ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2017 р.Справа № 916/47/17
За позовом: Публічного акціонерного товариства „Родовід Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ „Родовід Банк" Куліша Віктора Миколайовича

до відповідача: Публічного акціонерного товариства „Юніон Стандарт Банк"

про стягнення 11784,37грн.

Суддя Малярчук І.А.

Представники сторін:

від позивача: Присяжнюк А.Ю., згідно довіреності №13 від 03.01.2017р.

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 20.03.2017р. приймали участь представники:

від позивача: Присяжнюк А.Ю., згідно довіреності №13 від 03.01.2017р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору: про стягнення з ПАТ „Юніон Стандарт Банк" на користь ПАТ „Родовід Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ „Родовід Банк" Куліша В.М. 8320грн. суми заборгованості по орендній платі за жовтень 2015р., 1971,03грн. пені за період з 31.10.2015р. по 30.04.2016р., 1196,54грн. інфляційних втрат за період з 15.10.2015р. по 30.04.2016р., 296,80грн. три проценти річних за період з 15.10.2015р. по 30.04.2016р.

Позивач позовні вимоги підтримує, в обґрунтування яких зазначає, що між ПАТ „Родовід Банк" та ПАТ „Юніон Стандарт Банк" 07.04.2015р. було укладено договір оренди обладнання №28347/52746/527650 від 07.04.2015р. Згідно з п. 1.1 Договору оренди, АТ „РОДОВІД БАНК" передав Орендарю у строкове платне користування, а саме - в оренду, банкомати та додаткові комплекти касет, згідно з переліком, що міститься в додатку№1 до даного Договору, що є його частиною, а Орендар зобов'язався прийняти обладнання та сплачувати Орендодавцю орендну плату в порядку і розмірі, визначених цим Договором.

Клопотання позивача про проведення судового засідання у режимі відеоконференції від 20.01.2017р. за вх.№2-355/17 було судом задоволене. Також позивач надав до суду витребувані судом документи за вх.№2577/17 від 02.02.17р., а саме виписку по рахунку станом на 25.01.17р., та розрахунок заборгованості станом на 24.12.16р. Клопотання позивача про продовження строку розгляду справи від 24.02.17р. за вх.№2-1131/17 було судом задоволено.

Відповідач у судові засідання не з`являвся, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, у зв'язку з чим справу розглянуто за наявними в ній матеріалами у відповідності до ст.75 ГПК України.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши пояснення представника позивача та його правову позицію, суд встановив наступне:

07.04.2015р., між ПАТ „Родовід Банк" (орендодавець) та ПАТ „Юніон Стандарт Банк" (орендар) було укладено договір оренди обладнання №28347/52746/527650. Згідно з п. 1.1 Договору оренди, АТ „РОДОВІД БАНК" передав Орендарю у строкове платне користування, а саме - в оренду, банкомати та додаткові комплекти касет, згідно з переліком, що міститься в додатку№1 до даного Договору, що є його частиною, а Орендар зобов'язався прийняти обладнання та сплачувати Орендодавцю орендну плату в порядку і розмірі, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 3.1 Договору, розмір орендної плати становить 7 510,00 грн., в тому числі ПДВ, на місяць. Орендна плата вноситься щомісячно протягом 15 календарних днів місяця, за який вона вноситься, внесення орендної плати здійснюється Орендарем самостійно шляхом переказу грошових коштів на рахунок Орендодавця №361925 в АТ „Родовід Банк" (п.3.2 Договору).

06 серпня 2015 року Додатковою угодою №1 внесено зміни до Договору оренди обладнання, а саме, викладено абзац другий п.3.1 Договору в новій редакції наступного змісту: Розмір орендної плати за цим Договором становить 8 320,00 грн. щомісячно, в тому числі ПДВ.

Пунктом 4.1.2 Договору встановлено обов'язок Орендаря своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату.

Розділом 8 Договору оренди передбачена відповідальність сторін та порядок вирішення спорів, так в п. 8.1 зазначено, що за невнесення, несвоєчасне внесення орендної плати Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми прострочених платежів за кожен день прострочення.

Згідно п. 9.1 Договору цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2015р. включно.

29 жовтня 2015р. Додатковою угодою №2 внесено зміни та доповнення до Договору №28347/52746/52750 оренди обладнання від 07.04.2015р., викладено п. 9.1 розділу 9 в наступній редакції: „Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31 жовтня 2015р. включно.

На підтвердження фактичного передання відповідачу майна в користування позивач подав до суду копію актів приймання-передачі обладнання в оренду від 09.06.2015р., від 09.07.2015р., від 06.08.2015р., від 31.10.2015р.

Згідно акту повернення майна від 31.10.2015р., до договору оренди від 07.04.2015р., нерухомого майна, що належить до власності ПАТ „Родовід Банк" (обліковий номер договору №28347/52746/527650), відповідач повернув позивачу орендоване обладнання в повному обсязі.

Постановою Правління НБУ №939 від 24.12.2015р. „Про відкликання банківської ліцензії та ліквацію ПАТ „Юніон Стандарт Банк" з врахуванням рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №241 від 28.12.2015р. "Про початок процедури ліквідації „Юніон Стандарт Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", відкликано банківську ліцензію ПАТ „Юніон Стандарт Банк" та розпочато його ліквідацію.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані представником позивача докази та викладену ним правову позицію, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги щодо стягнення з ПАТ „Юніон Стандарт Банк" 11784,37грн. неправомірними, необґрунтованими з огляду на наступні положення законодавства.

Згідно ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.759 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

За положеннями ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до приписів ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язань може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно п.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За положеннями п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Як передбачено ч.4 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Зокрема, згідно з ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Пункт 2) ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо: витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті. Зобов'язання банку, передбачені пунктами 2, 6 частини шостої цієї статті, виконуються банком у межах його фінансових можливостей у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Отже, з 28.12.2015р. у ПАТ „Юніон Стандарт Банк" розпочато процедуру його ліквідації, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Така позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 20.01.2016р. по справі №6-2001цс15.

Крім того, суд зауважує про наступне.

Як свідчать матеріали справи, позивач не звертався до банку із заявою про визнання його кредитором банку, у зв'язку з чим позбавив себе права на можливе отримання заборгованості у ліквідаційній процедурі за реєстром кредиторів банку.

Частина 4 ст.36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачає добровільне погашення відповідачем заборгованості під час процедури ліквідації, або тимчасової адміністрації за договорами, що обслуговують господарську діяльність банку, однак, ч.6 ст.36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вказує, що такі зобов'язання банку виконуються банком у межах його фінансових можливостей, тобто, якщо неспроможний банк має кошти на таку сплату.

Враховуючи викладене, суд встановив, що відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 11784,37грн., однак, за умови законодавчо встановленої неможливості стягувати з ліквідуючогося банку грошові кошти, вказані вимоги задоволенню судом не підлягають.

Вимоги позивача про стягнення з банку пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 31.10.2015 по 30.04.2016- 1971,03 грн., суми інфляційних втрат - 1 196,54 грн., суми трьох процентів річних - 296,80 грн., як таких, що є похідними від вимоги про стягнення заборгованості, у задоволенні якої суд відмовив, теж задоволенню судом не підлягають, з врахуванням ще й того, що нарахування неустойки, індексу інфляції, відсотків річних під час здіснення тимчасової адміністрації, ліквідації забороняється.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

За таких обставин, суд повністю відмовляє у задоволенні позовних вимог ПАТ „Родовід Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ „Родовід Банк" Куліша Віктора Миколайовича за їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Згідно ст.ст.44, 49 ГПК України судовий збір, сплачений позивачем за розгляд даного позову в сумі 1378,00грн., відноситься за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст.49, 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 24 березня 2017 р.

Суддя І.А. Малярчук