ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2017 рокуСправа № 912/231/17
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Макаренко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №912/231/17

за позовом Кіровоградської митниці ДФС

до відповідача Іноземного підприємства "Ліга"

про стягнення 721 939,34 грн.

за участі представників сторін:

від позивача - Балакіна Т.А., довіреність № 254/10/11-70/10 від 09.06.16;

від відповідача - Фреюк М.Ю., довіреність № 1 від 25.08.16;

Кіровоградська митниця ДФС звернулась до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з Іноземного підприємства "Ліга" витрати на зберігання товарів на складі митного органу в сумі 721 939,34 грн., з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою від 23.01.2017 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, від сторін витребувано необхідні для розгляду спору документи.

У судовому засіданні 14.02.2017 господарським судом оголошувалась перерва до 14 год. 00 хв. 28.02.2017.

Ухвалою від 28.02.17 розгляд справи відкладався до 16.03.17.

16.03.2017р. оголошувалась перерва до 14 год. 20.03.2017р. в порядку, визначеному нормами ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 20.03.17 представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги.

В обґрунтування пред'явленого позову позивач зазначає, що при зберіганні товарів на складі митного органу відповідно до митного законодавства відповідач (власник товарів) гарантував відшкодувати витрати за зберігання товарів на складі митного органу, однак, зазначене зобов'язання відповідачем виконано не було.

Позивачем також подано додаткові письмові пояснення № 27/11-70-10-17 від 06.02.17, № 22/10/11-70/10 від 22.02.17, № 55/11-70-10-17 від 03.03.17, № 68/11-70-10-17 від 17.03.17.

Відповідач позов не визнав із підстав, викладених у відзиві № 218 від 10.02.17 та письмових поясненнях № 224 від 24.02.17, № 7а від 15.03.17, № 10а від 20.03.17., зазначивши, що договір зберігання між ІП "Ліга" як поклажодавцем і Кіровоградською митницею ДФС, як зберігачем не укладався. Також відповідачем зазначено, що Кіровоградська митниця ДФС не надала жодних первинних документів, які б могли підтвердити такі витрати. Крім того, у відзиві наголошено, що Порядок відшкодування витрат на зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів (затверджений наказом Міністерства фінансів України 15.06.2012р. № 731) не містить норми того, що оплата коштів здійснюється незалежно від фактично понесених витрат митницею. Відповідачем зазначено, що квадратний метр не кратний кубічному, а отже розрахунок, доданий до позовної заяви, не відповідає дійсності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Іноземне підприємство "Ліга" (далі - ІП "Ліга") звернулось до позивача з листом №92-20 від 23.06.14, у якому просило дозволити організувати склад митниці на території свинокомплексу ІП "Ліга" (корпус карантину), розташованого за адресою: Кіровоградська область, Компаніївський район, смт. Компаніївка, вул. Кірова, 37, у зв'язку з необхідністю проходження карантину та отримання дозволів на митне оформлення свиней.

Відповідно до ч. 4 ст. 239 Митного кодексу України, товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі органу доходів і зборів, за рішенням керівника органу доходів і зборів або особи, яка виконує його обов'язки, можуть передаватися органами доходів і зборів на зберігання підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Для цілей Митного кодексу України таке зберігання вважається зберіганням на складі органу доходів і зборів.

На виконання вищезазначеної норми 26.06.2014 р. між ПП "Ліга" як Зберігачем та Кіровоградською митницею як Поклажодавцем укладено договір зберігання матеріальних цінностей № 72 (далі - Договір, а.с. 12-13), у відповідності до п.п. 1.1.-1.3. якого Зберігач приймає від Поклажодавця на зберігання в складському приміщенні матеріальні цінності (які знаходяться під митним контролем), вартість і кількість яких зазначено в Актах прийому-передачі на відповідальне зберігання, які є невід'ємною частиною цього Договору; Зберігач зобов'язується зберігати матеріальні цінності Поклажодавця за адресою: область Кіровоградська, район Компаніївський, смт. Компаніївка, вул. Кірова, 37; площа складського приміщення 520,52 кв.м., охорона здійснюється силами Зберігача; приймання-передача матеріальних цінностей здійснюється двосторонньою комісією та оформлюється актами прийому-передачі, які підписуються членами комісії двох сторін та є невід'ємною частиною Договору.

У п. 4.1. Договору сторони погодили, що за зберігання матеріальних цінностей Поклажодавець сплачує на розрахунковий рахунок Зберігача 0.25 грн. за 1. кв.м. за один місяць. Загальна вартість зберігання за місяць становить 130,13 грн. починаючи з 01.07.2014р. Загальна сума Договору становить 780,78 грн.

Строк дії Договору встановлюється з 26.06.2014 р. по 31.12.2014 р. (п. 6.1. Договору).

Договір підписаний повноважними представниками Поклажодавця та Зберігача, скріплений круглими печатками сторін.

Згідно наказу в.о. начальника Кіровоградської митниці від 26.06.2014 р. № 43-аг, визначено складом Кіровоградської митниці крите приміщення у ПП "Ліга" згідно Договору від 26.06.2014р. № 72 в термін з 26.06.2014 р. до 31.12.2014 р., що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Компаніївський район, смт. Компаніївка, вул. Кірова, 37 (а.с. 16).

Господарський суд погоджується з доводами позивача, що при оформленні документів було помилково зазначено Приватне підприємство "Ліга" замість "Іноземне підприємство", оскільки договір на зберігання № 72 від 26.06.2014 року скріплено печаткою Іноземного підприємства "Ліга", на якій зазначено , що належить саме Іноземному підприємству "Ліга".

Докази існування іншого складського приміщення, ніж те, що визначено наказом в.о. начальника Кіровоградської митниці від 26.06.2014 р. № 43-аг, складом Кіровоградської митниці, а саме крите приміщення у ІП "Ліга" згідно Договору від 26.06.2014р. № 72 в термін з 26.06.2014 р. до 31.12.2014 р., що знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Компаніївський район, смт. Компаніївка, вул. Кірова, 37 матеріали справи не містять.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме актів № 14 та № 38 прийняття-передавання товарів від 26.06.14 та прибуткової накладної № 38 від 26.06.14 Кіровоградською митницею 26.06.14 оприбутковано товар "живі свині в кількості 523 штуки" на загальну суму 6 545 031,58 грн (а.с. 17-20).

На підставі договору зберігання від 26.06.2014р. № 72 та на підставі МД-1 від 26.06.14 № КБ 463174 К розміщено на складі Кіровоградської митниці Міндоходів матеріальні цінності, всього на суму 6545031,58 грн., а саме: свині живі згідно інвойсу № 19-06-2014р. С від 19.06.2014р. в загальній кількості 523 штуки, про що свідчить видаткова накладна № 63 від 26.046.14

В подальшому товар було розмитнено партіями 28.07.14, 30.07.14 та 08.08.14, що підтверджується митними деклараціями форми МД-2 № 901050000/2014/007728 від 28.07.14, № 901050000/2014/007885 від 30.07.2014р. та № 901050000/2014/008207 від 08.08.2014р. (а.с. 21-23). Іноземним підприємством "Ліга" було направлено на адресу позивача відповідні звернення № 36-20 від 28.07.14, № 20-153 від 31.07.14 та № 03-203 від 11.08.14 про видачу зі складу митниці 220 голів, 289 голів та 14 голів відповідно (а.с. 24-26).

Проте товар позивачем відповідачу не виданий, у зв'язку з несплатою відповідачем коштів, нарахованих Кіровоградською митницею відповідно до Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів, транспортних засобів на складах митних органів, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 15.06.2012 р. № 731 (далі - Порядок) та, з метою сплати яких Кіровоградською митницею виставлялись відповідачу відповідні рахунки від 31.07.14, 05.08.14, 07.08.14, 11.08.14, 13.08.14, 19.08.14, 21.08.14, 26.08.14, 29.08.14, 02.09.14, 11.09.14, 18.09.14, 22.09.14 (а.с. 27-39).

Іноземним підприємством "Ліга" виставлені позивачем рахунки не сплачено, що не заперечує і відповідач.

Позивач ствердужє, що визначені ст. 242 Митного кодексу України підстави для видачі власнику товару, що зберігається на складі митного органу, у позивача були відсутні.

Відповідно до п. 1 статті 240 Митного кодексу України проведення митного оформлення та отримання зі складу митниці майна можливе протягом 90 днів з дня розміщення майна на складі митниці ( строк зберігання живих свиней в кількості 523 шт. закінчився 23.09.2014 року). Після закінчення цього терміну розпорядження майном здійснюється митницею, на підставі вимог статті 243 Митного кодексу України та Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що перейшло у власність держави, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 р. № 1340.

Кіровоградська митниця ДФС направляла ІП "Ліга" листи від 10.09.2014 № 1573/03/11-70-03 "Про закінчення терміну зберігання", та від 22.09.2014 № 1619/03/11-70-03-01 "Про витрати на зберігання" (а.с. 40-42).

Крім того, господарським судом також встановлено, що 09.10.2014 р. позивач звернувся до відповідача з листом № 1700/03/11-70-05-64, у відповідності до якого просив, на підставі п. 2.5. Договору та вимог чинного законодавства, забезпечити вільний доступ працівникам Кіровоградської митниці та представнику експертної організації до переданих на зберігання матеріальних цінностей для проведення інвентаризації в період з 13.10.2014 р. по 24.10.2014 р. (а.с. 43).

Листом від 17.10.2014 р. № 1030-10 ІП "Ліга" відповіло позивачу, що імпортоване відповідачем майно (свині живі) розмитнені і перебувають поза межами митного контролю. У зв'язку з викладеним, ІП "Ліга" не може задовольнити прохання щодо проведення інвентаризації майна, яке на праві приватної власності належить підприємству (а.с. 44).

У зв'язку з тим, що відповідачем не було відшкодовано позивачу витрати за зберігання товару, посилаючись на п. 6 розділу 2 Порядку, позивач стверджує, що станом на 23.09.2014 р. розмір плати за зберігання на складі митниці живих свиней складає 721 939,34 грн. та надано до суду відповідний розрахунок боргу (а.с. 45-46).

Відповідач заперечив позовні вимоги, стверджуючи у письмовому відзиві, що 25.07.2014 р. головним державним інспектором ветеринарної медицини Компаніївського району Сухацьким О.В. в присутності директора ІП "Ліга" Чумаченко К.М. та головного лікаря ветеринарної медицини І.П. "Ліга" Конкса О.А. складено Акт про зняття карантину від 25.07.2014 р. (а.с. 58-59).

Відповідач стверджує, що станом на 08.08.2014 р. товар повністю розмитнено і відповідач 11.08.2014 звернувся до позивача з листом про надання дозволу на вивантаження товару, однак, відповіді не одержав. Натомість, підприємство отримало декілька рахунків на оплату.

За доводами відповідача, у зв'язку з завершенням карантину та закінченням митного оформлення товару і не погодження з виставленим митницею рахунком, 11.08.2014р. живих тварин в кількості 523 шт. було переведено на свинокомплекс власника товару в виробниче приміщення Центру Нуклеос-ферми, про що складено акт переведення живих тварин від 11.08.2014 р. (а.с. 60).

Разом з тим, незважаючи на фактичну відсутність товару, позивач продовжував виставляти відповідачу рахунки і остання сума вже становила 721 939,34 грн.

Крім того відповідач стверджує, що позивачем, як Зберігачем та відповідачем, як власником товару, мав бути укладений договір зберігання, однак, такий договір не укладався.

До того ж, відповідач вважає непідтвердженим факт здійснення господарської операції зберігання, оскільки позивачем не надано до суду жодного документу первинного бухгалтерського обліку, який би засвідчував факт її здійснення, як і не підтвердив наявності витрат позивача за зберігання товару відповідача, що мають бути відшкодовані останнім.

Відповідачем також зазначено, що квадратний метр не кратний кубічному, а отже розрахунок позивача, складений на підставі Договоур № 72 від 26.06.2014р. та доданий до позовної заяви, не відповідає дійсності.

Господарський суд не погоджується з доводами відповідача, з огляду на наступне.

В силу вимог ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникнути, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

У постанові Вищого Господарського суду України від 30.06.2011 року у справі № П-12/38-22/79 було висловлено правову позицію, що Цивільний кодекс України містить главу 66 Зберігання, в якій відповідно до норм ст. 954 визначено, що положення цієї глави застосовуються до зберігання, яке здійснюється на підставі закону, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 4 Митного кодексу України, органи доходів і зборів (митниця) є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну митну політику.

Главою 37 розділу 7 Митного кодексу України передбачено, що митниця здійснює зберігання товарів, транспортних засобів комерційного призначення на складах органів доходів і зборів.

Згідно ч. 6 ст. 239 Митного Кодексу України витрати органів доходів і зборів на зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених у п.п. 1-5 ч.1 та у ч. 5 ст. 238 Митного кодексу України, відшкодовуються власниками цих товарів, транспортних засобів або уповноваженими ними особами. Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.

Пунктами 1,3 Наказу Міністерства фінансів України 15.06.2012р. № 731, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09.07.2012р. за № 1140/21452, "Про затвердження Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів, Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування та Розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів" затверджено Порядок відшкодування витрат на збергіання товарів та транспортних засобів на складах митних органів та Розміри відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів.

Відповідно до п. 1 Порядку, цей Порядок визначає механізм відшкодування витрат митних органів за зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених в частині шостій статті 239 Митного кодексу України, на складах митних органів (далі - витрати).

Таким чином, обов'язок оплати витрат митного органу за зберігання належного відповідачу товару виникає з положень Митного кодексу України та Порядку відшкодування витрат на зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів (затверджений наказом Міністерства фінансів України 15.06.2012р. № 731), (надалі- Порядок).

Згідно пп. 2 п. 2 Розділу І Порядку, для розрахунку витрат за зберігання використовуються такі розрахункові одиниці використання складських приміщень, як кубічний метр, зокрема, при розміщенні живих тварин. Розрахунки об'єму здійснюються залежно від розмірів місця у складському приміщенні, відведеного для зберігання таких тварин.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Порядку витрати митного органу відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів або вповноваженою ним особою (далі- платник) після їх митного оформлення при фактичному отримані цих товарів, транспортних засобів.

Пунктом 3 Розділу ІІ Порядку визначено, що витрати відшкодовуються платником у гривнях за офіційним курсом Національного банку України, установленим на дату їх внесення, у сумі, розрахованій митним органом відповідно до розмірів відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів та залежно від строку зберігання товарів і транспортних засобів.

У відповідності до п. 6 Розділу ІІ Порядку № 731 строк зберігання товарів і транспортних засобів на складі митного органу для обрахунку витрат обчислюється, починаючи з одинадцятого дня після оформлення відповідних документів про фактичне прийняття товарів і транспортних засобів на зберігання митним органом і до дня їх видачі зі складу митного органу власникам або вповноваженим особам.

Відповідно до п. 7 Розділу ІІ Порядку , при обрахунку витрат строк зберігання обчислюється в календарних днях. День видачі зі складу митного органу товарів і транспортних засобів власникам або впоноваженим особам до загального строку при обрахунку витрат не включається.

Відповідно до п. 1 ст. 240 Митного кодексу України, проведення митного оформлення та отримання зі складу митниці майна можливе протягом 90 днів з дня розміщення майна на складі митниці.

Згідно наказу Міністерства фінансів України № 731 від 15.06.2012 р., яким затверджено "Розміри відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів" плата за товари в закритому сховищі (на складі) за кубічний метр (якщо товар зберігається не на піддонах) складає 1,0 євро за добу.

У відповідності до п. 9.8. Порядку роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. № 627, видача товарів та транспортних засобів комерційного призначення зі складу митниці здійснюється за умови подання документів, що засвідчують особу (повноваження особи). Крім того, залежно від підстави розміщення та мети видачі товарів і транспортних засобів комерційного призначення на склад митниці подаються, зокрема, документи, що підтверджують відшкодування витрат митниці на зберігання товарів і транспортних засобів на складі митниці.

Згідно п. 9.9. вищевказаного Порядку до документів, за якими видаються товари, транспортні засоби комерційного призначення зі складу митниці належать також: акт приймання-передавання та видаткова накладна.

Як встановлено господарським судом, датою фактичного розміщення товару на складі митниці є 26.06.2014 р., що підтверджується наявними в справі доказами, тому відповідно датою початку розрахунку відшкодування витрат за зберігання товару на складі митниці є 06.07.2014 р. (після 10-денного терміну).

Разом з тим, ні позивачем, ні відповідачем до справи не було подано доказів видачі позивачем зі зберігання товару з дотриманням процедури, яка визначена Порядком роботи складу митниці ДФС, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 р. № 627 .

В ході розгляду справи було встановлено, що фактично товар із складу митниці вибув після його розмитнення, зняття карантину та переведення живих тварин в кількості 523 голови зі складського приміщення, на якому проводилось карантинування тварин, у виробниче приміщення Центру Нуклеос-ферми, що підтверджується митними деклараціями форми МД-2 № 901050000/2014/007728 від 28.07.14, № 901050000/2014/007885 від 30.07.2014р. та № 901050000/2014/008207 від 08.08.2014р. (а.с. 21-23) , Актом про зняття карантину від 25.07.2014р. (а.с.58,59) та Актом переведення живих тварин від 11.08.2014р. (а.с.60).

20.03.2017 року позивач разом з листом № 68/11-70-10-17 від 17.03.2017 року подав до матеріалів справи письмові пояснення разом з розрахунками витрат за зберігання станом на 28.07.2014р., станом на 30.07.2014р. та станом на 08.08.2014 року, тобто, з врахуванням фактичного періоду зберігання товару на митному складі.

Згідно поданих позивачем 20.03.2017 року Розрахунків витрат на зберігання, розмір плати за зберігання на складі митниці живих свиней складає: станом на 28.07.2014 року - 80 116,84 грн., станом на 30.07.2014 року - 116 344,67 грн., станом на 08.08.2014 року - 6 512,04 грн. , всього на загальну суму 202 973,55 грн.

Господарським судом перевірено вказані Розрахунки позивача та визнано їх такими, що відповідають обставинам справи, Порядку відшкодування витрат на збергіання товарів та транспортних засобів на складах митних органів та Розмірам відшкодувань за зберігання на складах митних органів товарів і транспортних засобів, що затверджені наказом Міністерства фінансів України № 731 від 15.06.2012 р.

Представник відповідача вказані розрахунки позивача у судовому засіданні 20.03.2017 року заперечив з тих же підстав, що зазначились відповідачем у відзиві, проте власного розрахунку до матеріалів справи не подав.

Так, відповідач стверджує, що для розрахунку витрат митниці за зберігання застосовуються такі розрахункові одиниці використання складських приміщень: кубічний метр - у разі об'єктивної неможливості розміщення товарів на піддонах, а також при розміщенні живих тварин розрахунки об'єму здійснюються залежно від розмірів місця у складському приміщенні, відведеному для зберігання тварин, тоді як позивачем при здійсненні розрахунку в якості об'єму приміщення використовувалась площа приміщення складу, що суперечить вимогам законодавства.

Проте, як вбачається з Розрахунків, поданих позивачем 20.03.2017 року, до вказаних розрахунків позивачем включено метри кубічні, а не метри квадратні, що спростовує доводи відповідача та його представника.

Господарський суд враховує, що позивачем не подано в порядку норм ст. 22 ГПК України відповідної заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідачем не надано до суду доказів сплати відшкодування зазначених витрат, а тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню частково, в сумі 202 973,55 грн.

В задоволенні решти позовних вимог господарський суд відмовляє, оскільки вони заявлені позивачем безпідставно, без врахування фактичного часу зберігання товару на митному складі.

Доводи відповідача, що:

- між позивачем як зберігачем та відповідачем, як власником товару, мав бути укладений договір зберігання, однак, такий договір не укладався, а тому відсутні підстави для стягнення витрат на зберігання;

- позивачем не підтверджено факт здійснення господарської операції зі зберігання, оскільки позивачем не надано до суду жодного документу первинного бухгалтерського обліку, який би засвідчував факт її здійснення;

- не доведено витрати позивача за зберігання товару відповідача, що мають бути відшкодовані останнім, господарський суд вважає неспроможними, оскільки в ході розгляду спору судом встановлено, що обов'язок оплати витрат митного органу за зберігання належного відповідачу товару виникає з положень Митного кодексу України та Порядку відшкодування витрат на зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів (затверджений наказом Міністерства фінансів України 15.06.2012р. № 731).

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 33,34,44,49, 82-85, 116, 117 ГПК України, Законом України "Про судовий збір", господарський суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Іноземного підприємства "Ліга"(27641, Кірорвоградська область, Компаніївський р-н, смт. Компаніївка, вул.Калініна,1Б, ) на користь Кіровоградської митниці ДФС (25013, вул. Тореза, 27-б, м. Кіровоград, ) несплачені витрати на зберігання товарів на складі митного органу в сумі 202 973,55 грн. (резквізити для перерахування коштів: Одержувач: Кіровоградська митниця ДФС, Код , Банк одержувача ГУДКСУ у м.Києві, МФО 820019, Рахунок 0026) та судовий збір в сумі 3 042,97 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили та направити стягувачу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 27.03.17

Суддя Т. В. Макаренко