КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" березня 2017 р. Справа№ 911/3790/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

при секретарі судового засідання Денисюк І.Г.

за участю представників:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Новик Є.М. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом): Давидова О.М. - за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.02.2017 року у справі № 911/3790/15 (суддя Ярема В.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"

про стягнення 2 093 146,51 дол. США та 16 421 211,22 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"

до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.02.2017 року зупинено провадження у справі № 911/3790/15 до вирішення господарським судом міста Києва справи № 910/1845/17.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати дану справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що Господарський суд Київської обл. при постановлені ухвали від 20.02.2017 року не вірно здійснив оцінку обгрунтованості доводів Відповідача, проігнорував приписи ст. ст. 33, 34 ГПК України та не розглянув всіх обставин справи в їх сукупності, що призвело до неправильного та незаконного застосування норм ст. 79 ГПК України, а також порушення права Позивача на розгляд справи упродовж розумного строку, що регламентується ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Скаржник зазначає, що кредитний договір та всі договори про внесення змін до Кредитного договору, які є предметом позову у справі № 910/1845/17, також знаходяться в матеріалах справи № 911/3790/15, а тому Господарський суд Київської обл. має можливість та повинен дослідити дані документи для повного та об'єктивного встановлення всіх належних обставин, та з'ясувати питання щодо дійсності заявлених вимог ПАТ «ВТБ Банк» до ТОВ «Фоззі-Фуд», в тому числі на підставі Кредитного договору та Договорів про внесення змін до Кредитного договору.

Судом першої інстанції не визначено, з'ясування яких саме обставин у ході розгляду справи № 910/1845/17 унеможливлює розгляд заявлених позовних вимог у даній справі, не зазначено, які саме обставини не можуть бути встановлені господарським судом самостійно при вирішенні даної справи та яким чином встановлені в іншій справі обставини вплинуть на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи із предмету та підстав позову.

Відповідно автоматичного розподілу справ між суддями для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: Гончаров С.А. (головуючий), Скрипка І.М., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 року у визначеному складі колегії суддів апеляційна скарга прийнята до розгляду, порушено апеляційне провадження у справі, розгляд справи призначено на 15.03.2017 року.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом), згідно з поданим до суду 15.03.2017 року відзивом зазначив, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності оспорюваної ухвали з посиланням на затягування розгляду справи є необгрунтованими безпідставними та такими що не спростовуються матеріалами справи, та такими що не відповідають нормам чинного законодавства та просить апеляційний суд у задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» відмовити, а ухвалу Господарського суду Київської області від 20.02.2017 року по справі № 911/3790/15 - залишити без змін.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників учасників процесу, що з'явились до судового засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як зазначалось, Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.02.2017 року зупинено провадження у справі № 911/3790/15 до вирішення господарським судом міста Києва справи № 910/1845/17.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Положеннями підпункту 3.16. пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК України).

Предметом первісного позову у даній справі є, зокрема, вимога позивача про стягнення з відповідача договірної санкції в порядку п. 7.4. кредитного договору №22ВД від 31.05.2007, відповідно до якого за невиконання або неналежне виконання зобов'язання, визначеного п. 4.3.11. цього договору, банк має право застосувати до позичальника договірну санкцію, а позичальник зобов'язаний сплатити її банку у розмірі 0,00278% (нуль цілих двісті сімдесят вісім стотисячних) відсотків від заборгованості за кредитом на кожну дату розрахункового періоду проведення чистих кредитових оборотів (за кожен календарний день) періоду невиконання відповідно до умов п. 4.3.11.2. цього договору. При цьому розмір зобов'язань позичальника, визначений в п. 4.3.11. цього договору, приймається для розрахунку як 100% (сто) відсотків. Сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ в період для застосування договірної санкціїї.

Водночас, як слідує з наданих відповідачем доказів, предметом позову в справі №910/1845/17, зокрема, є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" про визнання недійсним п. 4.3.11 кредитного договору №22ВД від 31.05.2007.

За таких обставин, оскільки предметом спору в справі №910/1845/17 є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд", зокрема, про визнання недійсним п.4.3.11 кредитного договору №22ВД від 31.05.2007, у той час як предметом первісного позову в справі №911/3790/15 є вимога Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", зокрема, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд" договірної санкції відповідно до п.7.4. кредитного договору №22ВД від 31.05.2007 за невиконання або неналежне виконання зобов'язання, визначеного п. 4.3.11. зазначеного договору, суд дійшов висновку, що результати розгляду справи №910/1845/17 можуть вплинути на встановлення істотних обставин та їх правову оцінку в межах позову в справі №911/3790/15, що свідчить про взаємопов'язаність зазначених справ.

Тому колегія суддів не приймає доводів апелянта стосовно того, що судом першої інстанції не визначено, з'ясування яких саме обставин у ході розгляду справи № 910/1845/17 унеможливлює розгляд заявлених позовних вимог у даній справі, не зазначено, які саме обставини не можуть бути встановлені господарським судом самостійно при вирішенні даної справи та яким чином встановлені в іншій справі обставини вплинуть на оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі, виходячи із предмету та підстав позову.

Згідно абзацу 3 підпункту 3.16. пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Відповідно до п. 2.17. постанови пленуму Вищого господарскього суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", якщо спір про визнання недійсним правочину (господарського договору) вирішується одночасно з розглядом іншим судом іншої справи, позовні вимоги в якій ґрунтуються на цьому ж правочині (зокрема, про стягнення коштів, витребування майна тощо), то наведене згідно з частиною першою статті 79 ГПК з урахуванням обставин конкретної справи є підставою для зупинення провадження у такій іншій справі до закінчення розгляду справи про визнання правочину (господарського договору) недійсним.

Господарським судом Київської області та господарським судом міста Києва одночасно розглядаються взаємопов'язані між собою справи №911/3790/15 та №910/1845/17, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість розгляду справи №911/3790/15 до вирішення господарським судом міста Києва справи №910/1845/17.

Враховуючи вищезазначені законодавчі приписи та наявні в матеріалах справи докази, а також неможливість розгляду даної справи до вирішення господарським судом міста Києва справи №910/1845/17, у зв'язку з одночасним розглядом означених взаємопов'язаних справ, місцевий суд вірно задовольнив клопотання відповідача та зупинив провадження у справі №911/3790/15 до вирішення господарським судом міста Києва справи №910/1845/17.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та виніс законну та обґрунтовану ухвалу у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

При цьому, доводи Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк", викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а підстави для скасування ухвали господарського суду відсутні.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу господарського суду Київської області від 20.02.2017 року у справі № 911/3790/15 слід відмовити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" на ухвалу Господарського суду Київської області від 20.02.2017 року у справі № 911/3790/15 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 20.02.2017 року у справі № 911/3790/15 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/3790/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка