним позовом ОСОБА_3, м. Полтава,

до Приватного акціонерного товариства "Полтавакультторг", м. Полтава,

про стягнення вартості акцій

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державний реєстратор реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Полтавакультторг", м. Полтава,

до ОСОБА_3, м. Полтава,

про визнання укладеним договору купівлі-продажу цінних паперів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 30.01.2017 р. у справі №917/1890/16 (суддя Гетя Н.Г.), з урахуванням ухвали господарського суду Полтавської області від 09.02.2017р., у задоволенні первісного позову відмовлено, припинено провадження у зустрічному позові на підставі п.4 ст. 80 ГПК України.

ОСОБА_3 з рішенням місцевого господарського суду не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області у справі №917/1890/16 і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм Законів України «Про акціонерні товариства» та «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність».

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 23.02.2017р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд на 23.03.2017р. Зобов'язано апелянта не пізніше ніж за три дні до судового засідання надати суду докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

20.03.2017р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2994).

22.03.2017р. від апелянта надійшли клопотання, в яких він просить розглянути апеляційну скаргу за його відсутності, призначити по справі судову комплексну економічну і оціночну експертизу, та долучити до матеріалів справи докази сплати судового збору у повному обсязі (вх.№3116).

У судовому засіданні представники відповідача проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечували, просили залишити скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Полтавської області від 30.01.2017 р. у справі №917/1890/16 - без змін. Також, представники відповідача звернулись з клопотанням про долучення до матеріалів справи додаткових документів (вх.№3178).

Інші учасники процесу у судове засідання не з'явились.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 є власником 200 штук простих іменних акцій (сертифікат іменних акцій серія А №41 від 16.03.2011р.)

26.07.2016р. акціонерами ПАТ "Полтавакультторг" були проведені позачергові загальні збори, рішення яких оформлено протоколом №2 від 26 липня 2016 року. Для участі у зборах зареєструвався ОСОБА_3 з кількістю акцій 200 штук, що склало 0,002245% статутного капіталу ПрАТ "Полтавакультторг". На зазначених позачергових загальних зборах акціонерів прийнято, зокрема, рішення про попереднє надання згоди на вчинення значного правочину (питання 3 порядку денного). ОСОБА_3 голосував "проти" прийняття рішення про попереднє надання згоди на вчинення значного правочину, що не заперечується відповідачем. Однак, більшістю голосів присутніх на зборах рішення було прийнято.

28.07.2016р. ПрАТ "Полтавакультторг" звернулося з повідомленням про право вимоги обов'язкового викупу акцій, що належать акціонеру ОСОБА_3

15.08.2016р. ОСОБА_3 звернувся з заявою до ПрАТ "Полтавакультторг" про викуп його 200 штук простих іменних акцій.

ПрАТ "Полтавакультторг" листом №51 від 22.08.2016р. повідомило ОСОБА_5, що товариство готово здійснити викуп належних йому 200 штук простих іменних акцій за ринковою вартістю, що становить 0,504 грн. за 1 акцію на загальну суму 100,80 грн.

Позивач, не погоджуючись з визначеною вартістю акцій, вважаючи її заниженою, 31.08.2016р. звернувся до відповідача з проханням надати незалежну оцінку (експертну) акцій ПрАТ "Полтавакультторг" для ознайомлення.

Відповідач листом № 54 від 07.09.2016р. повідомив позивача, що інформація буде йому надана в порядку, передбаченому Закону України «Про акціонерні товариства».

В листі № 55 від 14.09.2016р. ПрАТ "Полтавакультторг" повідомило ОСОБА_3 про те, що відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» такий документ, як "незалежна оцінка (експертна) акцій" не входить до переліку документів, доступ до яких обов'язково надається акціонеру за його письмовим запитом.

Позивач не погоджуючись з визначеною відповідачем вартістю акцій, вважаючи її заниженою та такою, що становить близько 5,00 грн. за 1 шт. простих іменних акцій, звернувся до господарського суду з позовом, в якому просив стягнути з ПрАТ "Полтавакультторг" на свою користь вартість 200 штук простих іменних акцій товариства у розмірі 1000,00 грн.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про необґрунтованість позовних вимог відмовив у їх задоволенні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про акціонерні товариства» кожний акціонер - власник простих акцій товариства має право вимагати здійснення обов'язкового викупу акціонерним товариством належних йому голосуючих акцій, якщо він зареєструвався для участі у загальних зборах та голосував проти прийняття загальними зборами рішення про: злиття, приєднання, поділ, перетворення, виділ, зміну типу товариства; надання згоди на вчинення товариством значних правочинів, у тому числі про попереднє надання згоди на вчинення значного правочину; надання згоди на вчинення товариством правочину, щодо якого є заінтересованість; зміну розміру статутного капіталу. Акціонерне товариство у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, зобов'язане викупити належні акціонерові акції. Перелік акціонерів, які мають право вимагати здійснення обов'язкового викупу належних їм акцій відповідно до частини першої та другої цієї статті, складається на підставі переліку акціонерів, які зареєструвалися для участі в загальних зборах, на яких було прийнято рішення, що стало підставою для вимоги обов'язкового викупу акцій.

Згідно ст. 69 Закону України «Про акціонерні товариства» ціна викупу акцій не може бути меншою за ринкову вартість, визначену відповідно до статті 8 цього Закону. Ринкова вартість акцій визначається станом на день, що передує дню опублікування в установленому порядку повідомлення про скликання загальних зборів, на яких було прийнято рішення, яке стало підставою для вимоги обов'язкового викупу акцій. Ринкова вартість акцій визначається в порядку, встановленому статтею 8 цього Закону. Договір між акціонерним товариством та акціонером про обов'язковий викуп товариством належних йому акцій укладається у письмовій формі. Акціонерне товариство протягом не більш як п'яти робочих днів після прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов'язкового викупу акцій, у порядку, встановленому статутом цього акціонерного товариства, повідомляє акціонерів, які мають право вимагати обов'язкового викупу акцій, про право вимоги обов'язкового викупу акцій із зазначенням: 1) ціни викупу акцій; 2) кількості акцій, викуп яких має право вимагати акціонер;3) загальної вартості у разі викупу акцій товариством; 4) строку здійснення акціонерним товариством укладення договору та оплати вартості акцій (у разі отримання вимоги акціонера про обов'язковий викуп акцій). Протягом 30 днів після прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов'язкового викупу акцій, акціонер, який має намір реалізувати зазначене право, подає товариству письмову вимогу. У вимозі акціонера про обов'язковий викуп акцій мають бути зазначені його прізвище (найменування), місце проживання (місцезнаходження), кількість, тип та/або клас акцій, обов'язкового викупу яких він вимагає. До письмової вимоги акціонером мають бути додані копії документів, що підтверджують його право власності на акції товариства станом на дату подання вимоги. Протягом 30 днів після отримання вимоги акціонера про обов'язковий викуп акцій товариство здійснює оплату вартості акцій за ціною викупу, зазначеною в повідомленні про право вимоги обов'язкового викупу акцій, що належать акціонеру, а відповідний акціонер повинен вчинити усі дії, необхідні для набуття товариством права власності на акції, обов'язкового викупу яких він вимагає. Оплата акцій здійснюється у грошовій формі, якщо сторони в межах строків, установлених у цій статті, не дійшли згоди щодо іншої форми оплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про акціонерні товариства» ринкова вартість майна у разі його оцінки відповідно до цього Закону, інших актів законодавства або статуту акціонерного товариства визначається на засадах незалежної оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. Рішення про залучення суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання приймається наглядовою радою товариства (у процесі створення товариства - зборами засновників або засновником особисто у разі створення акціонерного товариства однією особою). Ринкова вартість емісійних цінних паперів визначається: для емісійних цінних паперів, які не перебувають в обігу на фондових біржах, - як вартість цінних паперів, визначена відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність.

Як вбачається з матеріалів справи, наглядова рада ПрАТ "Полтавакультторг" рішенням від 22.06.2016р. обрала ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» суб'єктом оціночної діяльності для визначення ринкової вартості акцій; визначила умови договору: визначення ринкової вартості акцій товариства станом на 22.06.2016р.

23.06.2016р. опубліковано повідомлення про скликання загальних зборів на 26.07.2016р.

Згідно зі звітом від 04.07.2016р. №367 ринкова вартість акцій ПрАТ "Полтавакультторг" станом на 22.06.2016р. становить 4489400,00 грн. або 0,504 грн. за одну акцію. Тобто, ринкова вартість належних позивачу двохсот простих іменних становить 100,80 грн. (200 акцій х 0,504 грн.).

Наглядова рада ПрАТ "Полтавакультторг" рішенням від 05.07.2016р. затвердила ринкову вартість акцій товариства станом на день, що передує дню опублікування оголошення про проведення позачергових зборів акціонерів, 22.06.2016р., з розрахунку 0,504 грн. за одну акцію, згідно з проведеною оцінкою. Вказане рішення не оскаржене і є обов'язковим у відповідності до статті 29 Закону України "Про акціонерні товариства".

В свою чергу апелянт в обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення вчинені при визначенні оцінювачем вартості акцій, а саме: позивач зазначає, що при оцінці ринкової вартості акцій мав бути використаний дохідний підхід, а не стандартизований майновий підхід.

Однак, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Звіт оцінювача ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» про ринкову вартість однієї простої іменної акції товариства, визначену станом на 22.06.2016р., не оскаржено. У свою чергу в межах даного спору, суд повинен керуватися приписами ст.ст. 8, 68, 69 Закону України «Про акціонерні товариства», якими унормовано визначення ринкової вартості цінних паперів, підстави і порядок реалізації акціонерами права вимоги обов'язкового викупу акціонерним товариством належних їм акцій.

Вищевикладені фактичні обставини справи та приписи закону спростовують доводи ОСОБА_3 про іншу ринкову вартість акцій відповідача і про право вимагати стягнення з відповідача вартості належних йому 200 штук простих іменних акцій за ціною 1000,00 грн., та обов'язок відповідача сплатити саме названу ціну.

Стосовно заявленого апелянтом клопотання про призначення судової експертизи, колегія суддів зазначає.

Відповідно до статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Як зазначається в пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 року "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Водночас і згідно з частиною першою статті 41 ГПК експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про акціонерні товариства» наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства - установчими зборами), затверджує ринкову вартість майна (включно з цінними паперами), визначену відповідно до частин першої і другої цієї статті. Затверджена вартість майна не може відрізнятися більше ніж на 10 відсотків від вартості, визначеної оцінювачем. Якщо затверджена ринкова вартість майна відрізняється від вартості майна, визначеної відповідно до законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність, наглядова рада або загальні збори акціонерів, якщо утворення наглядової ради не передбачено статутом акціонерного товариства (у процесі створення товариства - установчими зборами), повинна мотивувати своє рішення.

Враховуючи, що саме наглядовою радою прийнято рішення про затвердження ринкової вартості акцій товариства, та таке рішення, як вже зазначалось, не оскаржене, призначення експертизи з визначення ринкової вартості акцій, в межах даної справи, було б необгрунтованим, а тому колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що звертаючись з позовом, позивач самостійно визначає його предмет та підстави; господарські суди можуть виходити за межі визначених позивачем предмету та підстав позову лише у випадках, чітко обумовлених законодавством.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, однак у разі порушення цивільного права чи інтересу у позивача виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення. Тобто, позивач повинен обрати саме такий спосіб захисту, який відповідає змісту порушеного права, характеру порушення його права чи інтересу та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Однак, на думку колегії суддів, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам законодавства та характеру його порушення.

Так, згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи, що викуп акцій - це придбання акціонерним товариством за плату розміщених ним акцій (ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства»), тобто по суті є двостороннім правочином, а сторони зобов'язання не дійшли згоди щодо вартості акцій, вимога про примусове виконання обов'язку, а саме, стягнення з відповідача суми вартості акцій, в тому числі без вчинення відповідних дій з боку позивача, не відповідає передбаченому ст. 16 ЦК України способу захисту. Тобто, способом захисту порушених прав в даному випадку, що передуватиме стягненню вартості акцій, могли бути вимоги позивача про спонукання відповідача укласти договір купівлі-продажу акцій у запропонованій редакції позивача, зобов'язання викупити належні акціонерові акції за ціною запропонованою позивачем.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо припинення провадження за зустрічним позовом на підставі п.4 ст. 80 ГПК України, враховучи правомірно прийняту господарським судом відмову Приватного акціонерного товариства "Полтавакультторг" від позову, яка не суперечить чинному законодавству та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб.

Виходячи зі змісту ст. ст. 34, 43, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює обставини справи у відповідності до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та приймає рішення за результатами оцінки всіх доказів, які були визнані судом як належні та допустимі.

На підставі викладеного, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Полтавської області від 30.01.2017 р. у справі №917/1890/16 без змін.

Керуючись статтями 85, 91, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 30.01.2017 р. у справі №917/1890/16 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 28.03.17р.

Головуючий суддя Крестьянінов О.О.

Суддя Фоміна В. О.

Суддя Шевель О. В.