УХВАЛА

про повернення позовної заяви

30.03.2017Справа № 910/5055/17

Cуддя Грєхова О.А., розглянувши

позовну заяву Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Солом'янського району міста Києва

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення боргу, інфляційних втрат, 3% річних та відшкодування пошкодженої зеленої зони в розмірі 61 586,57 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Солом'янського району міста Києва до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу, інфляційних втрат, 3% річних та відшкодування пошкодженої зеленої зони в розмірі 61 586,57 грн..

Розглянувши позовну заяву з доданими до неї документами, суд дійшов висновку про те, що вона підлягає поверненню позивачу без розгляду, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України позовна заява і додані до неї документи повертаються позивачу без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Частиною 2 статті 44 ГПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Закон України "Про судовий збір" визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом 01.01.2017 встановлено у розмірі 1 600,00 грн.

Згідно п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на положення п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання позивачем до Господарського суду міста Києва вказаної позовної заяви становить 1 600,00 грн.

Однак, при зверненні до господарського суду м. Києва з даною позовною заявою, позивачем згідно платіжного доручення № 145 від 28.03.2017 сплачено судовий збір у розмірі 1 544,00 грн.

За вказаних обставин, суд вважає, що позивачем не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку, тому дана позовна заява підлягає поверненню позивачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому судом враховано правову позицію, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", згідно якої недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

За таких обставин, позовна заява б/№ від 28.03.2017 не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Пунктом 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. №22 визначено, що платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Додатками 2, 8 зазначеної інструкції визначено, що для заповнення реквізиту №40 платіжного доручення (М.П.) ставиться відбиток печатки платника, зразок якої заявлений банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту №41 (підписи платника) ставляться підписи (підпис) відповідальних осіб платника, які повноважені розпоряджатися рахунком і зразки підписів яких заявлені банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту №51 (дата виконання) зазначаються число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словами, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Натомість, як встановлено судом, на доданому до позовної заяви платіжному дорученні № 145 від 28.03.2017 року на суму 1544,00 грн. відсутній підпис відповідальної особи платника, печатка товариства, тобто вказані реквізити не заповнені, як того вимагає вищезазначена Інструкція.

Як зазначено у ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, суд обмежений у праві самостійного витребування доказів. Тому, суд у разі порушення позивачем ст. 57 Господарського процесуального кодексу України не має права скористатися приписами ст.ст. 38, 65 Господарського процесуального кодексу України, а навпаки, є зобов'язаним виконати вимоги ст.63 зазначеного Кодексу України.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи викладене, керуючись п. 4 ст. 63 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Солом'янського району міста Києва до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення боргу, інфляційних втрат, 3% річних та відшкодування пошкодженої зеленої зони в розмірі 61 586,57 грн. і додані до неї документи повернути позивачу без розгляду.

Звернути увагу позивача на те, що після усунення допущених порушень, які стали підставою повернення позовної заяви, він має право повторно звернутися з позовом до суду.

Суддя О.А. Грєхова