ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року Справа № 921/523/16-г/7
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Барицької Т.Л.,
суддів:Губенко Н.М.,
Картере В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 20.12.2016
та на рішеннягосподарського суду Тернопільської області від 04.11.2016
у справі№ 921/523/16-г/7 господарського суду Тернопільської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз"
простягнення 2 639 384,39 грн., з яких: 2 363 202,24 грн. - пеня, 127 533,13 грн. - інфляційні втрати, 148 649,02 грн. - три відсотки річних
в судовому засіданні взяли участь представники:

- ПАТ "НАК "Нафтогаз України" Вознюк Є.В.,

- ТОВ "Тернопільоблгаз" Цукорник С.Г.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - ПАТ "НАК "Нафтогаз" / позивач / скаржник) звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз" (надалі - ТОВ "Тернопільоблгаз" / відповідач) та просило суд стягнути з останнього 2 639 384,39 грн., з яких: 2 363 202,24 грн. - пені, 127 533,13 грн. - інфляційних втрат, 148 649,02 грн. - три проценти річних.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 04.11.2016 (суддя Стадник М.С.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 (головуючий суддя Костів Т.С., судді: Марко Р.І., Желік М.Б.), позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задоволено частково: стягнуто з ТОВ "Тернопільоблгаз" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 58 465,81 грн. - три проценти річних, 127 533,13 грн. - інфляційних нарахувань, та 2 771,37 грн. - судового збору; в стягненні 2 363 202,24 грн. пені та 90 183,21 грн. трьох процентів річних відмовлено.

ПАТ "НАК "Нафтогаз України", не погоджуючись із вказаними рішенням та постановою, звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить рішення та постанову в частині відмови щодо стягнення суми пені скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в частині стягнення пені у розмірі 2 363 202,24 грн. в повному обсязі.

15.03.2017, через канцелярію Вищого господарського суду України, від ТОВ "Тернопільобленерго" надійшов відзив на касаційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України", в якому відповідач просить суд касаційної інстанції залишити без задоволення подану позивачем касаційну скаргу, а прийняті у справі рішення та постанову - без змін.

Ознайомившись з матеріалами справи та встановленими судами першої та апеляційної інстанції обставинами, перевіривши повноту їх встановлення та правильність надання їм юридичної оцінки, дотримання судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 30.06.2015 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (продавець) та ТОВ "Тернопільоблгаз" (покупець) укладено договір № 15-797-Н на купівлю-продаж природного газу (надалі - договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити газ на умовах договору; газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації населенню.

Відповідно до п. 2.1. договору продавець передає покупцеві у період з 01.07.2015 по 31.12.2015 природний газ в обсягах до 154 440 тис. куб. м., в тому числі по місяцях кварталів: липень - 7 980,0; серпень - 7 980,0; вересень - 8 980,0; жовтень - 24 950,0; листопад - 44 850,0; грудень - 59 700,0.

Згідно з п. 3.4. договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов`язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що оплата за газ здійснюється з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця відповідно до вимог Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акта приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

У п. 6.3. договору визначено, що при невиконанні покупцем вимог, передбачених п. 6.1. договору, продавець має право обмежити передачу газу Покупцеві або припинити передачу газу до повного погашення заборгованості за переданий газ по даному договору.

Відповідно до п. 7.2 умов договору у разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині реалізації газу (розділ XI договору), покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Розділом ХІ договору встановлено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов договору, продавець за період липень - грудень 2015 року поставив покупцю природний газ в кількості 112 434,392 тис. куб. м на загальну суму 349 175 495,15 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу та актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.06.2015 по 30.09.2016, проведеного між постачальником і споживачем за договором № 15-797-Н., підписаним повноважними представниками сторін без заперечень, підписи яких скріплені печатками сторін.

Згідно зі ст. 179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Положеннями ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Нормою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 ЦК України, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. (ст. 549 ЦК України).

У відповідності з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як визначено у ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Спір у даній справі виник з приводу того, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" вважає, що відповідач проводив оплату поставленого природного газу з порушенням строків, визначених договором, а тому він (відповідач) повинен сплатити пеню у розмірі 2 363 202,24 грн., інфляційні втрати в сумі 124 533,13 грн. та три проценти річних в розмірі 148 649,02 грн., а всього - 2 639 384,39 грн., з вимогами про стягнення яких позивач і звернувся до господарського суду Тернопільської області.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи та з'ясовано судами попередніх інстанцій, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій", який визначає механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Тернопільській області в особі начальника Гринчишина П.С., що діє на підставі Положення, Департаментом фінансів Тернопільської облдержадміністрації в особі директора Скибиляка С.І., що діє на підставі Положення, ТОВ "Тернопільоблгаз" в особі директора Будза В.І., що діє на підставі Статуту та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" в особі заступника директора департаменту - начальника управління податкового планування та розрахунків департаменту податкового планування і регуляторної політики Миська О.П., що діє на підставі довіреності № 14-17 від 19.01.2015, з метою погашення взаємної заборгованості у межах договору № 15-797-Н від 30.06.2015, укладено Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, предметом яких є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до Постанови № 20 від 11.01.2005.

Як визначено у п. 2.5 вищезазначених протокольних рішень, сторони взяли на себе зобов'язання забезпечити проведення розрахунків відповідно до даних рішень:

- № 1830 від 21.08.2015, кошти в сумі 5 146 908,90 грн. за природний газ, спожитий в липні 2015 року;

- № 1944 від 17.09.2015, кошти в сумі 12 726 766,90 грн. за природний газ, спожитий в серпні 2015 року;

- № 2193 від 20.10.2015, кошти в сумі 7 374 921,09 грн. за природний газ, спожитий в вересні 2015 року;

- № 2486 від 19.11.2015, кошти в сумі 48 055 532,65 грн. за природний газ, спожитий в жовтні 2015 року;

- № 2503 від 19.11.2015, кошти в сумі 769 809,88 грн. за природний газ, спожитий в жовтні 2015 року;

- № 2727 від 15.12.2015, кошти в сумі 69 564 059,01 грн. за природний газ, спожитий в жовтні 2015 року;

- № 3098 від 22.12.2015, кошти в сумі 53 347 134,95 грн. за природний газ, спожитий в листопаді 2015 року;

- № 311 від 22.01.2016р. кошти в сумі 58 984 651,72 грн. за природний газ, спожитий в листопаді 2015 року.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується з правомірним висновком місцевого та апеляційного господарських судів про те, що уклавши вказані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору № 15-797-Н на купівлю-продаж природного газу, який (строк) сторонами вказаних протокольних рішень було прив'язано до фактичного отримання ТОВ "Тернопільоблгаз" (сторона 3 за вказаними протокольними рішеннями) грошових коштів на погашення заборгованості за природний газ, спожитий у відповідному місяці, від Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації (сторона 2 за вказаними протокольними рішеннями), та з подальшою можливістю їх перерахування ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (сторона остання за вказаними протокольними рішеннями).

Разом з тим, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, які діяли на момент розгляду справи (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012 від 09.09.2014, у справі № 924/1230/14 від 01.07.2015, у справі № 917/2520/14 від 16.09.2015).

Відтак, господарські суди попередніх інстанцій, встановивши, що за поставлений газ відповідач проводив оплату власними коштами з пропуском встановленого договором терміну, а саме не до 20-го числа наступного за місяцем поставки, дійшли підставного висновку про стягнення з ТОВ "Тернопільобленерго" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 58 465,81грн. 3 % річних та 127 533,13 грн. інфляційних втрат, відмовивши, при цьому, в задоволенні вимоги про стягнення 90 183,21 грн. відсотків річних, оскільки останні були нараховані на платежі, проведені згідно зі спільними протокольними рішеннями, що виключає можливість їх стягнення.

Що стосується позовних вимог ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення 2 363 202,24 грн. пені за період з липня 2015 року по грудень 2015 року, то господарський суд Тернопільської області та Львівський апеляційний господарський суд дійшли висновку про відмову в їх задоволенні, зважаючи на те, що така вимога заявлена не у відповідності до порядку застосування відповідальності у вигляді нарахування пені, встановленої сторонами у п. 7.2 договору, згідно з яким вона (відповідальність) наступає у разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині реалізації газу (до 31.12.2015), покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, а у відповідності до п. 6.1. договору, яким покладення на боржника відповідальності за порушення грошового зобов'язання взагалі не передбачено.

Вищий господарський суд України погоджується з прийнятими судами попередніх інстанцій рішенням та постановою, з огляду на таке.

Положеннями ч. 1 ст. 230, ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України, ч. 3 ст. 549, ч. 1 ст. 612 ЦК України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено обов'язок учасника господарських відносин сплатити штрафні санкції у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання, зокрема: у вигляді штрафу, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; та у вигляді пені, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, розмір яких, зазвичай, визначається обліковою ставкою Національного банку України та не може перевищувати подвійної облікової ставки, що діяла у відповідний період.

Відповідно до п. 7.2. договору у разі, якщо до 20 числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині реалізації газу (розділ XI договору), покупець не здійснить повну оплату фактично отриманого за договором природного газу, покупець зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.6.1. договору).

Розділ ХІ договору встановлює, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2015, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 627 ЦК України унормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

А отже, беручи до уваги вищенаведені норми та враховуючи, що умовами договору передбачено сплату відповідачем (ТОВ "Тернопільоблгаз") пені тільки у випадку прострочення ним повної оплати фактично отриманого за договором природного газу після 20-го числа місяця, наступного за місяцем закінчення строку дії договору в частині реалізації газу (розділ XI договору), та з огляду на те, що як встановлено судами, останній платіж власними коштами відповідачем було проведено 19.01.2016, тобто до 20.01.2016 (в межах дії договору), місцевий та апеляційний господарські суди правомірно відмовили у задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми пені, у зв'язку з відсутністю порушення відповідної умови договору, яка передбачає таке стягнення.

Що стосується посилань ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в поданій касаційній скарзі щодо здійснення остаточної сплати за поставлений природний газ 28.01.2016, то вони відхиляються судом касаційної інстанції, оскільки, як вбачається з акту звірки розрахунків між позивачем та відповідачем, платіж від 28.01.2016 було здійснено на виконання спільного протокольного рішення № 311 від 22.01.2016, тоді як для застосування санкцій, передбачених п. 7.2. договору необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, які діяли на момент розгляду справи (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України у справі № 5011-35/1533-2012-19/522-2012 від 09.09.2014, у справі № 924/1230/14 від 01.07.2015, у справі № 917/2520/14 від 16.09.2015)..

Відтак, доводи касаційної скарги в частині порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права при прийнятті рішення про відмову у стягненні пені у розмірі 2 363 202,24 грн., спростовуються вищенаведеним, та відхиляються судом як безпідставні.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами попередніх інстанцій, колегія суддів дійшла висновків про те, що місцевий та апеляційний господарські суди в порядку ст.ст. 47, 43 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином проаналізували відносини сторін.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження ПАТ "НАК "НАфтогаз України" про порушення і неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм чинного матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних судових актів не знайшли свого підтвердження, з огляду на що підстав для скасування рішення господарського суду Тернопільської області від 04.11.2016 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 не вбачається.

Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі (вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 908/4804/14).

Керуючись ст. ст. 1115 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 20.12.2016 та рішення господарського суду Тернопільської області від 04.11.2016 у справі № 921/523/16-г/7 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.Л. Барицька

Судді: Н.М. Губенко

В.І. Картере