ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017р. Справа№ 914/150/17

Суддя О.Запотічняк при секретарі В.Думин розглянула справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Львів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙПІЄ-Л», м.Львів,

про: стягнення 65 000,00 грн.

За участю представників:

Від позивача:ОСОБА_2, ОСОБА_3 - представники;

Від відповідача: Буньо А.П. - представник;

Суть спору: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в Господарський суд Львівської області з позовом до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙПІЄ-Л» про: стягнення 65 000,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач без достатніх правових підстав розірвав укладений з ним договір оренди приміщення, самовільно виселив його з орендованих приміщень, виніс його речі і обладнання та передав відповідне приміщення іншій особі.

Зокрема позивач посилається на те, що 01 листопада 2015 р. між ним та відповідачем було укладено договір оренди нежитлового приміщення в торговому центрі «Калина» № НОМЕР_1, торгово-виробничого комплексу «Південний» на вулиці Щирецька, 36 у м.Львові. Договір було укладено строком з 01.11.2015р. до 31.10.2016р. Приміщення було передано позивачу відповідно до Акту приймання-передачі від 01.11.2015р.

Однак листом від 14.11.2015 року №06/641 відповідач звернувся до позивача з письмовою вимогою звільнити приміщення № НОМЕР_1 ТЦ «Калина» у зв'язку з необхідністю проведення реконструкції об'єкту оренди, та повідомив позивача, що відносини щодо оренди приміщення за адресою: м.Львів, вулиця Щирецька, 36, № НОМЕР_1 ТЦ «Калина» слід вважати розірваними з 14.11.2015 року.

Звернення позивача з проханням надати йому інше приміщення на підставі та у відповідності до гарантій Договору Іменного безстрокового Гарантійного сертифікату № 0927 від 2014 року було залишено відповідачем без реагування, а 19.11.2015 року відповідач без дозволу позивача зламав замки, заволодів приміщенням та особистим цінним майном позивача. 20.11.2015р. приміщення яке орендував позивач, вже було передано відповідачем в оренду третій особі.

Позивач стверджує, що розірвання відповідачем в односторонньому порядку договору оренди було незаконним, у зв'язку з розірванням договору він втратив можливість займатись підприємницькою діяльністю, втратив роботу. Позивач вважає, що такі дії відповідача завдали йому збитків у вигляді неодержаного доходу (упущеної вигоди), який він регулярно отримував і який мав бути ним отриманий в разі належного виконання відповідачем свої обов'язків.

Позивач розраховуючи завдані йому збитки (упущену вигоду) виходить з того, що за попередній 2015 рік його сукупний дохід від підприємницької діяльності склав 780000.00 грн, а відтак середньомісячний дохід становив 780 000 / 12 = 65 000.00 грн. Просить суд стягнути з відповідача збитки за період з 15.11.2015 р. до 15.12.2015 р. в сумі 65000.00 грн.

Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 19.01.2017року порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 31.01.2017 року.

В судовому засіданні 31.01.2017року розгляд справи відкладався до 14.02.2017року у зв'язку із неявкою представників сторін в судове засідання.

В судове засідання 14.02.2017р. з'явилися представники сторін, надали пояснення по суті спору.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задоволити з підстав наведених в позовній заяві та матеріалах справи. Зокрема в наданих суду поясненнях назначив, що згідно умов договору оренди нежитлового приміщення укладеного 01.11.2015р. між позивачем та відповідачем, позивач отримав в користування приміщення площею 36,43кв.м. в торговому центрі «Калина» № НОМЕР_1, торгово-виробничого комплексу «Південний» на вулиці Щирецька, 36 у м.Львові. Договір було укладено строком з 01.11.2015р. до 31.10.2016р. Однак уже 14.11.2015р. відповідач звернувся до позивача з листом №06/641 в якому вимагав звільнити до 22-00 год 14.11.2015р. приміщення № НОМЕР_1 ТЦ «Калина» у зв'язку з необхідністю проведення реконструкції об'єкту оренди, та повідомив позивача, що відносини щодо оренди приміщення за адресою: м.Львів, вулиця Щирецька, 36, № НОМЕР_1 ТЦ «Калина» слід вважати розірваними з 14.11.2015 року.

Позивач звертався до відповідача з проханням надати йому інше приміщення на підставі та у відповідності до гарантій Договору Іменного безстрокового Гарантійного сертифікату № 0927 від 2014 року, однак відповідач всі звернення проігнорував, 19.11.2015 року зламав замки та заволодів приміщенням і особистим цінним майном позивач, а вже 20.11.2015р. не проводячи реконструкцію передав дане приміщення в оренду третій особі. Представник стверджує, що у зв'язку з розірванням договору позивач втратив можливість займатись підприємницькою діяльністю, втратив роботу.

На думку представника позивача, розірвання відповідачем в односторонньому порядку договору оренди було незаконним і такі дії відповідача завдали позивачу збитків у вигляді неодержаного доходу (упущеної вигоди), який він регулярно отримував і який мав бути ним отриманий в разі належного виконання відповідачем свої обов'язків.

Представник вважає, що позивачу було завдано збитки (упущену вигоду) в сумі 65 000,00 грн., що відповідає середньомісячному доходу позивача від підприємницької діяльності за 2015 рік.

Представник відповідача заперечив позовні вимоги, зазначив що позивач в добровільному порядку підписав договір та погодився з його умовами, а розірвання договору було проведено у відповідності до положень договору.

Зокрема представник послався на те, що п. 8.3 договору оренди від 01.11.2015 року передбачено, що орендодавець залишає за собою право на односторонню відмову від договору оренди у випадку необхідності проведення реконструкції об'єкта оренди, а у випадку відмови Орендодавця від договору оренди з підстав, передбачених п. 8.3, договір вважається розірваним, а зобов'язання за ним припиненими з моменту отримання Орендарем повідомлення Орендодавця. Відповідачем було вручено Позивачу особисто лист № 06/641 від 14.11.2015 року про дострокове розірвання договору оренди з причини проведення реконструкції, на копії якого позивач розписався особисто. Позивач визнав факт дострокового розірвання договору оренди, оскільки заявою від 14.12.2015 року попросив Відповідача про повернення йому коштів, як різниці сплаченої ним місячної орендної плати за час фактичного користування приміщенням, де у призначенні платежу вказав «у зв'язку з достроковим розірванням договору оренди». Вказані кошти в сумі 3 179,00 грн. Позивачу повернуто 12.02.2016 року.

Також представник відповідача звернув увагу на те, що 19.11.2015 року представниками Відповідача (будівельниками), які приступили до виконання будівельних робіт, дійсно було виявлено речі (товарно-матеріальні цінності), які з незрозумілих причин на об'єкті оренди залишив Позивач. З метою збереження матеріальних цінностей Позивача, Відповідачем вказане майно було описано та передано на зберігання на склад. 07.12.2015 року Позивачеві повернуто усі товарно-матеріальні цінності згідно акту, жодних претензій щодо кількості чи якості повернутих речей на адресу Відповідача не надходило.

Представник відповідача заперечує твердження позивача про те, що реконструкція в торговому центрі «Калина» не проводилась, а орендоване ним приміщення було передано іншій особі в користування. Зокрема представник зазначає, що факт проведення реконструкції приміщення НОМЕР_1 ТЦ «Калина» встановлено Ухвалою Господарського Суду Львівської області від 18.04.2016 року (справа №914/368/16 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ТзОВ «АИПІЄ-Л» про усунення перешкод у користуванні майном). Зокрема, Ухвалою Господарського суду провадження у справі припинено та встановлено, що нежитлове приміщення № НОМЕР_1 в торговому центрі "Калина" на території ТВК «Південний» демонтовано, що не заперечується представниками сторін та підтверджено доказами у справі.

На думку представника відповідача позивачем не доведено наявність усіх елементів складу правопорушення, які необхідні для застосування такого виду відповідальності як стягнення збитків.

Відповідач також посилається на те, що пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи не є абстрактними, а реально були б ним отримані в разі використання спірного приміщення. Позивач має довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії Відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати дохід. Однак обгрунтовуючи факт наявності збитків у вигляді неодержаного доходу позивач посилається на податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи- підприємця від 01.02.2016 року, яка є лише формою податкової звітності, не містить відомостей про те, що обсяг доходу за вказаний податковий період стосується саме господарської діяльності, яку здійснював Позивач у нежитловому приміщенні НОМЕР_1 ТЦ «Калина», що знаходиться за адресою м.Львів, вул. Щирецька, 36, ТВК «Південний» до припинення договірних відносин та не може підтверджувати того факту, що позивач одержав би реальний дохід в розмірі 65 000 грн. за період з 15.11.2015р. до 15.12.2015р.

Для надання сторонам можливості подати додаткові докази по справі, в судовому засіданні було оголошено перерву до 28.02.2017р.

В судове засідання 28.02.2017р. з'явилися представники сторін. Позивач надав суду належним чином засвідчену копію договору оренди та податкової декларації від 01.02.2016р. а також просив суд покласти на відповідача витрати на оплату послуг адвоката в сумі 800,00 грн. Факт оплати підтвердив квитанціями від 01.03.2016р. №89 та від 27.02.2017р. №105. Відповідач надав суду докази повернення позивачу частини коштів сплачених ним за оренду, наказ про проведення реконструкції нежитлових приміщень на другому поверсі ТЦ «Калина», плани реконструкції а також копії постанов Вищого господарського суду України.

В судовому засіданні 28.02.2017р. оголошувалась перерва до 07.03.2017р. для надання сторонам можливості ознайомитись з документами поданими відповідачем.

06.03.2017р. позивач подав через канцелярію суду письмові заперечення на заперечення відповідача в яких зокрема звернув увагу на те, що у листі від 14.11.2015р. про виселення, відповідач не згадував про наказ на проведення реконструкції, і така реконструкція була проведена тільки через 5 місяців після виселення позивача. До цього моменту в приміщенні працювали інші підприємці.

В судовому засіданні 07.03.2017р. оголошувалась перерва до 20.03.2017р. для надання сторонам можливості подати додаткові докази по справі.

В судове засідання 20.03.2017р. з'явилися представники сторін. Представник позивача надав суду довідку про те, що останній перебуває на спрощеній системі оподаткування та податкову декларацію за 2016 рік. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задоволити з підстав наведених в позовній заяві та матеріалах справи.

Представник відповідача позовні вимоги заперечив в повному обсязі, просив суд в позові відмовити з підстав наведених у відзиві на позов та поясненнях наданих в судових засіданнях.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

01 листопада 2015 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЙПІЄ-Л» (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення за умовами якого орендодавець передає а орендар приймає в строкове платне користування приміщення на території торгово-виробничого комплексу «Південний» за адресою: м.Львів, вул Щирецька, 36 Торговий центр «Калина».

Відповідно до п. 7.1 договору приміщення було надано в оренду строком з 01.11.2015р. до 31.10.2016р.

Приміщення було передано позивачу в користування відповідно до Акту приймання-передачі від 01.11.2015р.(а.с. 15).

Однак листом від 14.11.2015 року №06/641 (а.с.89) відповідач звернувся до позивача з письмовою вимогою звільнити приміщення № НОМЕР_1 ТЦ «Калина» до 20-00 год 14.11.2015р., та повідомив позивача, що відповідно до положень п. 8.2.5, п. 8.2.7, п.83 та 8.4 відносини щодо оренди приміщення за адресою: м.Львів, вулиця Щирецька, 36, № НОМЕР_1 ТЦ «Калина» слід вважати розірваними з 14.11.2015 року.

Як вбачається з даного листа, підставою для розірвання договору оренди були наступні обставини:

- Позивач в день проведення акції «Щаслива п'ятниця», суть якої полягала у наданні знижок на весь товар у розмірі 20-50% з 10-00 год. до 22-00 год. 13.11.2015 року, збільшив ціни на товар на 20-50%, який реалізується у магазині, знівелювавши у такий спосіб надання знижки, чим порушив умови акції та ввів в оману потенційних покупців, що суперечить умовам договору оренди, завдає значної шкоди репутації та іміджу ТВК «Південний».

- Необхідність проведення реконструкції об'єкту оренди.

14.12.2015р. позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення залишку сплачених ним коштів за оренду магазину НОМЕР_1 в ТЦ «Калина» у зв'язку із одностороннім достроковим розірванням договору оренди. (а.с. 55). Відповідно до платіжного доручення від 12.02.2013р. №260 відповідачем було повернено позивачу залишок коштів в сумі 3179,00 грн. згідно поданої ним заяви.

Позивач вважає, що розірвання відповідачем в односторонньому порядку договору оренди було незаконним і такі дії відповідача завдали позивачу збитків у вигляді неодержаного доходу (упущеної вигоди) в сумі 65 000,00 грн., що відповідає середньомісячному доходу позивача від підприємницької діяльності за 2015 рік., який він регулярно отримував і який мав бути ним отриманий в разі належного виконання відповідачем свої обов'язків.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина.

Відповідачем не долучено до справи доказів того, що позивач в день проведення акції «Щаслива п'ятниця», суть якої полягала у наданні знижок на весь товар у розмірі 20-50% з 10-00 год. до 22-00 год. 13.11.2015 року, збільшив ціни на товар на 20-50%, який реалізується у магазині, і таким чином порушив умови акції та ввів в оману потенційних покупців, що завдало значної шкоди репутації та іміджу ТВК «Південний».

В той же час відповідачем долучено до справи копію наказу ТзОВ «АЙПІЄ-Л» від 10.11.2015р. №92 про проведення реконструкції частини нежитлових приміщень на другому поверсі ТЦ «Калина». Згідно п. 1 даного наказу, будівельні роботи слід розпочати з 15.11.2015року.

Умовами договору встановлено, що орендодавець залишає за собою право на односторонню відмову від договору оренди у випадку необхідності проведення реконструкції об'єкту оренди (п. 8.3 договору).

Пунктом 8.4 договору визначено, що у випадку відмови орендодавця від договору з підстави, що передбачена п. 8.3, договір оренди вважається розірваним, а зобов'язання за ним припиненими з моменту отримання орендарем повідомлення орендодавця.

Дані положення договору є чинними.Однак при проведенні реконструкції, сторонам слід дотримуватись умов договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Як встановлено судом, листом від 14.11.2015 року №06/641 відповідач звернувся до позивача з письмовою вимогою звільнити приміщення № НОМЕР_1 /240 ТЦ «Калина» у зв'язку з необхідністю проведення реконструкції об'єкту оренди, та повідомив позивача, що зокрема відповідно до положень п.8.3 та 8.4 відносини щодо оренди приміщення за адресою: м.Львів, вулиця Щирецька, 36, № НОМЕР_1 ТЦ «Калина» слід вважати розірваними з 14.11.2015 року.

Щодо тверджень позивача про те, що реконструкція орендованих ним приміщень в ТЦ «Калина» була проведена тільки через 5 місяців після виселення позивача а весь цей час приміщеннями користувались інші підприємці, то такі твердження позивача не беруться судом до уваги, оскільки вони не підтверджені жодними доказами.

Відповідно до пп.2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Отже, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі використання зазначених приміщень. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Позивач вважає що йому було заподіяно збитки (упущена вигода) за період з 15.11.2015 р. до 15.12.2015 р. в сумі 65000.00 грн. виходячи з того, що за попередній 2015 рік його сукупний дохід від підприємницької діяльності склав 780000.00 грн, а відтак середньомісячний дохід становив 780 000 / 12 = 65 000.00 грн. Обґрунтовуючи дану позицію позивач посилається на податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи- підприємця від 01.02.2016 року, яка однак є лише формою податкової звітності, та не містить відомостей про те, що обсяг доходу за вказаний податковий період стосується саме господарської діяльності, яку здійснював Позивач у нежитловому приміщенні НОМЕР_1 ТЦ «Калина», що знаходиться за адресою м.Львів, вул. Щирецька, 36, ТВК «Південний» до припинення договірних відносин та не може підтверджувати того факту, що позивач одержав би реальний дохід в розмірі 65 000 грн. за період з 15.11.2015р. до 15.12.2015р.

Суд звертає увагу на те, що виходячи з наданих позивачем податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи- підприємця за 2015 та 2016 роки, в 2016 році дохід позивача становив 485 000,00 грн., що є значно меншим за 2015 рік.

Таким чином позивачем не доведено наявність підстав для нарахування збитків у вигляді упущеної вигоди, не подано доказів на підтвердження реальної можливості щодо отримання доходів від користування орендованими приміщеннями згідно з договором оренди. Розрахунки позивача не підтверджені відповідними документами, що свідчили б про конкретний розмір прибутку, який міг би і повинен був отримати позивач, якщо б договір оренди не був розірваний.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Витрати позивача по сплаті судового збору а також витрати на послуги адвоката суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.ст.28, 33, 43, 44, 48, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АЙПІЄ-Л» про: стягнення 65 000,00 грн. - відмовити.

2. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.03.2017р.

Суддя Запотічняк О.Д.