ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2017 р.Справа № 922/473/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гончарові В.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Структурного підрозділу Нафтогазовидобувного управління "Чернігівнафтогаз" (м. Прилуки, Чернігівська обл.) 3-я особа , що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 акціонерне товариство "Українська міжбанківська валютна біржа" (м. Київ)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд" (м. Харків)
про стягнення 20 656 344,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2 (дов. №10-684/д від 16.11.2016 р.)

відповідача - не з'явився;

третьої особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" в особі Структурного підрозділу Нафтогазовидобувного управління "Чернігівнафтогаз", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд" на свою користь заборгованість, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором купівлі-продажу нафти №А197Д/7886-Н від 02.04.2015. Відповідно вимог позовної заяви, заявлена до стягнення сума заборгованості становить 20 656 344,00 грн. Судові витрати в розмірі 240 000, 00 грн. просить суд покласти на відповідача.

20.03.2017 за вх.№9298 від представника позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи.

Суд, дослідивши заяву представника позивача про долучення документів до матеріалів справи, вирішив за можливе задовольнити її.

Представник позивача в судовому засіданні 20.03.2017 підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник 3-ї особи в судове засідання 20.03.2017 не з'явився. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, яке долучене судом до матеріалів справи.

Відповідач у призначене судове засідання 20.03.2017 не зявився, ухвала про порушення провадження у справі від 08.02.2017 та ухвала суду від 27.02.2017, що були направлені відповідачеві рекомендованим листом за його поштовою адресою, вказаною в позовній заяві, яка також співпадає з адресою в наданої позивачем копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №22555262 від 30.01.2017, повернулись до господарського суду з довідкою Укрпошти про закінчення терміну зберігання.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Згідно Інформаційного листа Вищого господарського суду України N 01-8/1228, 02.06.2006 року Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками адресат вибув, адресат відсутній і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовною заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

21.08.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта» (після зміни найменування - Публічне акціонерне товариство «Укрнафта») та Спільним підприємством «Каштан Петролеум ЛТД» у формі товариства з обмеженою відповідальністю було укладено договір № 35/21-СД простого товариства про спільну виробничу (інвестиційну) діяльність (далі - Договір про СД).

Відповідно до п.5.1 Договору про СД управляючим за даним договором визначається структурний підрозділ ПАТ «Укрнафта» нафтогазовидобувне управління «Чернігівнафтогаз» (далі - НГВУ «Чернігівнафтогаз»), тобто управляючим за Договором про СД сторони такого договору визначили позивача в особі його структурного підрозділу. На управляючого за Договором про СД покладено обов'язок діяти від імені учасників спільної діяльності, здійснення спільних справ учасників, укладання договорів, розпорядження коштами, здійснення бухгалтерського обліку тощо.

Відповідно до частини першої статті 4-1 Закону України «Про нафту і газ» підприємства, частка держави у статутному капіталі яких 50 відсотків та більше, господарські товариства, 50 відсотків та більше акцій (часток, паїв) яких знаходяться у статутних капіталах інших господарських товариств, акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій, а також дочірні підприємства, представництва та філії таких підприємств і товариств учасники договорів про спільну діяльність, та/або особи, уповноважені договорами про спільну діяльність, укладеними за участю зазначених підприємств, щомісячно здійснюють продаж нафти сирої і газового конденсату власного видобутку, видобутих на підставі спеціальна дозволів на користування нафтогазоносними надрами (крім обсягів, що використовуються на власні технологічні потреби), а також скрапленого газу - виключно на біржових аукціонах.

Таким чином, вимоги частини першої статті 4-1 Закону України «Про нафту і газ» поширюється на ПАТ «Укрнафта», оскільки 50 % плюс одна акція статутного капіталу ПАТ «Укрнафта» належить Публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанії «Нафтогаз України», акціонером якого є держава. Зважаючи на вказані нормативні вимоги ПАТ «Укрнафта» щомісячно здійснює продаж нафти власного видобутку, у тому числі видобутку спільної діяльності, на біржових аукціонах.

Відповідно до частини четвертої статті 656 Цивільного кодексу України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продаж валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливав і їхньої суті. Стаття 185 Господарського суду України також встановлює, що до укладення господарських договорів на біржах, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахування нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж, ярмарків публічних торгів.

Частиною третьою статті 4-1 Закону України «Про нафту і газ» передбачено, що порядок організації та проведення біржових аукціонів з продажу нафти сирої і газового конденсату власного видобутку, скрапленого газу, визначення стартових цін на таких аукціонах, надбавок за якість для нафти сирої і газового конденсату, а також порядок визначення обсягів реалізації на біржових аукціонах скрапленого газу для потреб населення встановлюються Кабінет Міністрів України.

Порядок організації та проведення біржових аукціонів з продажу нафти сирої, газового конденсату власного видобутку і скрапленого газу затверджено постановою Кабінету Міністр України № 570 від 16.10.2014 року (надалі також - Порядок № 570).

Згідно з пунктами 5, 6 Порядку № 570 для організації та проведення аукціону утворюється аукціонний комітет з продажу нафти сирої, газового конденсату власного видобутку і скрапленого газу (далі - аукціонний комітет), який здійснює загальне керівництво та контроль за дотриманням умов проведення аукціонів. До складу аукціонного комітету включаються по три представники Мінекономрозвитку і Міненерговугілля та чотири представники Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України». Персональний склад аукціонного комітету затверджується спільним наказом Мінекономрозвитку та Міненерговугілля. Аукціонний комітет, серед іншого, затверджує графік проведення аукціонів; затверджує стартову ціну кожного лота; приймає рішення про проведення аукціону, визначає день і час його проведення з урахуванням поданих заявок на проведення аукціону і графіка проведення аукціонів; затверджує аукціонні свідоцтва.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 570 рішення аукціонного комітету оформляється протоколом, який підписують усі члени комітету, присутні на засіданні. Рішення комітету є обов'язковими для виконання всіма учасниками аукціону, а також біржею, на якій проводиться аукціон.

Рішенням аукціонного комітету було затверджено дату проведення аукціону № 197 Д, про що Міненерговугілля 26.03.2015 року розмістило інформаційне повідомлення на власному офіційному Інтернет-сайті.

Пунктом 22 Порядку № 570 передбачено, що оголошення про проведення аукціону публікується біржею, на якій проводиться аукціон, у газеті «Урядовий кур'єр» та розміщується на веб-сайтах зазначеної біржі та Міненерговугілля не пізніше ніж за п'ять робочих днів (у разі проведення додаткового аукціону - три робочих дні) до дня його проведення.

З матеріалів справи вбачається, що оголошення про проведення аукціону також було опубліковане в газеті «Урядовий кур'єр» № 55(5429) від 26.03.2015.

На аукціон № 197Д ПАТ «Укрнафта» як продавець виставляло до продажу 1 лот сирої нафти, видобутку Спільної діяльності № 35/21, в кількості 2000 тон (лот 36).

За наслідками проведення 31.03.2015 аукціону № 197Д з продажу нафти та газового конденсату, його переможцем по лоту № 36 запропонованої ПАТ «Укрнафта» до продажу нафти видобутку Спільної діяльності № 35/21 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд".

Як передбачено пунктами 46, 47 Порядку № 570, після закінчення аукціону складається аукціонне свідоцтво на підставі якого покупець - переможець аукціону і продавець протягом трьох днів зобов'язані підписати договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого продавець зобов'язаний поставити нафту відповідно до визначеного базису поставки та якісної характеристики, а покупець - прийняти та оплатити їх.

На підставі Договору доручення № 07.2/1900-ІН від 26.12.2014 року, аукціонного свідоцтва № Н-197Д-36 від 31.03.2015 між ПАТ «Укрнафта» (продавець, позивач по справі), ТОВ "Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд" (покупець, відповідач по справі) та ПрАТ «Українська міжбанківська валютна біржа» (третя особа) було укладено договір купівлі-продажу нафти № А197Д/7886-Н (далі по тексту - договір № А197/7886-Н) від 02 .04.2015 року.

Згідно умов п.3.1 договору № А197Д/78866-Н продавець поставляє нафту по кількості та якості на умовах поставки ЕХW - НГВУ «Чернігівнафтогаз» товарний парк «Гніденці» НГВУ «Чернігівнафтогаз». Передача нафти здійснюється у товарному парку «Гніденці» НГВУ «Чернігівнафтогаз» в терміни зазначені у додатку 1 до цього Договору.

В той же час покупець ТОВ "Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд" зобов'язувався на умовах визначених договором сплатити на рахунок продавця вартість нафти, підписати акти прийому-передачі відвантаженого обсягу нафти та не пізніше наступного дня з моменту відвантаження надати їх Продавцю ( п.4.2.1, 4.2.3 Договору).

Актом прийому-передачі нафти №4 від 24.04.2015, підписаного уповноваженими представниками сторін, підтверджується виконання ПАТ «Укрнафта» свого договірного зобов'язання передати товар ТОВ "Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд" відповідно до погодженого сторонами графіку, в кількості, що відповідає умовам договору. Належність поставки продавцем нафти, покупцем не заперечувалась, зауваження щодо її якості відповідач не надавав.

Матеріалами справи підтверджено, що загальна вартість отриманого відповідачем від позивача товару з урахуванням ПДВ становить 21 743 520,00 (двадцять один мільйон сімсот сорок три тисячі п'ятсот двадцять) гривень 00 коп.

Крім того, відповідно до пункту 23 Порядку № 570 відповідачем до проведення аукціону здійснено оплату на рахунок біржі гарантійного внеску в розмірі 5 % заявленого обсягу закупівлі.

Як передбачено пунктом 50 Порядку № 570 сума гарантійного внеску не повертається покупцю, який став переможцем аукціону.

Згідно з пунктом 51 Порядку № 570 розрахунки між продавцем та покупцем проводяться з урахуванням суми гарантійного внеску, перерахованого покупцем на рахунок біржі.

ПрАТ «Українська міжбанківська валютна біржа» 08.04.2015 року перерахувало на рахунок позивача отриманий від відповідача гарантійний внесок у розмірі 1087176,00 грн.

Як стверджує позивач, загальна заборгованість ТОВ "Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд" перед ПАТ «Укрнафта» за договором № А197Д/7886-Н, становить: 21 743 520,00 грн. (загальна вартість отриманого товару) - 1 087 176, 00 грн, (перерахований відповідачем біржі, а біржою - позивачу гарантійний внесок) = 20 656 344,00 (двадцять мільйонів шістсот п'ятдесят шість тисяч триста сорок чотири) гривні 00 коп.

Факт наявності заборгованості підтверджується листом ТОВ "Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд" вих. № 07/02 від 26.07.2016 року.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та приймаючи до уваги вимоги ст. 526 Цивільного Кодексу України, а саме те, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу нафти №А197Д/7886-Н від 02.04.2015 в сумі 20 656 344,00 грн. правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 240 000, 00 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Прикарпаттянафтотрейд" (61145, Харківська обл., місто Харків, ВУЛИЦЯ КОСМІЧНА, будинок 21 А; код за , р/р 9096 в ПАТ КБ «Приватбанк» м. Дніпропетровськ, МФО 305299) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Структурного підрозділу Нафтогазовидобувного управління "Чернігівнафтогаз" (17500, Чернігівська обл., м. Прилуки, вул. Вокзальна 1, код за ; р/р 5287, в АБ «Південний» м.Одеса, МФО 328209) заборгованість за договором купівлі-продажу нафти №А197Д/7886-Н від 02.04.2015 в розмірі 20 656 344,00 грн. та судовий збір в розмірі 240 000, 00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.03.2017 р.

Суддя ОСОБА_3