РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2017Справа №910/500/17

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Контракт-Енерго»
до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»
простягнення 11665,20 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаПрилєпов О.А. - представник
від відповідачаЦиба О.В. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Контракт-Енерго» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» 13405,92 грн попередньої оплати за договором №6646904 від 25.09.2015 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення вантажів та за надані залізницею послуги.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскільки відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов'язання за договором про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги №6646904 від 25.09.2015, останній повинен повернути позивачу залишок попередньої оплати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2017 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/500/17 та призначено справу до розгляду.

22.02.2017 через канцелярію суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 11665,20 грн.

У відповідності до вимог ст. 22 Господарського процесуального кодексу України вказану заяву прийнято судом до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2017 за клопотанням сторін продовжено строк вирішення спору у справі №910/500/17 на 15 днів; в судовому засіданні оголошено перерву до 15.03.2017.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позов підтримав.

Відповідач проти позову заперечує, вказуючи на те, що умовами договору не передбачено обов'язку залізниці повертати позивачу грошові кошти у випадках, коли їх розмір перевищує вартість наданих послуг або коли послуги не надавались протягом якогось часу. Спірні кошти, за твердженням відповідача, знаходяться на особовому рахунку позивача і можуть бути використані підприємством для оплати за перевезення вантажів та додаткових зборів.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

25.09.2015 між Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-Західна залізниця», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (залізниця) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Контракт-Енерго» (вантажовласник) було укладено договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги №6646904 (надалі - Договір), предметом якого є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 2.1.1 Договору вантажовласник має право отримувати від залізниці послуги, передбачені Статутом залізниць України, даним договором, діючими Правилами перевезень, затвердженими наказом Міністерства транспорту України, діючим Тарифним керівництвом №1, затвердженим наказом Міністерства транспорту України та іншими нормативно-правовими актами та документами розпорядчого характеру, що регулюють питання, пов'язані з перевезенням та проведенням розрахунків.

У відповідності до п.п. 2.2.1 - 2.2.4 Договору залізниця зобов'язана для централізованих розрахунків відкрити вантажовласнику особовий рахунок і код вантажовідправника 6646904, одержувача 7291. Приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження/вивантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, в тому числі за вільними тарифами, перелік яких зазначається в додатку до цього Договору. Здійснювати розрахунки безготівкові та готівкові з вантажовласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та на вимогу надавати вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію Новгород - Сів. Інформувати вантажовласника, на його вимогу, про залишки грошових коштів на особовому рахунку.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що вантажовласник здійснює попередню оплату залізниці шляхом перерахування коштів на рахунок №2665 в ТВБВ №10026/0187 Філії Головного управління по м.Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669, . Одержувач: ЄТехПД ДТГО «Південно-Західна залізниця». Одержані кошти залізниця зараховує на особовий рахунок вантажовласника. Послуги вантажовласнику за цим договором надаються за умови наявності коштів на його особовому рахунку.

У відповідності до п.п. 3.3, 3.4 залізниця відображає відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами (контейнерами), штрафи, пеню) в особовому рахунку вантажовласника на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами) і т.ін., оформлених в паперовому або електронному вигляді. На вимогу вантажовласника проводиться звірка розрахунків між ним і залізницею, результати якої оформлюються актом.

Як свідчать матеріали справи, в період з 02.10.2015 по 22.10.2015 позивачем було здійснено на користь відповідача попередню оплату послуг на суму 15000,00 грн, що підтверджується банківськими виписками по особовому рахунку ТОВ «Торговий дім «Контракт-Енерго» за 02.10.2015, 09.10.2015 та 22.10.2015.

З урахуванням вартості наданих відповідачем послуг, станом на момент розгляду справи на рахунку позивача обліковуються грошові кошти в сумі 11665,20 грн, на які послуги відповідачем надані не були, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, в тому числі підписаним представниками сторін актом звірки взаємних розрахунків по особовому рахунку 6646904 на 01.01.2017. Зазначені обставини сторонами не заперечуються.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем належним чином не виконувались зобов'язання за Договором, а саме не надано оплачених позивачем послуг в межах заявленого календарного місяця, у зв'язку із чим позивач вказує на наявність підстав для стягнення з відповідача залишку суми попередньої оплати у розмірі 11665,20 грн.

За своєю правовою природою Договір №6646904 від 25.09.2015 є договором про надання послуг, зокрема, послуг перевезення, а тому до відносин, що виникли між сторонами, застосовуються, серед іншого, положення Глав 63, 64 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 598 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктами 7.1, 7.2 Договору визначено, що договір набуває чинності з дати його підписання та сторонами і діє 3 роки. Кожна сторона вправі розірвати Договір до закінчення терміну його дії з попереднім повідомленням іншої сторони не менше ніж за десять днів.

Тобто, строк дії Договору №6646904 від 25.09.2015, на підставі якого позивачем сплачено на користь залізниці суму попередньої оплати, встановлено до 25.09.2018, а докази розірвання (припинення) вказаного Договору у встановленому законодавством порядку у справі відсутні.

Отже, станом на момент розгляду справи Договір №6646904 від 25.09.2015 свою дію не припинив.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Суд відзначає, що укладеним між сторонами Договором №6646904 від 25.09.2015 не передбачено жодної умови, яка б надавала вантажовласникові право (і, відповідно, встановлювала обов'язок залізниці) на повернення суми попередньої оплати послуг. Чинним законодавством також не передбачено такого права у той час, коли підстава (у даному випадку Договір), на якій ці кошти були залізницею набуті, не відпала.

Відтак, з огляду на те, що умовами Договору, а також нормами чинного законодавства, не встановлено обов'язку залізниці повертати вантажовласнику грошові кошти у випадку, коли їх розмір перевищує вартість наданих послуг (навіть у разі порушення залізницею зобов'язань, як про те стверджує позивач), та враховуючи, що станом на момент розгляду справи Договір №6646904 від 25.09.2015 свою дію не припинив, підстави для стягнення з відповідача залишку суми попередньої оплати у розмірі 11665,20 грн відсутні.

Посилання позивача на положення ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України як на нормативну підставу виникнення обов'язку з повернення суми попередньої оплати є безпідставним, оскільки вказана норма регулює відносини купівлі-продажу/поставки, в той час як за правовою природою договір Договором №6646904 від 25.09.2015 є договором про надання послуг.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 23.03.2017

Суддя Ю.М. Смирнова