ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2017 р.Справа № 922/488/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії "Харківобленерго" м. Харків
до Головного управління Національної поліції в Харківській області, м. Харків
про стягнення 1930,18 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю № 01-16юр/6010 від 15.08.2016 року.

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 14955 в розмірі 1930,18 грн., з яких 271,50 грн. реактивна енергія, 935,50 грн. пеня, 98,91 грн. 3% річних, 348,67 грн. перевищення договірної величини та 275,60 грн. індексу інфляції. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08 лютого 2017 року було прийнято вказану позовну заяву, порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 27 лютого 2017 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.02.2017 року розгляд справи було відкладено на 13.03.2017 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 13.03.2017 року представник позивача надав клопотання про долучення до матеріалів справи документів (вх. № 8354).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.03.2017 року розгляд справи було відкладено на 27.03.2017 року.

Представник позивача в судовому засіданні 27.03.2017 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 27.03.2017 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Присутній в судовому засіданні 27 березня 2017 року представник позивача підтримав позовні вимоги та вважає за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні без участі представника відповідача, пояснив, що ним надані всі документи, які необхідні для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 березня 2017 року сторони попереджені про розгляд справи за наявними в ній матеріалами у разі неявки представників сторін у судове засідання та ненадання витребуваних судом документів. Враховуючи це, враховуючи також достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, вислухавши уповноваженого представника позивача, судом встановлено наступне.

23.09.2016 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (постачальник, позивач) та Головним управлінням Національної поліції в Харківській області (споживач, відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії №14955, відповідно до умов якого Постачальник зобов'язався постачати Споживачеві електричну енергію, а Споживач оплачувати її вартість та здійснювати інші платежі, передбачені даним Договором та додатками до нього.

Згідно з п. 2.2.2. договору постачальник електричної енергії зобов'язався постачати електричну енергію, як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 договору, з урахуванням умов розділів 6, 7 договору, відповідно до Додатку № 1 "Договірні величини споживання" та Додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Відповідно до п. 2.3.3 договору, споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатку № 2 "Порядок розрахунків".

Додатком № 2 до договору (а.с. 20-21) сторони погодили порядок розрахунків (для усіх споживачів, крім бюджетних установ (організацій) та крім споживачів, які живляться від ПС 35-110кВ та 330кВ).

Згідно з п. 5 Додатку № 2 остаточний розрахунок відповідача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі рахунка, який виставляється постачальником електричної енергії на основі даних про фактичне споживання електричної енергії, визначених за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).

Розрахунковим вважається період з 01 числа місяця до такого ж числа наступного місяця (п.1 Додатку №2 до договору).

За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додаток №20 "Акт про використану електричну енергію", який споживач отримує разом із рахунками та повинен повернути підписаним та скріпленим печаткою в термін до 5 днів.

Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділенні відповідного РВЕ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 банківських днів з дня його отримання. В разі неявки відповідача для отримання рахунку позивач направляє рахунок відповідачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим відповідачем з дня його відправлення.

Пунктом 6.11 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р. (надалі - Правила) встановлює, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка, відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами.

Матеріали справи свідчать, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобовязання за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, згідно якого та в силу ст. 714 Цивільного кодексу України одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Позивач належним чином виконав свої зобовязання за договором у повному обсязі, та здійснив у період з вересня 2016 року по листопад 2016 року відпуск електричної енергії відповідачу у повному обсязі, проте відповідач в порушення умов договору не здійснив вчасної оплати.

Визначення вартості спожитої реактивної енергії проводиться відповідно до п. 2.3.4 Договору згідно з додатком 4А «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії», п. 6.33 «Правил» та Методикою обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії», затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України від 17.01.2002 У; 19, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 01.02.2002 за № 93/6381.

У суму заборгованості за вартість спожитої реактивної енергії включений податок на додану вартість. ПДВ нараховується відповідно до розділу 5 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із наступними змінами та доповненнями.

271,50 грн, - вартість реактивної енергії за жовтень 2016 року (де 226,24 грн.

- тарифна складова та 45,26 грн. - ПДВ 20 %).

У жовтні 2016 року відповідачем використана електрична енергія в обсягах, що перевищують договірні величини.

Ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 № 575/97-ВР передбачено відповідальність споживачів за перевищення договірної величини споживання електричної енергії у вигляді сплати на користь енергопостачальної організації двократної вартості різниці між фактично спожитою величиною електроенергії і договірною величиною. Постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку постачання електричної енергії споживачам від 16.06.2005 № 473 (далі - Порядок) встановлено порядок визначення граничних величин споживання електричної енергії та потужності для споживачів, а саме: п. 7 передбачає - енергопостачальні організації до початку наступного року в обумовлені договорами про постачання електричної енергії терміни узгоджують з усіма споживачами, крім населення, обсяги очікуваного споживання електричної енергії на наступний рік за місяцями (кварталами).

Відповідно до абзацу 6 п. 4.2 «Правил» та п. 5.2 Договору між сторонами визначені договірні величини споживання електричної енергії (додаток 1).

У жовтні 2016 року відповідно до додатка 1 встановлено договірну величину у розмірі 6300 кВт/год.

Згідно зі звітом за жовтень 2016 р. відповідачем фактично було використано електричну енергію в кількості 6477 кВт/год.

Таким чином, відповідач перевищив договірні величини споживання на 177 кВт/год. Так 6477 кВт/год. (фактично спожита кількість е/е) - 6300 кВт/год.

( договірна величина е/е) = 177 кВт/год. (перевищення договірної величини).

Відповідно до вимог п. 6.14 «Правил» Позивачем складене повідомлення від 10.11.2016 за № 10228 про перевищення договірної величини споживання електричної енергії за підсумками розрахункового періоду за жовтень 2016 р., яким до відома Відповідача доведено про перевищення ним договірних величин споживання електричної енергії на 177 кВт/год., вартість якої складає 348,67 грн.

Як зазначає позивач, заборгованість відповідача за період з жовтня 2016 року по грудень 2016 року склала:

- за реактивну енергію в сумі 271,50 грн. (226,24 грн. тарифна складова та 45,26 грн. ПДВ 20%);

- за перевищення договірної величини обсягу електричної енергії за березень 2016 року 348,67 грн.

Крім того, враховуючи те, що відповідачем рахунки за вересень 2016 року, жовтень 2016 року та листопад 2016 року були сплачені не вчасно, позивачем було нараховано відповідачу пеню в сумі 935,50 грн. та 98,91 грн. 3% річних за вказані періоди.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов договору та діючого законодавства, - суд визнає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки електричної енергії № 14955 від 23.09.2016 року у розмірі 271,50 грн. за реактивну енергію та 348,67 грн. за перевищення договірної величини обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 98,91 грн. та 275,60 грн. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з наслідків порушення зобов'язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було нараховано відповідачу 3% річних в сумі 98,91 грн. за період:

- жовтень 2016 року в сумі 29,89 грн.;

- листопад 2016 року в сумі 34,18 грн.;

- грудень 2016 року в сумі 34,84 грн.

Інфляційні втрати позивачем було нараховано за листопад 2016 року, які складають 275,60 грн.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення 3% річних в сумі 98,91 грн. та інфляційних втрат в сумі 275,60 грн. заявлені позивачем обґрунтовано, доведені матеріалами справи, вірно нараховані та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені в сумі 935,50 грн., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що відповідач за внесення платежів, передбачених п. 2.3.3 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 2 «Порядок розрахунків», відповідач сплачує позивачу суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індексу інфляції. Сума пені нараховується споживачу з першого дня прострочення платежу, який повинен бути здійснений відповідачем в термін, встановлений додатком № 2 «Порядок розрахунків», до дня сплати заборгованості включно та зазначається в рахунку окремим рядком.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було нараховано відповідачу пеню в сумі 935,50 грн. за наступні періоди:

- жовтень 2016 року в сумі 294 ,15 грн.;

- листопад 2016 року в сумі 317,65 грн.;

- грудень 2016 року в сумі 323,70 грн.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню на суму заборгованості у розмірі 935,50 грн., розрахунок пені перевірено судом з урахуванням вимог діючого законодавства, тому суд приходить до висновку щодо її задоволення.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 714 Цивільного кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5, п/р 2615 ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 850172, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, п/р 07 в філії ХОУ ВАТ "Ощадбанк", МФО 351823, ) 348,67 грн. перевищення договірної величини.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області (61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5, п/р 2615 ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 850172, ) на користь Акціонерної компанії "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, п/р 5 в АТ "ОСОБА_2 Аваль", м. Київ, МФО 380805, ) 935,50 грн. пені, 98,91 грн. 3% річних, 275,60 грн. інфляційних втрат, 271,49 грн. заборгованості по КРЕ та 1600,00 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.03.2017 р.

Суддя ОСОБА_3

922/488/17