ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 року Справа № 3/5014/866/2012 (9/11/2011)
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Кролевець О.А., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот"
на постановуДонецького апеляційного господарського суду від 17.11.2016
у справі№ 3/5014/866/2012 (9/11/2011) господарського суду Луганської області
за позовомДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
доПриватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот"
простягнення коштів,
за скаргоюПриватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот"
на діїВідділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,
за участю представників:
від позивачаЯковенко П.А.
від відповідачане з'явився
від ДВС Українине з'явився
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Луганської області від 20.10.2016 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) (суддя Ворожцов А.Г.) задоволено скаргу Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" (далі - ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот") на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ). Визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ з винесення постанови ВП № 49101205 від 01.06.2016 про стягнення з ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" виконавчого збору в розмірі 50 893 300,77 грн. Визнано недійсною вказану постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 17.11.2016 (колегія суддів у складі: Дучал Н.М. - головуючий, Геза Т.Д., Склярук О.І.) ухвалу господарського суду Луганської області від 20.10.2016 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) скасовано. Прийнято нове рішення по скарзі, яким відхилено скаргу ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" про визнання незаконними дій Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ з винесення постанови ВП № 49101205 від 01.06.2016 про стягнення з ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" виконавчого збору в розмірі 50 893 300,77 грн. та про визнання недійсною вказаної постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ.

Не погоджуючись з постановою Донецького апеляційного господарського суду від 17.11.2016 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011), ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати зазначену постанову і залишити в силі ухвалу господарського суду Луганської області від 20.10.2016 у даній справі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 14.03.2017 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Кролевець О.А., Шевчук С.Р. прийнято зазначену касаційну скаргу ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" до касаційного провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 21.03.2017 о 10 год. 55 хв.

20.03.2017 до Вищого господарського суду України надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Учасники судового процесу, згідно з приписами ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак відповідач та орган ДВС України передбаченим законом правом на участь у розгляді скарги касаційною інстанцією не скористалися.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, заслухавши думку представника позивача, зважаючи на те, що ухвалою Вищого господарського суду України від 14.03.2017 про призначення до розгляду касаційної скарги явка представників учасників судового процесу обов'язковою не визнавалася, додаткові документи від них не витребовувались, а також з урахуванням особливостей розгляду скарги судом касаційної інстанції, передбачених ст. 1117 ГПК України, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що заявлене клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Луганської області від 17.06.2014 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України") задоволено частково; стягнуто з ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" на користь позивача заборгованість за договором № 06/09-1984 від 22.12.2009 поставки природного газу в розмірі 503 912 285,25 грн., пеню в розмірі 1 027 127,04 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 813 306,15 грн., 3% річних у розмірі 1 154 553,27 грн., витрати зі сплати державного мита в розмірі 25 500,00 грн. та інформаційно-технічні витрати в розмірі 236,00 грн. У решті позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 21.09.2015 рішення господарського суду Луганської області від 17.06.2014 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) залишено без змін.

На виконання рішення від 17.06.2014 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) господарським судом Луганської області видано відповідний наказ від 08.10.2015.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.12.2015 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21.09.2015 та рішення господарського суду Луганської області від 17.06.2014 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) у частині стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних скасовано. Справу № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) у цій частині передано на новий розгляд до господарського суду Луганської області. В іншій частині постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21.09.2015 та рішення господарського суду Луганської області від 17.06.2014 у даній справі залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 18.02.2016 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) затверджено мирову угоду від 16.09.2015, укладену між сторонами у процесі виконання рішення відповідно до ст. 121 ГПК України в частині суми основного боргу та судових витрат.

За результатами нового розгляду господарським судом Луганської області прийнято рішення від 24.03.2016 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011), яким, з урахуванням ухвали від 06.04.2016 про виправлення описок, позов ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" до ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача пеню у сумі 2 054 254,07 грн., 3% річних у сумі 1 154 553,27 грн., інфляційні втрати у сумі 2 573 306,15 грн. У решті позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 16.06.2016 рішення господарського суду Луганської області від 24.03.2016 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) залишено без змін.

На виконання рішення від 24.03.2016 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) господарським судом Луганської області видано відповідний наказ від 02.07.2016.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.09.2016 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 16.06.2016 та рішення господарського суду Луганської області від 24.03.2016 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) залишено без змін.

18.07.2016 до господарського суду Луганської області надійшла скарга відповідача б/н від 12.07.2016 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ, в якій відповідач просив суд визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконання Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Біловола В.О. про стягнення з ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" виконавчого збору в сумі 50 893 300,77 грн.

Обґрунтовуючи зазначену скаргу, відповідач вказав про те, що постанова про стягнення виконавчого збору від 01.06.2016 винесена з порушенням вимог ч. 5 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Задовольняючи скаргу ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ, місцевий господарський суд виходив з того, що винесення постанови про стягнення виконавчого збору відбулося поза межами строку, встановленого ч. 2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що постанова про стягнення виконавчого збору не відповідає нормі ч. 5 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", яка забороняє державному виконавцю стягувати виконавчий збір у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку зі скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа.

Апеляційний господарський суд, скасовуючи ухвалу господарського суду першої інстанції, виходив з того, що винесення постанови про стягнення виконавчого збору поза межами шестимісячного строку не є підставою для визнання її недійсною.

Водночас, суд апеляційної інстанції вказав, що виконавче провадження було закінчено постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ від 14.06.2016 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", тоді як ч. 6 ст. 28 вказаного Закону передбачає стягнення виконавчого збору у разі завершення виконавчого провадження з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 49 цього Закону.

Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 22.10.2015 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Кузьменком О.С., за заявою стягувача, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49101205 з виконання наказу № 3/5014/866/2012 (9/11/2011), виданого 08.10.2015 господарським судом Луганської області, якою надано боржнику термін для самостійного виконання рішення - до 28.10.2015 включно; попереджено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк його буде виконано в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

14.01.2016 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Мурихіним С.В., з посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 49101205. В мотивувальній частині постанови зазначено, що постановою Вищого господарського суду України від 22.12.2015 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 21.09.2015 та рішення господарського суду Луганської області від 17.06.2014 у справі № 3/5014/866/2012(9/11/2011) в частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних скасовано.

Постановою від 12.02.2016 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Мурихіним С.В. відновлено виконавче провадження з виконання наказу № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) від 08.10.2015 у зв'язку з тим, що постановою заступника директора Департаменту - начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 14.01.2016 ВП № 49101205.

01.06.2016 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ, у зв'язку з невиконанням боржником у самостійному порядку у строк, визначений державним виконавцем для самостійного виконання рішення суду, винесено постанову ВП № 49101205 про стягнення з ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" виконавчого збору у розмірі 50 893 300,77 грн.

Постановою від 14.06.2016 старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Мурихіна С.В., на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження", закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу № 3/5014/866/2012 (9/11/2011), виданого 08.10.2015 господарським судом Луганської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Частиною першою статті 116 ГПК України встановлено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України", no. 15729/07, від 05.07.2012).

Згідно зі ст. 1 Закону України від 21.04.1999 № 606-ХІV "Про виконавче провадження", який діяв на час спірних правовідносин щодо виконання рішення суду (далі - Закон України "Про виконавче провадження") виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 вказаного Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно з положеннями ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом (ч. 1). У разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню на основі виконавчого документа, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір повертається боржникові (ч. 5). У разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору (ч. 6).

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі: визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання (п. 2); скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (п. 4).

Проте, суди попередніх інстанцій не врахували, що п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" застосовується державним виконавцем в разі повного скасування рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий документ, у той же час, у разі часткового скасування рішення суду виконавче провадження здійснюється державним виконавцем за вирахуванням скасованої частини відповідного рішення.

Таким чином, після прийняття Вищим господарським судом України постанови від 22.12.2015 про скасування постанови Донецького апеляційного господарського суду від 21.09.2015 та рішення господарського суду Луганської області від 17.06.2014 у даній справі в частині стягнення пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних та залишення вказаних судових рішень без змін в іншій частині (основного боргу та судових витрат), наказ господарського суду Луганської області від 08.10.2015 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) підлягав виконанню у нескасованій частині рішення, а саме: у частині стягнення заборгованості в розмірі 503 912 285,25 грн., витрат зі сплати державного мита в розмірі 25 500,00 грн. та інформаційно-технічних витрат в розмірі 236,00 грн., тобто підлягала стягненню сума у розмірі 503 938 021,25 грн.

Водночас, у силу ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Не дослідивши та не надавши правової оцінки спірним правовідносинам з урахуванням викладеного, суди попередніх інстанцій дійшли передчасних висновків за наслідками розгляду скарги ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" б/н від 12.07.2016 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ.

У зв'язку з викладеним, оскаржувані ухвалу та постанову не можна визнати такими, що прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому вони підлягають скасуванню, а справа - передачі до господарського суду першої інстанції для розгляду скарги ПрАТ "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" б/н від 12.07.2016 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17.11.2016 та ухвалу господарського суду Луганської області від 20.10.2016 у справі № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) скасувати.

Справу № 3/5014/866/2012 (9/11/2011) передати до господарського суду Луганської області для розгляду скарги Приватного акціонерного товариства "Сєвєродонецьке об'єднання Азот" б/н від 12.07.2016 на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді О.А. Кролевець

С.Р. Шевчук