ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2017 р. Справа № 911/2990/16

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс

до відповідачів ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп,

Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка

про стягнення 121 306,59грн

Суддя C.І. Чонгова

Представники:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 02.06.2014);

від відповідача 1 не зявився;

від відповідача 2 не зявився.

СУТЬ СПОРУ: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко - Тайс (далі ТОВ Компанія Ніко-Тайс) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп (далі ТОВ ПК Трейдсервісгруп), Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка (далі СТОВ імені Устименка) та просить суд солідарно стягнути з СТОВ імені Устименка та ТОВ ПК Тредсервісгруп 10744,32грн процентів та 9446,69грн збитків від інфляції;

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем 2 СТОВ імені Устименка своїх зобовязань за договором №1-Д/08/1 купівлі продажу товару на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008, в частині своєчасного розрахунку за поставлений товар, укладеним між ним та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Тридента Агро (далі ТОВ Тридента Агро) щодо здійснення оплати за поставлений товар. При цьому, кредитор у відповідному зобовязанні ТОВ Тридента Агро замінений на СТОВ імені Устименка згідно угоди №34/07-12 від 02.07.2012, а виконання зобовязань ТОВ Агрофірма Богдан забезпечено порукою ТОВ ПК Трейдсервісгруп згідно договору поруки №17-07-2012 від 17.07.2012, в частині виплати процентів та збитків від інфляції.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.11.2016 позов залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 ухвалу господарського суду Київської області від 10.11.2016 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.01.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 та ухвалу господарського суду Київської області від 10.11.2016 скасовано, справу передано на розгляд по суті до господарського суду Київської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 09.02.2017, справу № 911/2990/16 передано для подальшого розгляду судді Чонговій С.І.

Ухвалою господарського суду Київської області від 13.02.2017 справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 13.03.2017.

20.03.2017 представником позивача подано пояснення у справі №17-2/03 від 17.03.2017, які розцінені судом як заява про відвід судді, оскільки як вважає заявник після скасування ухвали про залишення позовної заяви без розгляду від 10.11.2016 у даній справі здійснення правосуддя у даній справі головуючим суддею є порушенням статті 20 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.03.2016, після виходу до нарадчої кімнати, судом оголошено ухвалу про відмову в задоволенні відводу у даній справі.

Позивачем неодноразово збільшувався розмір позовних вимог у даній справі, так відповідно до останньої заяви позивача від 17.03.2017 (поданої до суду 20.03.2017) позивач просить суд стягнути солідарно з ТОВ ПК Трейдсервісгруп та СТОВ імені Устименка 13850,10грн 3% річних та 107 456,49грн втрат від інфляції, а також покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору і 6000,00грн судових витрат повязаних з оплатою послуг адвоката.

Вказана заява прийнята судом до розгляду, оскільки відповідно до ст. 22 ГПК України, право позивача на збільшення позовних вимог може бути реалізовано ним, до винесення рішення у справі.

Відповідач у справі ТОВ ПК Трейдсервісгруп документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

Відповідач у справі СТОВ імені Устименка документально обґрунтованого відзиву на позовну заяву не надало.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

14.02.2008 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Тридента Агро (надалі - продавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю імені Устименка (надалі покупець відповідач 2) було укладено договір № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу, який визначає умови купівлі-продажу засобів захисту рослин (надалі - товар) на умовах відстрочення платежу та предметом якого є товар, який належить продавцю на моменту укладення договору або буде набутий продавцем у майбутньому.

Відповідно до п. 2.1 договору асортимент товару, його кількість, ціна визначаються у додатках та/або накладних документах відпуску товару, що є невідємною частиною цього договору.

Згідно з п. 2.2 договору всі рахунки та накладні документи, що виписані в період дії даного договору є його невідємною частиною.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що підписання видаткових накладних, що виписані в період дії даного договору, засвідчує факт передачі разом з товаром усієї необхідної документації, що його стосується, в тому числі сертифікату якості, інструкції щодо використання та застосування даного товару.

Відповідно до п. 5.1 договору покупець здійснює оплату товару за ціною, вказаною в додатках та/або видаткових накладних, що є невідємною частиною цього договору.

Згідно з п. 5.3 договору оплата товару проводиться наступним чином: 10 % від вартості товару оплачується покупцем до 29 березня 2008 року; 90 % від вартості товару оплачується покупцем в строк до 01 листопада 2008 року.

Пунктом 11.1 договору передбачено, що цей договір діє з моменту його підписання обома сторонами до повного виконання сторонами обовязків по договору.

Додатком № 1 до договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008 р. сторони визначили найменування, кількість, ціну, загальну вартість, термін та базис поставки товару.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Черкаської області від 24.02.2009 р. у справі № 13/299 стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Тридента Агро 293 978,69грн боргу, 1084,95грн 3% річних з простроченої суми, 4 409,68грн інфляційних, 2 994,73грн державного мита та 118,00грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

З вищезазначеного рішення вбачається, що з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка було стягнуто на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Тридента Агро заборгованість, що виникла у звязку з неналежним виконанням відповідачем 2 умов договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008.

Як вбачається з рішень господарського суду Київської області від05.02.2013 у справі №6/138-12, від 25.07.2013 у справі №911/2412/13, від 02.10.2014 у справі №911/3326/14 та підтверджується наданою в матеріали справи копією договору від 26.01.2011 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Тридента Агро (надалі - первісний кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі - новий кредитор) було укладено угоду № К-34-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України), відповідно до якої первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю імені Устименка (надалі - боржник), зобовязання щодо сплати розміру 3 % річних та інфляційних втрат, набутих первісним кредитором на підставі договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008, у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008.

В силу ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, відповідні факти, встановлені вказаними рішеннями судів, не потребують доведення у даній справі. Отже, посилання позивача у цій частині вимог на практику судів є безпідставними, надуманими, у звязку з чим не приймаються судом до уваги.

Відповідно до п. 1.2 угоди № К-34-ТА за цією угодою новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі 3 % річних та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання боржником грошового зобовязання згідно договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008 р.

Згідно з п. 2.1 угоди № К-34-ТА вартість зобовязання, що відступається за даною угодою станом на дату її укладення, становить 47 418,75грн.

Пунктом 2.2 угоди № К-34-ТА визначено, що первісний кредитор повідомляє, а новий кредитор погоджує те, що сума, вказана у п. 2.1, що відступається згідно договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008, є загальною сумою (розміром) 3 % річних та інфляційних втрат, котрі нараховані відповідно до умов та норм чинного законодавства України за період з 17 жовтня 2009 року по 26 січня 2011 року.

Відповідно до п. 2.3 угоди № К-34-ТА окрім цього, з моменту укладення даної угоди новий кредитор наділяється всіма правами первісного кредитора, що випливають із умов договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008, по відношенню до боржника щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат, у звязку із подальшим неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008.

Згідно з п. 4.1 угоди № К-34-ТА первісний кредитор зобовязаний передати новому кредитору оригінали та/або копії документів, що підтверджують права вимоги виконання зобовязання боржником новому кредитору. Передача оригіналів та/або копій документів оформлюється актом приймання-передачі.

Пунктом 4.3 угоди № К-34-ТА передбачено, що первісний кредитор зобовязаний сповістити боржника про поступку права вимоги за цією угодою.

Відповідно до п. 6.1 угоди К-34-ТА ця угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за даною угодою.

На виконання умов угоди № К-34-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 26.01.2011 первісний кредитор - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Тридента Агро відповідно до акту прийому-передачі документів б/н від 26.01.2011 р. передав, а новий кредитор - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 прийняв документи, що підтверджують права вимоги виконання зобовязання боржником новому кредитору.

Також, на виконання умов угоди № К-34-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 26.01.2011 первісний кредитор надіслав повідомлення боржнику Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю імені Устименка про заміну кредитора у зобовязанні, що підтверджується повідомленням від 26.01.2011, описом вкладення у цінний лист від 17.06.2013 р. та фіскальним чеком № 3770 від 17.06.2013.

02.07.2012 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (надалі - первісний кредитор) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс (надалі - новий кредитор - позивач) було укладено угоду № 61/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України), відповідно до якої первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю імені Устименка (надалі - боржник), зобовязання щодо сплати розміру 3% річних та інфляційних втрат, набутих первісним кредитором на підставі договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008 та угоди № К-34-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 26.01.2011, у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008.

Відповідно до п. 1.2 угоди № 61/07-12 за цією угодою новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі 3% річних та інфляційних втрат, за період існування прострочення виконання боржником грошового зобовязання згідно договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008.

Згідно з п. 2.1 угоди № 61/07-12 вартість зобовязання, що відступається за даною угодою станом на дату її укладення, становить 80 288,70грн.

Пунктом 2.2 угоди № 61/07-12 визначено, що первісний кредитор повідомляє, а новий кредитор погоджує те, що сума, вказана у п. 2.1, що відступається згідно договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008, є загальною сумою (розміром) 3 % річних та інфляційних втрат, котрі нараховані відповідно до умов та норм чинного законодавства України за період з 17 жовтня 2009 року по 02 липня 2012 року.

Відповідно до п. 2.3 угоди № 61/07-12 окрім цього, з моменту укладення даної угоди, новий кредитор наділяється всіма правами первісного кредитора, що випливають із умов договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008, по відношенню до боржника щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат, у звязку із подальшим неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008.

Згідно з п. 4.1 угоди № 61/07-12 первісний кредитор зобовязаний передати новому кредитору оригінали та/або копії документів, що підтверджують права вимоги виконання зобовязання боржником новому кредитору.

Пунктом 4.3 угоди № 61/07-12 передбачено, що первісний кредитор зобовязаний сповістити боржника про поступку права вимоги за цією угодою.

Відповідно до п. 6.1 угоди № 61/07-12 ця угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цією угодою.

На виконання умов угоди № 61/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 Цивільного кодексу України) від 02.07.2012, первісний кредитор - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 відповідно до акту прийому-передачі документів б/н від 02.07.2012 передав, а новий кредитор ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс прийняв документи, що підтверджують права вимоги виконання зобовязання боржником новому кредитору.

Також, на виконання умов угоди № 61/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 Цивільного кодексу України) від 02.07.2012 первісний кредитор надіслав повідомлення боржнику - Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю імені Устименка про заміну кредитора у зобовязанні, що підтверджується повідомленням від 02.07.2012, описом вкладення у цінний лист від 17.06.2013 та фіскальним чеком № 3779 від 17.06.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою.

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, право вимоги первісного кредитора до відповідача 2 було передано позивачеві 02.07.2012.

Крім того, 17.07.2012 між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп (відповідач 1) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс (позивач) було укладено договір поруки № 17-07-2012, за умовами якого відповідач 1 поручається перед позивачем за виконання обовязку Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю імені Устименка (відповідач 2) щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру 3 % річних та інфляційних втрат у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням відповідачем 2 грошового зобовязання згідно договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008 р. та угоди № 61/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 Цивільного кодексу України) від 02.07.2012 р. (далі основна угода).

Відповідно до п. 3.1 договору поруки відповідальність відповідача 1 перед позивачем обмежується сплатою розміру 3 % річних та інфляційних втрат у сумі 150 000,00грн (в редакції додаткової угоди від 11.01.2017 ).

Згідно з п. 4.1 договору поруки у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) відповідачем 2 обовязку за основною угодою, позивач вправі звернутися із вимогою про виконання як до відповідача 2, так і до відповідача 1, які несуть солідарну відповідальність перед позивачем.

Пунктом 6.1 договору поруки передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачами у даній справі не виконано свої договірні зобовязання згідно договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008 та угоди № 61/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 Цивільного кодексу України).

При цьому, як зазначалось вище, рішенням господарського суду Київської області від 05.02.2013 у справі № 6/138-12 стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс 170 565,85грн курсової різниці (дооцінки вартості товару) згідно договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008 та 35 571, 42 грн. втрат від інфляції за період з грудня 2008 року по жовтень 2009 року, нарахованих на суму боргу у розмірі 293 978,69грн, а також стягнуто солідарно з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс 7 324, 44 грн. 3 % річних за період з 16.12.2008 по 15.10.2009, нарахованих на суму боргу у розмірі 293 978,69 грн., 12 000,00грн витрат на адвокатські послуги та 4 269, 23грн судового збору.

В подальшому рішенням господарського суду Київської області від 25.07.2013 у справі № 911/2412/13 стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс 13 746, 60грн 3% річних та 27 972,80 грн інфляційних втрат, а також стягнуто солідарно з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс 5 000,00грн 3% річних, 6 247,33грн витрат на адвокатські послуги та 1 535,50грн судового збору.

Так, з вищезазначеного рішення господарського суду Київської області від 25.07.2013 р. у справі № 911/2412/13 вбачається, що судом, на підставі договору № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008 р., угоди № К-34-ТА про заміну кредитора у зобовязанні від 26.01.2011 р., угоди № 61/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні від 02.07.2012 р. та договору поруки № 21-11-2012-14 від 21.11.2012 р., стягнуто 27 972,80грн інфляційних втрат за період з листопада 2009 року по січень 2013 року, нарахованих на суму курсової різниці (дооцінки вартості товару у розмірі 170 565,85грн), та 18 746,60грн 3 % річних за період з 17.10.2009 до 18.06.2013, нарахованих на суму курсової різниці (дооцінки вартості товару у розмірі 170 565,85грн).

Крім того, як вбачається з рішення господарського суду Київської області від 02.10.2014 у справі №911/3326/14 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс 5 693,93грн 3% річних за період з 19.06.2013 по 31.07.2014, 20 809,03грн інфляційних втрат за період з вересня 2013 року по червень 2014 року, 2 000,00грн витрат на оплату послуг адвоката та 1 827,00грн судового збору.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини є доведеними і не підлягають доказуванню на підставі ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що відповідач 2 у повному обсязі не виконав свого зобовязання щодо здійснення оплати вартості отриманого товару за договором № 1-Д/08/1 купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу від 14.02.2008, а відповідач 1 не виконав своїх зобовязань за договором поруки № 17-07-2012 від 17.07.2012, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Проте, станом на момент прийняття рішення ні відповідачем 1, ні відповідачем 2 заборгованість по сплаті 3% річних, нарахованих на суму заборгованості зі сплати курсової різниці, сплачена не була.

У звязку з, неналежним виконанням відповідачів своїх зобовязань, щодо були предметом розгляду справ господарського суду Київської області №6/138-12, №911/2112/13 та №911/3326/14 позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи на те, що відповідачами кошти з моменту винесення рішення у справі №6/138-12не сплачувались та просить суд (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) стягнути солідарно стягнути з відповідачів 13 850,10грн 3% річних за період з 01.08.2014 по 22.09.2016 та 170 456,49грн втрат від інфляції нарахованих за період з липня 2014 по лютий 2017 (тобто після заявлення вимог у справі №911/3326/15).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних суд зазначає що за період, заявлений позивачем, а саме з 01.08.2014 після заявлення вимог про стягнення 3% річних у справі №911/3326/15 по 22.09.2016 (як вказано в останній заяві позивача про збільшення розміру позовних вимог) на заборгованість з дооцінки в розмірі 170 565,85грн сума 3% річних складає 10 980,79грн.

За вказаних обставин, суд відмовляє позивачу в стягненні 2869,31грн 3% річних.

Стосовно розрахунку інфляційних втрат, суд зазначає, що за розрахунком суду, розмір втрат від інфляції за період з липня 2014 по лютий 2017 становить 143 332,10грн.

Проте, враховуючи, що у суду відсутні підстави для виходу за межі позовних вимог вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню в розмірі 107 456,49грн.

Крім того, позивач просить суд солідарно стягнути із відповідача 1 та відповідача 2 адвокатські витрати у сумі 6000,00грн на підставі договору № 01-2/04-15 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 01.04.2015.

Стосовно вказаних вимог, суд зазначає про наступне.

На підтвердження факту отримання послуг адвоката позивачем надано суду, зокрема, договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) № 01-2/04-15 від 01.04.2015, акт прийому-передачі документів від 01.04.2015, акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 21.09.2016, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2009 та платіжне доручення № 794 від 21.05.2015 на суму 6000,00грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються при задоволенні позову - на відповідача.

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України № 7 від 21.02.2013 передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи (п. 6.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України № 7 від 21.02.2013).

Як вже зазначалось вище, 01.04.2015 між позивачем (замовник) та адвокатом ОСОБА_2 (виконавець) був укладений договір № 01-2/04-15 про надання адвокатських послуг (правової допомоги). Відповідно до умов цього договору виконавець зобов'язується надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником та СТОВ імені Устименка та ТОВ ПК Трейдсервісгруп (боржники), які виникли на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту № 1-Д/08/1 від 14.02.2008, угоди № 61/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні від 02.07.2012 та на підставі договору поруки № 17-07-2012 від 17.07.2012, надання консультацій з приводу можливого та законодавчо доцільного стягнення із боржників обрахованого, відповідно до норм чинного законодавства України, розміру 3% річних та інфляційних втрат, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржниками перед замовником зобов'язання щодо договору поставки на умовах товарного кредиту № 1-Д/08/1 від 14.02.2008, угоди № 61/07-12 про заміну кредитора у зобов'язанні від 02.07.2012 та на підставі договору поруки № 17-07-2012 від 17.07.2012, консультації з питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки та написання від імені замовника до господарського суду відповідної позовної заяви, представництві інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи за поданим позовом, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов'язків виконавця за даним договором (п. 1.1. договору).

Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що розмір оплати послуг виконавця (гонорар) за даним договором становить 6000,00грн.

Відповідно до п. 3.2. договору замовник зобовязується оплатити зазначену суму строк до 31.05.2016.

Розрахунки за цим договором здійснюється шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця (п.3.4. договору).

21.09.2016 позивачем та адвокатом ОСОБА_2 підписано акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги), відповідно до якого виконавець передав, а замовник прийняв виконані роботи та надані послуги за період з 01.04.2015 по 21.09.2016 загальною вартістю 6000,00 грн.

Позивач сплатив адвокату ОСОБА_2 6000,00грн, що підтверджується платіжним дорученням № 794 від 21.05.2016, яке наявне в матеріалах справи, та з якого вбачається, що одержувачем коштів є адвокат ОСОБА_2, призначення платежу: оплата за адвокатські послуги згідно договору № 01-2/04-15 від 01.04.2015.

Враховуючи те, що позивачем надано суду належні докази на підтвердження отримання послуг адвоката, то суд дійшов висновку, що вказані витрати позивача відносяться до судових витрат в розумінні ст. 44 ГПК України, разом з тим, суд вважає, що розмір відповідних витрат є завищеним, оскільки спір у даній справі не є складним. Крім того, судом враховано, що у даній справі заявлено вимоги про донарахування 3% річних та інфляційних втрат, а також те, що заявлені у даній справі вимоги повязані з данарахуванням відповідних сум за несвоєчасне виконання зобовязання та вимоги щодо сплати інфляційних втрат привязані до динамічних показників (індекс інфляції), які не залежать від волі сторін, тому у позивача не було необхідності нести такі витрати та погоджуватись на таку їх вартість; позивач не був позбавлений можливості звернутись до іншого адвоката, вартість послуг якого є меншою у порівняно з вартістю послуг, визначених таким договором (також див. п.6.5 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 № 7). Суд також враховує неявку адвоката в судові засідання та не вірно здійснений розрахунок 3% річних. Крім того, оскільки за результатами розгляду справи позовні вимоги задоволено частково, а сума оплати вказаних послуг позивачем є неспіврозмірною з ціною позову, то суд дійшов висновку, що вказані витрати підлягають стягненню з відповідачів у сумі 1600,00грн (в розмірі одного прожиткового мінімуму, встановленого ЗУ «Про Державний бюджет на 2017 рік»).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що витрати на оплату послуг адвоката підлягають солідарному відшкодуванню з відповідачів позивачу частково, а саме у розмірі 1600,00грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у звязку з оплатою позову судовим збором, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачів, пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1776,56грн.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс 10980,79грн 3% річних, 107 456,49грн втрат від інфляції, 1600,00грн витрат на оплату послуг адвоката, 1776,56грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині вимог до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Устименка та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп про стягнення 2869,31грн 3% річних в задоволенні позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили

Повний текст рішення підписано: 03.04.2017.

Суддя С.І. Чонгова