ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2017 р.Справа № 922/251/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м. Харків Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України», м. Київ
про зобов'язання відновити постачання природного газу
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3 (довіреність № 27 від 27.01.2017 р.);

відповідача - ОСОБА_4 (довіреність № 007Др-20-1216 від 29.12.2016 р.).

третьої особи - ОСОБА_5 (довіреність № 14-88 від 18.04.2014 р. )

ВСТАНОВИВ:

Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд зобовязати ОСОБА_2 акціонерне товариство "Харківгаз", м. Харків (далі за текстом - відповідач) відновити постачання природного газу на котельну по вул. Слобожанській, 41 у м. Люботин, що експлуатується підприємством позивача.

Позов обґрунтовано з посиланням на те, що відповідач всупереч вимогам Конституції України, Законів України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», «Про охорону навколишнього природного середовища» здійснив відключення вищезазначеної котельні.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.01.2017 р. зазначений позов прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 07.02.2017 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.02.2017 р. залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 акціонерне товариство «НАК Нафтобаз України», м. Київ (далі за текстом третя особа).

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.02.2017 р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів за відповідним клопотанням позивача.

В процесі розгляду справи відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 5659 від 20.02.2017 р.) в якому просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що при відключенні котельні позивача від газопостачання він керувався п. 1 глави 7 розділу 5 Кодексу гозорозподільчих систем, та ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», оскільки позивач має перед відповідачем заборгованість за послуги з розподілу природного газу та в звязку з неврегульованим балансом в розмірі близько 100 000 000 грн., що призводить до збитковості підприємства відповідача.

Відповідач наполягає на тому, що позивач проводить відбір природного газу без номінації на газ, доведеної його постачальником, в т.ч. по категорії ТКЕ-промисловість, що має ознаки несанкціонованого відбору природного газу позивачем. Відповідач зазначає, що наслідком цього є покладення на нього обовязку оплати небалансу природного газу, в т.ч. за грудень 2016 р.

Позивач надав суду додаткові письмові пояснення (вх. № 6674 від 27.02.2017 р.) в яких уточнив власну правову позицію у спорі по даній справі. Зокрема, позивач зазначає, що 29.12.2016 р. він отримав від відповідача повідомлення про припинення газопостачання № 36 від 29.12.2016 р., мотивоване відсутністю у споживача (його постачальника) підтверджених обсягів природного газу (лімітів) на січень 2017 р.

Позивач зазначає, що відповідач надає йому послуги з розподілу природного газу, який позивачу постачає третя особа на підставі укладених з нею договорів. При цьому, позивач вказує, що третя особа зловживаючи своїм правом, та всупереч умовам зазначених договорів та Постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2015 р. № 758, та від 05.10.2016 р. № 742-р не видав номінацію на грудень 2016 р. та в подальшому щодо планових обсягів постачання природного газу відповідно до договорів.

При цьому, позивач наполягає на тому, що обсяги поставок природного газу в той чи інший період відображені в договорах на постачання природного газу, укладених між позивачем та третьою особою. За таких обставин, позивач вважає дії відповідача щодо відключення котельні від газопостачання незаконними.

Третя особа надала суду письмові пояснення (вх. № 10189 від 27.03.2017 р.) в яких зокрема зазначає, що вона дійсно не надала позивачу номінацію на постачання природного газу в грудні 2016 р. та в подальшому, та керувалася при цьому п. 17 Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносин у перехідний період), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 р. № 758, оскільки позивач має перед третьою особою заборгованість за поставлений природний газ за укладеними між сторонами договорами.

На судове засідання 27.02.2017 р. прибули представники позивача, відповідача та третьої особи.

Представник позивача підтримує позицію, викладену в позовній заяві, просить її задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить в його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи підтримує позицію відповідача у даній справі, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, обєкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як субєкту ринку природного газу.

Відповідно до п. 4 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494, договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ обєкта споживача до газорозподільної системи.

Підтверджений обсяг природного газу обєм (обсяг) природного газу, виділений постачальником для потреб споживача, з яким укладено договір постачання природного газу на відповідний розрахунковий період, та підтверджений Оператором ГТС (включений до підтвердженої номінації) і доведений Оператору ГРМ у порядку, визначеному Кодексом ГТС.

Позивач у даній справі - Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території", відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, є комунальним підприємством, якому надано ліцензію № 041759 від 10.08.2012 р. на виробництво теплової енергії (крім діяльності з виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії) Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Відповідно до залученої до матеріалів справи заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 094203А1К1SТ016 від 01.01.2016 р., саме підприємство відповідача здійснює розподіл природного газу для задоволення потреб споживачів позивача за Типовим договором розподілу природного газу.

Даний типовий договір розподілу природного газу затверджено постановою НКРЕП від 30.09.2015 р. № 2498, та розміщено на офіційному сайті НКРЕКП, сайті оператора ГРМ в Мережі Інтернет за адресою: http:www.104.ua (далі Типовий договір розподілу природного газу).

Відповідно до п. 1.1 Типового договору розподілу природного газу, цей Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір) є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

В пункті 2.1 договору визначено, що Оператор ГРМ зобов'язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Згідно з п. 3.1. договору, санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється Споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб Споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим Договором.

Згідно з п. 9.1. договору, оператор ГРМ має право припинити/обмежити розподіл природного газу Споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі несвоєчасної та/або неповної оплати послуг за цим Договором; відсутності підтвердженого обсягу природного газу у Споживача або перевищення його місячного підтвердженого обсягу природного газу.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.15 року затверджено Положення про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період). Цим Положенням на ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України покладається обовязок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення. Виробник теплової енергії до 1 квітня 2017 р. має право придбати природний газ у НАК Нафтогаз України для виробництва теплової енергії та/або надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, релігійним організаціям та установам, що фінансуються за рахунок державного і місцевих бюджетів, за умови, що такий виробник, на якого станом на 30 вересня 2015 р. поширювалася дія статті 19-1 Закону України Про теплопостачання, виконав обовязок щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання (пункт 15 Положення). Постачання природного газу НАК Нафтогаз України виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації (пункт 17 Положення).

При цьому, суд зазначає, що вказаним нормативно-правовим актом не передбачено обовязку ПАТ НАК Нафтогаз України постачати природний газ виробникові теплової енергії в залежність від категорій постачання ТКЕ-бюджет, ТКЕ-промисловість, ТКЕ-населення, тощо. Покладений Положенням обов'язок НАК «Нафтогаз України» постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії не містить поділу залежно від того, для забезпечення потреб яких споживачів виробляється теплова енергія.

Крім того, з метою забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню Кабінет міністрів України прийняв розпорядження від 05.10.2016 р. № 742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/17», яким зобовязала НАК Нафтогаз України та постачальників природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (далі - опалювальний сезон) видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 357 Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації, а операторів газорозподільних систем до початку опалювального сезону забезпечити постачання природного газу на джерела теплової енергії теплогенеруючих і теплопостачальних організацій.

Постановою Кабінету Міністрів України № 357 від 29.04.16 року затверджено Примірний договір про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії.

Як свідчать матеріали справи, на виконання зазначеної постанови між позивачем, як споживачем, та третьою особою - ПАТ «НАК «Нафтогаз України», як постачальником, укладено договори поставки природного газу від 21.09.2016 р № 2444/1617-ТЕ-32 та від 31.10.2016 р. № 2577/1617-БО-32. (далі - Договори).

Відповідно до пунктів 1.1, 7.4. Договору третя особа зобов'язалася поставити позивачу природний газ у кількості та на умовах визначених договором.

При цьому, п. 2.1. договорів визначено планові обсяги постачання природного газу у період з жовтня 2016 до березня 2017 року включно.

Пунктами 2.3.,2.4. договору передбачено, що планові обсяги за цими договорами можуть змінюватися за домовленістю сторін. Без попереднього письмового узгодження сторін допускається відхилення місячного обсягу постачання природного газу не більше ніж +/- 5% узгоджених планових обсягів.

Відповідно до вимог п 3.2. Договору для отримання газу, позивач подає третій особі щомісячно, до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки, заявку на планові обсяги використання газу. У разі неподання заявки споживачем, постачальник може користуватися плановими обсягами, зазначеними в п. 2.1. цього договору на відповідний місяць.

Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку.

Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 цього договору.

Згідно з п. 3.5. договору, після завершення місяця поставки позивач зобовязаний до 7 числа наступного місяця направити до третій особі:

- завірену копію акту розподілу природного газу за розрахунковий місяць, складений між споживачем та оператором газорозподільних мереж,

- підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використання природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна і вартість;

Пунктами 3.7.-3.8. договорів передбачено, що у разі неподання або несвоєчасного подання споживачем постачальнику акта приймання-передачі природного газу такі дії (бездіяльність) вважаються односторонньою відмовою споживача від постачання природного газу за цим договором за відповідний розрахунковий період, при цьому:

1) споживач визнає, що порушення ним пункту 3.5 цього договору сторони вважають односторонньою відмовою споживача від постачання природного газу за цим договором у відповідному розрахунковому періоді;

2) споживач не має права заперечувати проти непостачання постачальником природного газу на його користь за цим договором за відповідний розрахунковий період у разі порушення ним: пункту 3.5 цього договору;

3) споживач не заперечує та визнає, що порушення ним пункту 3.5 цього договору може бути причиною виникнення у постачальника негативного небалансу, витрати на врегулювання якого (послуги з балансування) споживач зобов'язаний оплатити постачальнику в порядку, визначеному цим договором.

У разі коли оператор газотранспортної системи за підсумками розрахункового періоду встановлює негативний небаланс за об'єктами споживача, споживач зобов'язаний у порядку, визначеному дим договором, оплатити постачальнику витрати на врегулювання такого небалансу, зокрема вартість наданої оператором газотранспортної системи послуги з балансування. При цьому споживач погоджується на оплату в безумовному порядку вартості наданої постачальникові оператором газотранспортної системи послуги з балансування.

Однак, як свідчать матеріали справи, ПАТ «НАК «Нафтогаз України», всупереч умов укладеного між сторонами договору, постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.15 року та розпорядження Кабінет міністрів України від 05.10.2016 р. № 742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/17» не видала Харківському обласному комунальному підприємству "Дирекція розвитку інфраструктури території" номінацію на планові обсяги поставки газу на грудень 2016 р, січень 2017 р.

Разом з тим, відповідно до залучених до матеріалів справи актів надання послуги з розподілу природного газу, Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" спожило у грудні 2016 р. 4 959,644 тис. куб. м., у січні 2017 р. 4 807,631 тис. куб. м. газу.

З даних актів вбачається, що позивач фактично прийняв обсяги газу, які узгоджуються з обсягами природного газу, що передбачені договорами про постачання природного газу.

Разом з тим, з наданих позивачем в межах даної справи вбачається, що останнім в порядку, визначеному умовами договорів, було направлено постачальнику для підписання акти приймання-передачі природного газу за вказаними Договорами за грудень 2016 року та січень 2017 року., при цьому, що з його банківського рахунку із спеціальним режимом використання постійно проводяться грошові розрахунки за спожитий природний газ з ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України.

Внаслідок відповідних дій ПАТ «НАК «Нафтогаз України» щодо ненадання Харківському обласному комунальному підприємству "Дирекція розвитку інфраструктури території" номінацій на плановий обсяг газу, у оператора ГРМ ПАТ «Харківгаз» виник неврегульований небаланс обсягів природного газу в грудні 2016 р січні 2017 р.

Як зазначає відповідач, відповідальність за виникнення неврегульованого місячних небалансів обсягів природного газу у вигляді сплати послуг балансування в підвищеному розмірі оператор ГТС ПАТ «Укртрансгаз» поклав на відповідача ПАТ «Харківгаз», як оператора ГРМ.

Матеріали справи також свідчать про те, що 16.12.2016 р. відповідач направив на адресу позивача повідомлення № 132, № 133 від 15.12.2016 р. про припинення (обмеження) газопостачання Дергачівського та Солоницівського ПКГ Філії ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури території» з 20.12.2016 р. в звязку з наявністю заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу

Листом від 19.12.2016 р. № 52/12 позивач повідомив відповідача про безпідставність відповідних дій щодо припинення газопостачання, оскільки строк сплати заборгованості, яку має позивачем перед відповідачем за рішенням господарського суду від 19.10.2016 р. по справі № 922/2874/16 ще не настав. Крім того, позивач також зазначав, що відключення його обєктів від газопостачання

29.12.2016 р. позивач отримав від відповідача повідомлення про припинення/обмеження газопостачання № 36 від 29.12.2016 р. у звязку з відсутністю у споживача (його постачальника) підтверджених обсягів природного газу(лімітів) на січень 2017 р. Водночас, позивачу було запропоновано у термін до 08:00 години 01.01.2017 р. самостійно відключити від газових мереж газоспоживання (обмежити газоспоживання до рівня 0,000 тис. куб. м на добу) і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання, розташоване у підрозділах ХОКП «ДРІТ», а у разі невиконання цієї вимоги транспортування газу підприємству буде припинено (обмежено) в примусовому порядку.

Як зазначає позивач, та не заперечує відповідач, 11.01.2017 року о 08:00 годині, без залучення уповноважених представників позивача, в присутності керівника Мерефянського відділення ПАТ «Харківгаз» ОСОБА_1 та головного інженера Мерефянського відділення ПАТ «Харківгаз» ОСОБА_6, невідомі особи (як зазначає позивач, це ймовірно працівники Мерефянського відділення ПАТ «Харківгаз») без попереднього повідомлення про відключення підприємства саме 11.01.2017 р. від систем газопостачання, закрили засувки та здійснили механічні розєднання на газопроводах, що подають газ на котельню у місті Люботин по вул. Слобожанській, 41, що експлуатується позивачем, та виробляє теплову енергію для надання послуг теплопостачанню населенню (38 сімей), а також для бюджетних установ міської лікарні, школи № 3, дитячого садочку «Ялинка», та 2-х будівель Люботинської міської ради.

Зазначені дії відповідача позивач вважає незаконними та необґрунтованими, спрямованими на порушення прав та інтересів населення м. Люботина на належні умови проживання, а тому звернувся до господарського суду з позовом по даній справі в якому просить суд зобовязати відповідача відновити газопостачання зазначеної котельні.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вже було зазначено вище, ПАТ «НАК «Нафтогаз України», всупереч умов укладеного між сторонами договору, постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.15 року та розпорядження Кабінет міністрів України від 05.10.2016 р. № 742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/17» не видала Харківському обласному комунальному підприємству "Дирекція розвитку інфраструктури території" номінацію на планові обсяги поставки газу на грудень 2016 р, січень 2017 р.

Однак, ненадання номінації на наступний місяць щодо планових обсягів постачання природного газу не звільняє ПАТ НАК Нафтогаз України від обов'язків постачати природний газ ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків як споживачу по укладеним між ними договорам постачання природного газу № 2444/1617-ТЕ-32 від 21.09.2016 (для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню), № 2577/1617-БО-32 від 31.10.2016 р. (для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями).

При цьому, планові обсяги постачання природного газу визначені сторонами в п. 2.1. кожного з договорів, і такі обсяги постачання з огляду на умови п.п. 2.1. 2.3.,2.4. цих договорів, для ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків є узгодженими.

Суд також враховує, що обсяги спожитого ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків відображені в складених між позивачем та відповідачем актах надання послуг з розподілу природного газу № ХА 000017212 від 31.12.2016 р. (щодо грудня 2016 р.) та № ХА00001511 від 31.01.2017 р. (щодо січня 2017 р.) складених в рамках укладеного між договору на розподіл природного газу від 01.01.2016 р.

Таким чином, враховуючи умови договорів поставки, укладених між ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків, норми наведених вище законодавчих та підзаконних нормативних актів, зокрема Постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.15 року, розпорядження Кабінет міністрів України від 05.10.2016 р. № 742-р «Про деякі питання опалювального сезону 2016/17», суд вважає, що обсяги споживання природного газу позивачем не можуть бути кваліфіковані як несанкціонований відбір природного газу.

Таким чином, твердження відповідача про несанкціонований відбір позивачем природного газу в грудні 2016 р. та січні 2017 р. є необґрунтованим, а його дії щодо відключення котельні позивача від газопостачання з підстав відсутності узгоджених обсягів поставок природного газу на наступний період є такими, що суперечать умовами укладеного між сторонами договору розподілу природного газу від 01.01.2016 р., порушують права позивача на отримання природного газу від третьої особи за договорами поставки та фактично позбавляють позивача можливості виконання покладених на нього функцій щодо забезпечення теплопостачанням населення, бюджетні та інші установи м. Люботин.

Суд зазначає, що будь-які спірні моменти щодо обсягів постачання газу, несвоєчасного оформлення актів приймання-передачі газу, небалансів газу, тощо, є наслідком неналежного виконання сторонами договорів поставок (позивачем та третьою особою) своїх зобовязань, а також вимог нормативно-правових актів. У разі виникнення між ними будь-яких суперечок, в т.ч. не надання номінацій, виникнення небалансів газу, такі обсяги повинні бути врегульовані між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків, а не з ПАТ «Харківгаз», як газорозподільною організацією.

Крім того, згідно з положеннями пункту 5 глав 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, що затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2493 номінацією є заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Пунктом 2 глави 1 розділу ХІ вказаного Кодексу встановлено, що номінація повинна визначати обсяг природного газу по кожній точці входу та виходу (що може бути як фізичною, так і віртуальною), які замовляються замовником послуг транспортування. При цьому, якщо замовником послуг транспортування є постачальник, подана номінація повинна містити планові (замовлені) обсяги постачання природного газу у розрізі його споживачів та їх точок комерційного обліку (за необхідності) з визначенням їх EIC-кодів. Згідно з положеннями пункту 2 глави 2 розділу ХІІ Кодексу ГРМ за підсумками розрахункового періоду (місяця) Оператор ГРМ формує за кожним споживачем дані про його (їх) фактичне споживання природного газу (алокацію) та у порядку, визначеному Кодексом ГТС, передає їх до Оператора ГТС. Визначені Оператором ГРМ об'єми (обсяги) споживання природного газу по об'єктах споживача є обов'язковими у відносинах між постачальником та Оператором ГТС при наданні послуг з балансування та співставленні підтвердженого обсягу природного газу по об'єктах споживачів (затвердженої номінації) та його фактичного споживання (алокації).

Отже, вказаний підзаконний акт передбачає подання номінацій/алокацій природного газу виключно у розрізі замовників послуг транспортування природного газу та споживачів природного газу, без поділу таких номінацій/алокацій на підвиди постачання/споживання газу.

Відтак, твердження відповідача стосовно того, що позивач здійснює несанкціонований відбір природного газу, оскільки йому не була надана в грудні 2016 року, січні 2017 року номінація по категорії ТКЕ-промисловість, не узгоджуються з нормами законодавства та умовами укладених між сторонами договорів.

Суд також зазначає, що ПАТ «Харківгаз» не здійснюючи відключення обєктів ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території", м. Харків від газопостачання, та у випадку виявлення місячних небалансів в т.ч. в звязку з ненаданням ПАТ НАК «Нафтогаз України» номінацій останній, мало можливість діяти в порядку, визначеному 4 ст. 6 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493.

Зазначеною нормою передбачено, що якщо за підсумками місяця фактичний обєм (обсяг) споживання природного газу споживачем (побутовими споживачами), буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу, його (їх) постачальник має врегулювати обєми небалансу (дефіцит) природного газу відповідно до вимог Кодексу ГТС.

У разі якщо після запровадження заходів, передбачених Кодексом ГТС, залишиться неврегульований небаланс (фактичний обєм/обсяг споживання природного газу по обєкту споживача буде перевищувати обєм/обсяг, фактично поставлений його постачальником/постачальниками за даними Оператора ГТС протягом зазначеного періоду), який буде віднесений Оператором ГТС на небаланс Оператора ГРМ, тоді споживач має компенсувати Оператору ГРМ його вартість, що розраховується за формулою

В = (Vф Vп) Ч Ц Ч К,

Де В - вартість природного газу, який компенсується Оператору ГРМ;

Vф обєм (обсяг) природного газу, фактично спожитий за відповідний розрахунковий період;

Vп - обєм (обсяг) природного газу, фактично поставлений споживачу його постачальником (постачальниками) за відповідний розрахунковий період за даними Оператора ГТС;

Ц ціна закупівлі природного газу Оператором ГРМ для покриття втрат і виробничо-технологічних витрат газу в ГРМ у відповідний період;

K коефіцієнт компенсації, який визначається на рівні 1,5.

При цьому, якщо неврегульований небаланс станеться внаслідок відсутності у споживача підтвердженого обсягу природного газу на розрахунковий період, або внаслідок відмови в доступі до обєкта споживача для здійснення Оператором ГРМ припинення розподілу природного газу, або внаслідок невиконання споживачем письмової вимоги Оператора ГРМ самостійно припинити (обмежити) споживання природного газу, коефіцієнт компенсації має становити 2.

Статтею 13 ЦК України передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії ПАТ «Харківгаз» щодо відключення котельні по вул. Слобожанській в м. Люботин від газопостачання здійснено всупереч вимогам ст. 13 ЦК України, оскільки остання в виниклій ситуації мала можливість діти в інший спосіб не порушуючи при цьому права інших осіб, в т.ч. позивача, як підприємства щодо здійснює теплопостачання населенню та бюджетним установам м. Люботин, так і безпосередньо зазначених осіб.

Крім того, ст. 7 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 передбачено Порядок обмеження та припинення розподілу природного газу споживачам.

Згідно з п. 1-2 ст. 7 розділу 6 цього Кодексу оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на обєкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках:

1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу;

2) відсутність підтвердженого обсягу природного газу по обєкту споживача та/або його постачальнику;

При цьому, абз. 2 п. 1 ст. 7 розділу 6 Кодексу передбачено, що у разі якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на обєкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 6 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надати повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу).

Однак, матеріали справи не містять доказів виконання ПАТ «Харківгаз» вимог кодексу щодо повідомлення позивача про відключення котельні по вул. Слобожанській в м. Люботин від газопостачання саме 11.01.2017 р. о 8:00.

Таким чином, зазначені відключення здійснені відповідачем з порушенням абз. 2 п. 1 ст. 7 розділу 6 зазначеного Кодексу.

Залучені до матеріалів справи повідомлення про відключення від 15.12.2016 р. містять дати до яких відповідач пропонує відповідачу здійснити відключення, а тому не можуть братися судом до уваги в якості виконання зазначених законодавчих вимог.

Як наслідок, позивач був позбавлений можливості вжити заходів щодо запобігання виникненню негативних наслідків що повязані з відключенням котельні що забезпечує теплопостачанням населення, лікарню, дитячий садок, адміністративні будівлі м. Люботин від газопостачання в зимовий період.

Щодо доводів відповідача про наявність у позивача заборгованості суд зазначає наступне.

Рішенням господарського суду Харківської області від 19.10.2016 р. по справі № 922/2874/16 стягнуто з Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території» на користь Публічного акціонерного товариства «Харківгаз» заборгованість за договором № 094203А1К1ST016 від 01.01.2016 р. у розмірі 7275403,49 грн. Надано розстрочку виконання рішення суду у даній справі щодо стягнення заборгованості за договором №094203А1К1ST016 від 01.01.2016 р. у розмірі 7275403,49 грн.; 1000000,00 грн. до 31.12.2016 р.; 6275403,49 грн. до 15.04.2017 р.

Таким чином, строк оплати заборгованості за зазначеним судовим рішенням ні станом на момент здійснення відключення котельні (11.01.2016 р.), ні станом на момент винесення даного судового рішення ще не настав, а відповідно підстави відключення котельні позивача від газопостачання з посиланням відповідача на наявність заборгованості за судовим рішенням . по справі № 922/2874/16 є також безпідставними.

Суд також зазначає, що Конституція України визначає, що Україна є правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права (ст. ст. 1, 8 Конституції України).

Згідно зі ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

За змістом ст. ст. 21, 49, 50 Конституції України, права і свободи людини є непорушними. Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля.

За змістом ст. 13, 16 Конституції України, забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України та забезпечення соціальної спрямованості економіки є обовязком держави.

В силу ст. 8 Конституції України, наведені вище положення Конституції України як акту найвищої юридичної сили є нормами прямої дії.

Кодекс цивільного захисту України, Закон України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя населення», Закон України «Про охорону навколишнього природного середовища» також встановлюють та деталізують гарантії прав громадян на безпечне для життя та здоровя навколишнє природне середовище, екологічну безпеку.

Зокрема, гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров'я та власності визначається як принцип здійснення цивільного захисту населення (ст. 4 Кодексу цивільного захисту населення).

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччю населення» передбачає право громадян на безпечні для здоров'я і життя харчові продукти, питну воду, умови праці, навчання, виховання, побуту, відпочинку та навколишнє природне середовище.

Статтею 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що основними принципами охорони навколишнього природного середовища є пріоритетність вимог екологічної безпеки, обов'язковість додержання екологічних стандартів, нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності; гарантування екологічно безпечного середовища для життя і здоров'я людей; запобіжний характер заходів щодо охорони навколишнього природного середовища.

Стаття 50 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначає, що екологічна безпека є такий стан навколишнього природного середовища, при якому забезпечується попередження погіршення екологічної обстановки та виникнення небезпеки для здоров'я людей.

Суд зазначає, що обєкт споживання газу позивачем, а саме, котельня по вул. Слобожанській, 41 в м. Люботин, на якій здійснюється виробництво тепла для надання послуг населенню та бюджетним установам зазначеного міста, є обєктом підвищеної небезпеки. Припинення газопостачання в опалювальний період на цей обєкт може призвести до виникнення надзивчайної ситуації на території де позивачем здійснюється теплопостачання за допомогою зазначеної котельні.

Статтю 1 Кодексу цивільного захисту України, надано наступні визначення:

Надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи субєкті господарювання на ній або водному обєкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоровю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи обєкті, провадження на ній господарської діяльності.

Небезпечна подія - подія, у тому числі катастрофа, аварія, пожежа, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, епіфітотія, яка за своїми наслідками становить загрозу життю або здоровю населення чи призводить до завдання матеріальних збитків.

Обєкт підвищеної небезпеки - обєкт, який згідно із законом вважається таким, на якому є реальна загроза виникнення аварії та/або надзвичайної ситуації техногенного чи природного характеру.

Техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних обєктах, а також у субєктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про теплопостачання» державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах забезпечення захисту прав та інтересів споживачів; додержання стандартів, правил і норм усіма суб'єктами відносин у сфері теплопостачання; забезпечення технологічної безпеки функціонування систем теплопостачання під час припинення газопостачання.

Постановою Кабінету міністрів України від 13 листопада 2013 року № 886 затверджено Методику визначення технологічного мінімуму споживання природного газу для обєктів у сфері теплопостачання. Відповідно до п. 2 Методики, метою визначення технологічного мінімуму споживання природного газу для обєктів у сфері теплопостачання є недопущення виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Із змісту Методики (п 3, 4) вбачається, що технологічний мінімум повинен забезпечувати постачання газу виробникові теплової енергії у обсязі, який є достатнім для створення температури повітря закладів охорони здоровя і дошкільних навчальних закладів +20°C; загальноосвітніх закладів і житлових будинків +18°C; температура гарячої води у споживачів становила не нижче +40°C.

Статтею 6 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що державна політика у сфері теплопостачання базується зокрема на принципах забезпечення захисту прав та інтересів споживачів, забезпечення технологічної безпеки функціонування систем теплопостачання під час припинення газопостачання, підвищення екологічної безпеки систем теплопостачання та ін.

Частиною 2 ст. 10 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» також передбачено, що діяльність, яка перешкоджає здійсненню права громадян на безпечне навколишнє природне середовище та інших їх екологічних прав, підлягає припиненню в порядку, встановленому цим Законом та іншим законодавством України.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що дії ПАТ «Харківгаз» щодо припинення газопостачання котельні по вул. Слобожанській, 41 в м. Люботин в зимовий період є грубим порушенням вимог вищезазначених положень Закону, що зумовлює припинення функціонування зазначеної котельні та надання за її допомогою послуг теплопостачання населення та бюджетним установам, та як наслідок, можуть призвести на виникнення надзвичайної ситуації, порушення конституційних прав громадян на безпечне для життя і здоров'я довкілля, до виникнення загрози життю або здоровю населення, понесення значних матеріальних збитків в звязку з руйнуванням мережі теплопостачання, неможливості проживання та ведення відповідної діяльності населенням на обєктах і в будівлях, до яких котельня здійснює теплопостачання.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів в Україні» передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 6 статті 13 ЦК України передбачено, що у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Статтями 15-16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення;

Оскільки матеріалами справи підтверджено факт незаконного відключення ПАТ «Харківгаз» в зимовий період котельні по вул. Слобожанській, 41 в м. Люботин, що експлуатується ХОКП «Дирекція розвитку інфраструктури території» з метою надання послуг теплопостачання населенню та бюджетним установам Люботинської міської ради, суд приходить до висновку про задоволення позову, та зобовязання ПАТ «Харківгаз» відновити газопостачання зазначеної котельні.

Крім того, з урахуванням вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1600 грн. судового збору.

Керуючись статтями 1, 4, 12, 22, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 акціонерне товариство "Харківгаз" (адреса: 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1; ) відновити постачання природного газу на котельню за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Люботин, вул. Слобожанська, 41, яка експлуатується Харківським обласним комунальним підприємством "Дирекція розвитку інфраструктури території" (адреса: 61022, м. Харків, м-н. Свободи, 5, Держпром, 3 підїзд, 5 поверх; ).

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" (адреса: 61109, м. Харків, вул. Безлюдівська, 1; ) на користь Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" (адреса: 61022, м. Харків, м-н. Свободи, 5, Держпром, 3 підїзд, 5 поверх; ) 1600 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 30.03.2017 р.

Суддя ОСОБА_7