ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

30 березня 2017 р. Справа № 902/210/17

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (пров. К. Широцького, 24, м. Вінниця, 21012)

до:Дочірнього підприємства "Теплокомуненерго Маяк" Публічного акціонерного товариства "Маяк" (вул. Хмельницьке шосе, 145, м. Вінниця, 21029)

про стягнення 5 409 880,10 грн.

при секретарі судового засідання Жиляк С.І.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, представник за довіреністю;

відповідача : ОСОБА_2, представник за довіреністю.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (далі позивач) звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до Дочірнього підприємства "Теплокомуненерго Маяк" Публічного акціонерного товариства "Маяк" (далі відповідач), в якому просить стягнути з відповідача 5409880,10 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором розподілу природного газу, в частині проведення розрахунків.

Ухвалою суду від 01.03.2017 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/210/17 з призначенням до розгляду в судовому засіданні на 30.03.2017 року та зобов'язано сторін надати докази необхідні для вирішення спору.

Відповідач у відзиві на позовну заяву № 85 від 27.03.2017 року позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості та 3% річних визнав повністю, щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат в сумі 65436,27 грн. зазначив що вони здійсненні невірно.

28 березня 2017 року від позивача до суду надійшла заява № Vi-CK-1590-0317 від 23.03.2017 р. про збільшення позовних вимог, в якій одночасно збільшує і зменшує позовні вимоги, а саме просить стягнути з відповідача 6 344443,83 грн. основного боргу, 28869,42 грн. 3% річних та 26842,23 грн. інфляційних втрат.

30 березня 2017 року від позивача до суду надійшов супровідний лист з обопільно підписаним сторонами Актом звірки розрахунків.

На визначену судом дату з'явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні суд розглянувши заяву позивача № Vi-CK-1590-0317 від 23.03.2017 р., приймає її до розгляду, оскільки, в силу ст. 22 ГПК України право на збільшення або зменшення позовних вимог є процесуальним правом позивача, яке може бути ним реалізовано у будь-який час до прийняття рішення по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення, визнав у повному обсязі, про що здійснив запис на супровідному листі № 90 від 30.03.2017 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні докази на засадах всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, судом встановлено наступне.

30.12.2015 р. між дочірнім підприємством "Теплокомуненерго Маяк" публічного акціонерного товариства "Маяк" підписано заяву-приєднання №09420N32EKAT016 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

За умовами заяви від 01.01.2016 р. дочірнє підприємство "Теплокомуненерго Маяк" публічного акціонерного товариства "Маяк", ознайомившись з умовами Типового договору розподілу природного газу (Типовий договір), затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2498, на офіційному сайті НКРЕКП, сайті Оператора ГРМ в мережі Інтернет за адресою: http://vn.104.ua та в друкованому видані, що публікується в межах території ліцензованої діяльності газета Вінниччина - дата публікації 23.12.2015р. та газета Гайворонський курєр-дата публікації 19.12.2015р. приєдналося до умов вказаного договору (а.с. 9, т.с. 1).

Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламенту порядок і умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1. Типового договору).

Згідно із п. 1.2. Типового договору його умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. №2494.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку у встановленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3 Типового договору).

Відповідно до п. 2.1 Типового договору за цим договором оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно із п. 2.3 Типового договору при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися Законом України "При ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов'язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього договору та Кодексу газорозподільних систем.

У розділах 4-5 Типового договору визначено якість природного газу, що передається споживачу та порядок обліку природного газу, що передається споживачу сторони визначили.

Відповідно до п. 6.1. Типового договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно із п. 6.2 Типового договору тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора про його встановлення.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.3 Типового договору).

У п. 6.4 Типового договору зазначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ.

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 5 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу на підставі рахунка оператора ГРМ.

Оплата здійснюється виключного грошовими коштами на поточний рахунок оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ.

Згідно із п. 6.6. Типового договору надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом надання послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 7.3 Типового договору споживач зобов'язується, зокрема, здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Цей договір укладається на невизначений строк. Договір може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України (п.п. 12.1, 12.3 Типового договору).

На виконання укладеного договору Відповідачу було розподілено природний газ в кількості 9591657 м3, а саме:

- в липні 2016 р. - 233127 м3

- в серпні 2016 р. - 218409 м3

- в вересні 2016 р. - 259145 м3

- в жовтні 2016 р. - 1477039 м3

- в листопаді 2016 р. - 2187762 м3

- в грудні 2016 р. - 2463307 м3

- в січні 2017 р. 2752868 м3

Постановою НКРЕКП від 24.03.2016р. № 421 встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для ПАТ "Вінницягаз" в розмірі 713,20 грн. за 1000 м3 (без врахування ПДВ).

З врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу з 01 квітня 2016 року складає 855,84 грн. за 1000 м3.

Постановою НКРЕКП від 27.09.2016р. № 1611 встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для ПАТ "Вінницягаз" в розмірі 677,40 грн. за 1000 м3 (без врахування ПДВ).

З врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу з 01 жовтня 2016 року складає 812,88 грн. за 1000 м3.

Постановою НКРЕКП від 15.12.2016р. № 2279 встановлено тариф на послуги розподілу природного газу для ПАТ "Вінницягаз" в розмірі 685,10 грн. за 1000 м3 (без врахування ПДВ).

З врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу з 01 січня 2017 року складає 822,12 грн. за 1000 м3.

Таким чином, загальна вартість наданих Відповідачу послуг з розподілу природного газу складає 7852833,47 грн. (710681 м3 (липень вересень 2016 р.) х 855,84 грн. = 608229,22 грн.; 6128108 м3 (жовтень грудень 2016 р.) х 812,88 грн. = 4 981 416,43 грн.; 2752868 м3 (січень 2017р.) х 822,12 грн. = 2263187,84).

Свої зобов'язання стосовно виконання умов Договору ПАТ "Вінницягаз" виконало, що стверджується актами розподілу природного газу за липень - грудень 2016 р. та січень 2017 року, підписаними представниками та скріпленими печатками обох сторін, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач за надані послуги з розподілу природного газу розрахувався частково в розмірі 2692959,18 грн., однак з даної суми часткової оплати позивач зарахував 1184569,54 грн. в рахунок попередньої заборгованості яка була встановлена рішенням Господарського суду Вінницької області від 13.09.2016 року по справі № 902652/16.

З огляду на це, заборгованість відповідача перед позивачем становить 6344443,83 грн. ( 7852833,47 (2692959,18 - 1184569,54) ), що визнається відповідачем у відзиві № 85 від 27.03.2017 року та стверджується наявним в матеріалах справи, обопільно підписаним, актом звірки взаєморозрахунків, станом на 15.03.2017 року.

Беручи до уваги встановлені обставини справи, суд зважає на таке.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

З моменту підписання сторонами заяви - приєднання №09420N32EKAT016 від 30.12.2015 р. між ними було укладено типовий договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), який не заперечується сторонами.

Беручи до уваги зміст договору, характер взятих на себе сторонами зобов'язань, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з договору про надання послуг, регулювання яких здійснюється в главі 63 "Послуги. Загальні положення", ст.ст.901-907 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що зобовязання за Договором в частині проведення розрахунків за надані послуги, відповідачем виконувались не належним чином.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд перевіривши розрахунок суми боргу прийшов до висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 6344443,83 грн. боргу.

Поряд з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем заявлено до стягнення 28869,42 грн. 3% річних та 26842,23 грн. інфляційних втрат.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних втрат, помилок не виявив, а тому заявлені позивачем 28869,42 грн. 3% річних та 26842,23 грн. індексу інфляції підлягають задоволенню в повному обсязі, як такі що передбачені законом.

В силу ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Відповідно до ч. 5 ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Визнання відповідачем позову не порушує прав третіх осіб і не суперечить законодавству.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню з покладенням на відповідача судових витрат за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 78, 82-84, 115 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Дочірнього підприємства "Теплокомуненерго Маяк" публічного акціонерного товариства "Маяк" (вул. Хмельницьке шосе, 145, м. Вінниця, 21036, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (пров. К.Широцького, 24, м. Вінниця, 21012, код ЄДРПОУ 03338 (шість мільйонів триста сорок чотири тисячі чотириста сорок три) грн. 83 коп. основного боргу, 28869 (двадцять вісім тисяч вісімсот шістдесят девять) грн. 42 коп., 26842 (двадцять шість тисяч вісімсот сорок дві) грн. 23 коп. та 96002 (девяносто шість тисяч дві) грн. 33 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 03 квітня 2017 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи