ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2017 р.Справа № 916/71/17
За позовом: Приватної організації „Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю „Мун Рекордс"

до відповідача: Приватного підприємства „ГБК"

про стягнення 32000грн.

Суддя: Малярчук І.А.

В судових засіданнях приймали участь представники:

від позивача: Кришталевич Е.Г., згідно довіреності від 31.12.2016р.

від відповідача: не з`явився

В засіданні 21.03.2017р. приймали участь представники:

від позивача: Кришталевич Е.Г., згідно довіреності від 31.12.2016р.

від відповідача: не з`явився

Суть спору: про стягнення з ПП „ГБК" на користь ПО „Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", що діє в інтересах ТОВ „Мун Рекордс", 32000грн. компенсації за порушення авторських прав.

Позивач на заявлених позовних вимогах наполягає, подав письмові пояснення від 20.02.2017р. за вх.№4097/17, від 21.02.2017р. за вх.№2-1030/17, від 21.02.2017р. за вх.№4210/17, в обґрунтування яких зазначає, що на підставі договору про управління майновими правами від 17.05.2012р. №17052012/01, укладеного між ТОВ „Мун Рекордс" та ПО „Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", позивачем надано ПО „Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" право щодо здійснення захисту прав, переданих їй в управління. Представником особи, що звернулась по судовий захист прав товариства, 11.07.2016р. виявлено факт незаконного (без отримання відповідного дозволу правовласника) використання відповідачем у нічному клубі „Веселі Тітьки", за адресою: Одеська область, смт. Затока, б-р Золотий берег,51, музичних творів „ІНФОРМАЦІЯ_1", авторські права на які належать товариству.

Ухвалою суду від 14.03.2017р. відмовлено ПО „Організація колективного управління авторськими та суміжними правами" у задоволенні заяви від 21.02.2017р. за вх.№2-1030/17 в частині залучення до розгляду справи ще одного позивача - ТОВ „Вернер Мьюзік України" та збільшення суми компенсації на 32000грн.

Відповідач в судові засідання не з'являвся, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, у зв'язку з чим справу розглянуто за наявними в ній матеріалами у відповідності до вимог ст.75 ГПК України.

Ухвалою суду від 21.02.2017р. за заявою позивача від 21.02.2017р. за вх.№2-1062/17, згідно ч.3 ст.69 ГПК України, строк розгляду справи було продовжено до 21.03.2017р.

Клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи від 21.02.2017р. за вх.№4209/17 було судом задоволено.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи, оцінивши пояснення представника позивача та його правову позицію, суд встановив наступне:

ПО „Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" здійснює діяльність з управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до свідоцтва Державного департаменту інтелектуальної власності №18/2011 від 24.01.2011р.

17.05.2012р. між ТОВ „Мун Рекордс" (видавник) та ПО „Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" (організація) укладено договір №17052012/01 про управління майновими авторськими правами, у відповідності до вимог якого видавник доручає організації здійснювати управління на колективній основі його майновими авторськими правами на всі твори, перелік яких додається до цього договору, а саме дозволяти від імені видавника використання творів користувачами, а також збирати винагороду (роялті) за їх використання способами, передбаченими п.2.2. даного договору. Сторони також погодили, що видавник залишає також за собою право надавати дозволи третім особам (користувачам) на використання творів способами: публічне виконання та публічне сповіщення. Організація має право, зокрема: укладати договори з користувачами щодо надання дозволу на використання творів з каталогу; здійснювати представництво інтересів видавника у суді, а також, за необхідністю, в апеляційній та касаційній інстанції, Верховному Суді України при розгляді справи за позовними заявами, для чого видавник наділяє організацію всіма правами, передбаченими чинним законодавством України для позивача в процесі. В тому числі, отримувати судові накази і приймати виконання за ними на свою користь, але лише з метою наступного розподілення отриманого на користь видавника на умовах і в порядку, передбаченими цим договором. Строк дії договору встановлено до 31.12.2017р. (п.п.2.1., 3.2.1., 3.2.7. договору, п.3 додаткової угоди №15 від 22.12.2015р., п.п.1, 2 додаткової угоди №17 від 01.12.2016р.).

ТОВ „Мун Рекордс" підписано до договору №17052012/01 від 17.05.2012р. декларацію №40 від 11.04.2013р., відповідно до якої визначено музичний твір „ІНФОРМАЦІЯ_1" (автор тексту та музики - ОСОБА_3, виконавець - ОСОБА_2).

Авторські права на музичний твір „ІНФОРМАЦІЯ_1" ТОВ „Мун Рекордс" отримало від ОСОБА_3 на підставі укладеного між ними договору про передачу авторських та суміжних прав №07/11-04-13 від 11.04.2013р., згідно додатку №2 до договору №07/11-04-13.

До позову на підтвердження позовних вимог подано копію товарного чеку без дати та номеру, відеозапис.

Також, на підтвердження факту використання відповідачем 11.07.2016р. музичного твору, авторські права на які належать ТОВ „Мун Рекордс", позивач надав акт №11/07/16 від 11.07.2016р., в якому відобразив, що у нічному клубі „Веселі Тітьки", розташованому у м.Одеса, за адресою: Одеська область, смт. Затока, б-р Золотий берег,51, використовувався музичний твір „ІНФОРМАЦІЯ_1", (виконавець - ОСОБА_2). Також, в акті зазначено, що у нічному клубі „Веселі Тітьки" господарську діяльність здійснює ПП „ГБК".

Акт підписано одноособово представником ПО „Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" ОСОБА_4, та в акті зазначено, що офіціант нічного клубу від підпису акту відмовився, прізвище не назвав.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, подані позивачем докази та викладену ним правову позицію, суд вважає заявлені Приватною організацією „Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", що діє в інтересах позивача ТОВ „Мун Рекордс" позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 32000грн. компенсації за порушення авторських прав неправомірними, такими, що не відповідають дійсними обставинам справи з огляду на наступні положення законодавства.

Статтею 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об'єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об'єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч.ч.2-4 ст.426 ЦК України).

Згідно ст.435 ЦК України первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Статтею 441 ЦК України визначено, що використанням твору, в тому числі, є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Статтею 443 Цивільного кодексу України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Згідно статті 440 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

У відповідності до ч. 1 ст.31 названого вище Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Частиною другою статті 32 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

За приписами ч.1 ст.52 вищезгаданого Закону за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

Зі змісту ч.2 вищезазначеної статті вбачається, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу, крім того, при визначенні компенсації слід враховувати обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

У п. 29 Постанови Пленуму ВГСУ №12 від 17.10.2012р. „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке: 1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача; 2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Відповідно до п.51.2. Постанови Пленуму ВГСУ №12 від 17.10.2012р. „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації. Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського та/або суміжних прав, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації.

Так, подана позивачем копія товарного чеку, який не містить дати та номеру, на ньому лише проставлена печатка ПП „ГБК" без підпису посадової особи, не свідчить, що представник позивача перебував у нічному клубі „Веселі Тітьки" 11.07.2016р.

Крім того, позивачем на DVD - диску надано відеозапис від 11.07.2016р., яким позивач мав намір підтвердити факт використання відповідачем музичного твору, що здійснювався представником позивача в нічному клубі „Веселі Тітьки", за адресою: Одеська область, смт. Затока, б-р Золотий берег,51.

Однак, за результатами перегляду судом відеозапису встановлено, що на 03хв.40сек.- 03хв.43сек., 03хв.58сек., 04хв.10сек. - 04хв.17сек., 04хв.47сек. - 04хв.53сек., 05хв.57сек. - 06хв.04сек., 06хв.29сек. від початку запису на ньому зафіксовані обличчя відвідувачів нічного клубу.

Отже, суд не приймає подану позивачем відеофіксацію від 11.07.2016р. в якості доказу, оскільки процес відеозйомки може суттєво порушувати певні особисті немайнові права фізичних осіб - відвідувачів нічного клубу, а ст.307 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода фізичної особи може виражатись як у письмовій, так і в усній формі в залежності від обставин, при яких провадиться відповідна зйомка, тоді як зйомку проведено прихованою камерою, на відео зафіксовані фізичні особи - відвідувачі нічного клубу, згода яких на приховану їх відеозйомку не надавалась, оскільки протилежне суду позивачем не доведено.

Звідси, судом встановлено, що позивачем не подано належних доказів порушення відповідачем авторських прав ТОВ „Мун Рекордс", з огляду на що у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПП „ГБК" 32000грн. компенсації суд відмовляє повністю.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, та те, що позовні вимоги Приватної організації „Організація колективного управління авторськими і суміжними правами", що діє в інтересах позивача ТОВ „Мун Рекордс" є недоведеними та необґрунтованими, суд відмовляє у задоволенні позову.

Сплачений ПО „Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" судовий збір в сумі 1600грн. згідно ст.49 ГПК України відноситься за рахунок платника.

Керуючись ст.ст.49, 82- 85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити Приватній організації „Організація колективного управління авторськими і суміжними правами" у задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 23 березня 2017 р.

Суддя І.А. Малярчук