ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017 року Справа № 904/965/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В. (доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Вечірко І.О.,

Секретар судового засідання Манчік О.О.

Представники сторін:

від позивача: Ніколайчук О.М., довіреність №б/н від 08.02.2017 р., представник;

представники відповідача та третіх осіб -1,2,3 в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 року у справі №904/965/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДЕЛЬТА БАНК" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію АТ "ДЕЛЬТА БАНК", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіагал", м.Дніпропетровськ

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, м. Одеса

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, м. Одеса

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4, м. Одеса

про визнання Договору про відступлення права вимог від 21.10.14р. недійсним, застосування до відносин сторін наслідки недійсності Договору про відступлення права вимог від 21.10.14р. та зобов'язання повернути оригінали договорів переданих на виконання Договору про відступлення права вимог від 21.10.14р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24/03.2016р. у справі №904/965/16 (суддя: Петренко Н.Е.) позов задоволено. Визнано недійсним, укладений між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіагал" договір про відступлення прав вимоги від 21.10.14р.

Застосувано до відносин сторін наслідки недійсності Договору про відступлення прав вимоги від 21.10.14р.:

- шляхом визнання публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" стороною (кредитором) Договору про надання споживчого кредиту від 23.03.07р. № 0;

- шляхом визнання публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" стороною (кредитором) Договору про надання споживчого кредиту від 23.03.07р. № 0;

- шляхом визнання публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" стороною (кредитором) за Договором поруки від 23.03.07р. № 103591;

- шляхом визнання публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" стороною (кредитором) за Договором поруки від 23.03.07р. № 103592;

- шляхом повернення на поточний рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіагал", розміщений у публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" грошових коштів у розмірі 10000,00 грн.

Зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіагал" повернути Публічному акціонерному товариству "Дельта Банк" оригінали договорів переданих на виконання Договору про відступлення прав вимоги від 21.10.14р.

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, як прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог.

Посилається на те, що укладаючи спірний договір сторони діяли вільно, з необхідним обсягом дієздатності, дії сторін договору відповідали їх внутрішній волі.

Крім того, позивачем не наведено належних та допустимих доказів причинно-наслідкового зв'язку між укладенням оспорюваного правочину та неможливістю виконання зобов'язань перед іншими кредиторами.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання, призначене для розгляду апеляційної скарги, представники відповідача та третіх осіб -1,2,3 не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи те, що коло представників у судовому засіданні не обмежено та те, що залучені до справи докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників відповідача та третіх осіб -1,2,3, яких належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи,.

В судовому засіданні 20.03.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 23.03.07р. між ОСОБА_2, та АТ "УкрСиббанк" було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, та Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого Позичальник отримав кредит у сумі 75 000,00 доларів США, терміном погашення до 23.03.17р. та зобов'язувався повернути Банку кредит і сплатити проценти за його користування у розмірі та порядку визначених Кредитним договором.

Виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором забезпечувалось наступним:

- Іпотечним договором, посвідченим 23.03.07р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим № 1147, згідно з яким у іпотеку була передана квартира № 94, за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 79,8 кв.м., житловою площею 38,8 кв.м., що належить ОСОБА_2 (далі - Іпотечний договір);

- Договором поруки від 23.03.07р. № 103591, укладеним з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1);

- Договором поруки від 23.03.07р. № 103592, укладеним з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2).

Договором купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.11р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 2949, 2950, права вимоги АТ "УкрСиббанк" за Кредитним договором ОСОБА_2 відступлено на користь АТ "Дельта Банк".

В подальшому, АТ «Дельта Банк» було укладено:

- Договір про відступлення права вимоги від 21.10.14р., укладений з товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіагал".

Відповідно до умов Договору відступлення, АТ «Дельта Банк» відступив ТОВ ФК "Сіагал" належні йому майнові права за Кредитним договором.

Станом на день укладення Договору відступлення (21.10.14р.) сума заборгованості позичальника за Кредитним договором становила 93 497,09 доларів США, що станом на дату укладення Договору відступлення складало 1 210 843,41 грн. у тому числі: заборгованість за кредитом - 59 999,56 доларів США (що станом на дату укладання договору за офіційним курсом НБУ складало 777 030,30 грн.), заборгованість за відсотками 33 497,53 доларів США (що станом на дату укладання договору відступлення за офіційним курсом НБУ складало 433 813,11 грн.).

За приписами п. 1.1 Договору відступлення, ціна відступлення прав вимоги за Кредитним договором становила 10 000,00 грн., яка була сплачена Банку новим кредитором 24.10.14р. з поточного рахунку ТОВ ФК "Сіагал".

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 02.03.15р. № 150 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 02.03.15р. № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк", згідно з яким з 03.03.15р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_7 - уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" (далі - АТ "Дельта Банк", Банк, Позивач).

Згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.15р. № 71 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.15р. № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "Дельта Банк" тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" запроваджено строком на шість місяців з 03.03.16р. до 02.09.15р. включно, а рішенням від 03.08.15р. № 147 тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" продовжено до 02.10.15р.

На виконання постанови Правління Національного банку України від 02.10.15р. № 664 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Фондом гарантуванням вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.15р. № 181 "Про початок процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" згідно з якими відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ "Дельта Банк" строком з 05.10.15р. по 04.10.17р. призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_7.

За результатами проведення перевірки щодо визначення Договору про відступлення права вимоги від 21.10.14р. в якості договорів, які є нікчемними у розумінні ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (протокол від 25.09.15р. № 71 засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, призначеної наказом № 67 від 11.03.15) Договір відступлення права вимоги від 21.10.14р., що укладений між АТ "Дельта Банк" та ТОВ ФК "Сіагал" віднесені до нікчемних у розумінні пунктів 1, 2, 3 та 7 ч. 3. ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Повідомленнями від 24.11.15р. № 2314, 2315, 2316, 2317 ТОВ ФК "Сіагал", гр. ОСОБА_2, гр. ОСОБА_3,: гр. ОСОБА_4, були повідомлені про нікчемність Договору про відступлення права вимоги від 21.10.14р., укладеного між АТ "Дельта Банк" та ТОВ ФК "Сіагал".

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з п. 2.5.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29 травня 2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" за змістом ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним. Нікчемний правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України).

У спорах, пов'язаних з виконанням неплатоспроможним банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед кредиторами, спеціальними для застосування є норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Відповідно до п.п. 16, 6 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом; ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно ч. 5 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Частиною 1 статті 35 зазначеного Закону передбачено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в редакції, чинній станом на дату запровадження в ПАТ "Дельта Банк" тимчасової адміністрації, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 37 зазначеного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно з абз. 1 та абз. 2 ч. 4 ст. 38 цього Закону, а також абз. 2 п. 1.20 гл. 1 розділу III рішення № 2 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" підставою для визнання правочину (договору) неплатоспроможного банку нікчемним є, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

В пунктах 2.1., 2.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Спірний договір за своєю правовою природою є договором відступлення права вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України заміна кредитора в зобов'язанні може відбутися переданням ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підстави нікчемності правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку визначені ч.3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб": 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Як правомірно встановлено господарським судом, , публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" здійснивши відступлення прав вимоги згідно Договору відступлення в розмірі, який (за офіційним курсом НБУ) складав 1 210 843,41 грн., за ціною 10 000,00 грн., яка більше ніж на 90% відрізняється від розміру (вартості) прав вимоги, фактично відмовився від власних майнових вимог, що на підставі п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є ознакою нікчемності правочину; за укладеним Договором відступлення публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", до дня визнання його неплатоспроможним, взяло на себе зобов'язання щодо відступлення прав вимоги за Кредитним договором, що стало однією з причин його неплатоспроможності та неможливості виконання грошових зобов'язань перед кредиторами, що на підставі п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є ознакою нікчемності правочину; публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" уклавши Договір відступлення та в подальшому прийнявши оплату за ним без реальних грошових надходжень, фактично відмовився від власних майнових вимог, та окремому кредитору - ТОВ ФК "Сіагал" було передано майно (майнові права) Банку, через що останнім отримані переваги, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами Банку, що на підставі п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є ознакою нікчемності правочину.

Зі змісту п.3 ч.3 ст.38 Закону випливає, що нікчемність правочинів, перевірку яких здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ставиться в залежність від звичайної вартості послуг та порівнюється із відповідною вартістю, яка визначена сторонами в договорі, яка, в свою чергу має бути вищою, або нижчою на 20 відсотків.

Однак, пунктом 1.1 Іпотечного договору від 23.03.2007р. між ОСОБА_2 та АТ «Укрсиббанк» (іпотека передана АТ «Дельта Банк», а.с. 39, т.1), відповідно до якого в іпотеку була передана квартира, визначено, що ринкова вартість предмету іпотеки, згідно звіту незалежної оцінки, становить 506961,00грн., тобто реально банк міг звернути стягнення на предмет іпотеки вартістю 506961,00грн. для отримання коштів в погашення кредиту, в результаті чого слід визначити, що звичайна ціна, передбачена п.3 ч.2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", є більшою в рази, ніж продажна ціна в 10000,00грн.

Таким чином, публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", уклавши з відповідачем спірний договір всупереч наявних обмежень, встановлених Національним банком України, прийняв на себе зобов'язання щодо виконання грошових вимог відповідача у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність", що свідчить про нікчемність зазначеного договору згідно з положеннями п. 5 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий господарський суд розглянув всебічно, повно та об'єктивно в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, належним чином проаналізував правовідносини, що виникли між сторонами, та вірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом норм матеріального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищезазначеним.

Таким чином, рішення господарського суду Дніпропетровської області відповідає чинним нормам матеріального та процесуального законодавства, встановленим фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2016 року у справі №904/965/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий Л.О. Чимбар

Суддя І.О. Вечірко

Суддя С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі 24.03.2017 року.