ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" березня 2017 р.Справа № 924/111/17

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Гладій С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЮПІТЕР 9 АГРОСЕРВІС", м. Суми

до товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" с. Мокіївці, Шепетівського району, Хмельницької області

про стягнення 122401,40 грн.

Представники сторін:

позивача: не зявився

відповідача : ОСОБА_1 за довіреністю №06/05 від 06.05.2016р.

В судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача 122401,40 грн. з яких 102096,73 грн. заборгованості, 14070,57 грн. пені відповідно до договору поставки запасних частин №ЗЧ/Ч -253 від 27.05.2014р., 1199,99 грн. 3% річних та 7650,02 грн. згідно ст. 625 Цивільного кодексу України.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду клопотання в якому просить справу розглядати без участі представника за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач відзив на позов не подав, його представник в судовому засіданні позовні вимоги в частині суми основного боргу визнає повністю. Крім того, на адресу суду подав клопотання в якому просить зменшити розмір пені на 50 відсотків в звязку з скрутним фінансовим становищем.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Суд, оцінивши подані сторонами по справі докази вважає за можливе прийняти рішення по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Між товариством з обмеженою відповідальністю ""ЮПІТЕР 9 АГРОСЕРВІС", м. Суми (позивач - Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" с. Мокіївці, Шепетівського району, Хмельницької області (відповідач Покупець) укладено договір поставки №ЗЧ/Ч -253 від 27.05.2014р., за умовами п. 1.1 Договору, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця запасні частини для сільськогосподарської техніки ( далі товар), а Покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його ціну.

Відповідно до п.п. 1.2-1.4 договору, найменування товару, його кількість, номенклатура, асортимент, ціна товару у гривні, умови постачання, строк оплати перераховані в додатках, специфікаціях або рахунках, за наявності яких вони є невід'ємною частиною цього договору. Якість товару відповідає сертифікату якості підприємства (фірми) - виробника з чим Покупець погоджується. ТОВАР поставляється на умовах ЕХW (Інкотермс 2010), зі складу товару, який визначається місцем знаходженням Постачальника, а саме: м. Черкаси, якщо інші умови поставки не визначені у додатках, специфікаціях, за наявності яких, вони є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно р. 2 договору, ціна товару, а також її грошовий еквівалент в іноземній валюті вказані в рахунках - фактурах. Рахунок-фактура є чинним протягом 2 (двох) банківських днів включаючи день виписки. Сторони встановлюють, що протягом строку дії договору грошові зобовязання Покупця існують і підлягають сплаті в національній валюті України гривні. Сума у гривні, що підлягає сплаті Покупцем на виконання ним зобов'язань по цьому Договору, у випадку, якщо рахунок оплачено пізніше строку, визначеного абзацом першим цього пункту, та курс відповідної іноземної валюти до гривні збільшився, сума доплати визначається шляхом множення грошового еквівалента ціни Договору (її неоплаченої частини) в іноземній валюті, зазначеній у відповідному рахунку, на курс продажу такої іноземної валюти, який визначається згідно інформації, опублікованій на сайті http://www.udinform.соm, береться максимальне значення курсу зазначеного в колонці АSК показників «Міжбанківський ринок» на день, що передує дню фактичної оплати Покупцем ціни Договору (її неоплаченої частини). Порядок оплати, визначений абзацом другим цього пункту, застосовується також до випадків погашення заборгованості, що виникла внаслідок порушення Покупцем своїх грошових зобов'язань за цим Договором, а також ліміту заборгованості, якщо такий був встановлений додатковими угодами до цього Договору. Покупець сплачує вартість товару шляхом перерахування суми коштів, на банківський рахунок Постачальника, в порядку, передбаченому в п.3.3 договору. Платіжні реквізити Постачальника вказані в п. 11.

Відповідно до п. 3.2 договору, покупець зобовязаний здійснити оплату за товар протягом 10 банківських днів від дати підписання видаткової накладної, якщо інший строк та порядок оплати не визначено у специфікації до Договору. При перерахуванні коштів обов'язково вказувати в платіжному дорученні на оплату номер і дату цього договору, номер і дату виставленого рахунку (ів), найменування ТОВАРУ , за який здійснюється оплата. У разі відсутності даної інформації Постачальник самостійно визначає порядок, суми та напрями зарахування отриманих коштів у рахунок погашення існуючих зобов'язань Покупця. Оплата вважається здійсненою після зарахування коштів на рахунок Постачальника, за реквізитами зазначеними у п.11 цього договору.

Позивач на виконання умов договору №ЗЧ/Ч 253 від 27.05.2014р., по видаткових накладних №4562 від 31.05.16р. на суму 8160,00 грн. № 7780 від 10.08.16р. на суму 59046,00 грн., № 7781 від 10.08.16р. на суму 54 446,59 грн., №7782 від 10.08.16р. на суму 3 957,80грн., №7885 від 12.08.16р. на суму 18 233,78 грн., №7890 від 12.08.16р. на суму 6 600,00грн., № 7891 від 12.08.16р. на суму 2376,00грн., №7894 від 12.08.16р. на суму 37143,47 грн., №7936 від 15.08.16р. на суму 14 520,00 грн., №7977 від 16.08.16р. на суму 445,60 грн., №8012 від 17.08.16р. на суму 4128,00грн., №8142 від 19.08.16р. на суму 282,67 грн., №8328 від 26.08.16р. на суму 916,82 грн. передав відповідачу товару на загальну суму 210256,73 грн.

Відповідач з позивачем розрахувався частково на суму 149774,12 грн. Таким чином, станом на момент подання позову до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 102096,73 грн.

Згідно п. 9.2 договору, у разі порушення Покупцем строків оплати, передбачених Договором та додатками до нього, він сплачує Продавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу за весь період прострочення. Постачальник має право призупинити поставку наступних партій товару до оплати Покупцем суми основного боргу та пені, письмово попередивши Покупця про припинення поставок.

Позивачем нараховано відповідачу пеню за період з 10.09.2016р. по 30.01.2017р. в сумі 11454,66 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором позивач звернувся з позовом до суду про стягнення 122401,40 грн., з яких 102096,73 грн. заборгованості, 11454,66 грн. пені 7650,02 грн. інфляційних втрат, 1199,99 грн. 3% річних.

Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне:

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 та ст. 509 Цивільного кодексу України, в силу зобов'язання боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію, в тому числі сплатити борг, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, тобто сплати боргу.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Якщо зустрічне виконання обовязку здійснено однією з сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обовязку, друга сторона повинна виконати свій обовязок.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

27.05.2014р. між позивачем та відповідачем укладено договір поставки запасних частин №ЗЧ/Ч-253.

На виконання умов даного договору позивачем передано, а відповідачем прийнято за видатковими накладними №4562 від 31.05.16р. на суму 8160,00 грн. № 7780 від 10.08.16р. на суму 59046,00 грн., № 7781 від 10.08.16р. на суму 54 446,59 грн., №7782 від 10.08.16р. на суму 3 957,80грн., №7885 від 12.08.16р. на суму 18 233,78 грн., №7890 від 12.08.16р. на суму 6 600,00грн., № 7891 від 12.08.16р. на суму 2376,00грн., №7894 від 12.08.16р. на суму 37143,47 грн., №7936 від 15.08.16р. на суму 14 520,00 грн., №7977 від 16.08.16р. на суму 445,60 грн., №8012 від 17.08.16р. на суму 4128,00грн., №8142 від 19.08.16р. на суму 282,67 грн., №8328 від 26.08.16р. на суму 916,82 грн. товар на загальну суму 210256,73 грн..

Відповідач прийняв товар, однак обовязку по його оплаті в строк встановлений Договором виконав частково на суму 149774,12 грн.

У відповідності до ст. 538 Цивільного кодексу України, при зустрічному виконанні зобовязання сторони повинні виконувати свої обовязки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України, ч.7 ст.193 ГК України).

Як встановлено судом, на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 102096,73 грн., що підтверджена належними доказами та підлягає задоволенню.

Судом враховується, що ст. 230 ГК України передбачено обовязок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

При цьому, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Виходячи із змісту ст.ст. 546, 548 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобовязання.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно ст.3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Окремо судом враховується, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України неустойка, штраф, пеня є видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постанові від 27.04.2012 року (справа №06/5026/1052/2011) та інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-06/908/2012 від 13.07.2012р.

З урахуванням п.9.2 договору поставки запасних частин №ЗЧ/Ч-253 від 27.05.2014р. та норм чинного законодавства позивачем нараховано до стягнення з відповідача 11454,66 грн. пені за період з 10.09.2016р. по 30.01.2017р.

За таких обставин, враховуючи зазначені вимоги законодавства, суд прийшов до висновку що позов в частині стягнення пені обґрунтований, підтверджений належними у справі доказами та підлягає задоволенню частково на суму 11452,07 грн., у зв`язку з проведеною судом перевіркою правильності нарахування пені. В позові, в частині стягнення з відповідача пені на суму 2,59грн., суд вважає за необхідне відмовити.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та ст. 233 ГК України встановлено, що господарський суд має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора. При цьому, таке право суд реалізує, як за клопотанням сторони, так і за власною ініціативою.

Зазначена стаття кореспондується з ч.3 ст.551 ЦК України, згідно якої, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Розглядаючи питання про стягнення суми пені, судами повинно бути взято до уваги: причини неналежного виконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (аналогічна позиція у постанові ВГСУ від 31.10.2012 року №5004/718/12).

Суд дослідивши наявність підстав, передбачених ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України для зменшення розміру штрафних санкцій, приймаючи до уваги обставини викладені та підтверджені відповідачем у клопотанні, враховуючи, майновий стан відповідача, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені на 20% та стягнути пеню в сумі 9161,66 грн. (11452,07-20%).

У зв'язку з цим у позові про стягнення 2290,41 грн. (11452,07-9161,66) пені слід відмовити.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до абз. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, є втратами пов'язаними з інфляційними процесами в державі за час прострочення виконання зобов'язання боржником.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1199,99 грн. за період з 10.09.2016р. по 30.01.2017р. та 7650,02 грн. нарахувань індексу інфляції за період з 10.09.2016р. по 15.01.2017р.

Позов в частині стягнення з відповідача нарахувань 3% річних, суд вважає за необхідне задовольнити частково на суму 1197,42 грн., у зв`язку з проведеною судом перевіркою правильності нарахувань 3% річних. В позові, в частині стягнення з відповідача нарахувань 3 % річних на суму 2,57 грн., суд вважає за необхідне відмовити.

Провівши перерахунок заявлених до стягнення нарахування індексу інфляції в сумі 7650,02 грн. судом встановлено, що заявлена сума нарахована обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 33, 34, 44, 49, 82, 83, 84, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "ЮПІТЕР 9 АГРОСЕРВІС", м. Суми до товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" с. Мокіївці, Шепетівського району, Хмельницької області про стягнення 122401,40 грн. задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Серединецьке" (с. Мокіївці, Шепетівського району, Хмельницької області, код 32678262) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЮПІТЕР 9 АГРОСЕРВІС" (м. Суми, вул. Курська,147, 4 поверх, 6 офіс, код 38137023) 102096,73 грн. (сто дві тисячі девяносто шість гривень 73 коп.) заборгованості, 9161,66 грн. (девять тисяч сто шістдесят одна гривня 66 коп.) пені, 1197,42 грн. (одна тисяча сто девяносто сім гривень 42 коп.) 3% річних, 7650,02 грн. (сім тисяч шістсот пятдесят гривень 02 коп.) інфляційних витрат, 1835,94 грн. (одна тисяча вісімсот тридцять пять гривень 94 коп.) судового збору.

Видати наказ.

В позові в частині стягнення 2,57 грн. 3% річних та 2293,00 грн. пені відмовити.

Повний текст складено 29.03.2017р.

Суддя С.В. Гладій

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, (40000, м. Суми, вул. Курська,147, 4 поверх, офіс 6) (прост.)

3 - відповідачу (с. Мокіївці, Шепетівського р-ну, Хмельницької обл.)