РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/726/17 15.03.17 р.

За позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова

корпорація України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИЗМАТЕКС"

про стягнення 164 478,78 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання Ліпіній В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Шурда О.В. за довіреністю № 827 від 30.12.2016 р. ;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИЗМАТЕКС" про стягнення 164 478,78 грн.

Ухвалою суду від 16.01.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.01.2017 р.

23.01.2017 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 30.01.2017 р. розгляд справи відкладено на 22.02.2017 р.

Ухвалою суду від 22.02.2017 р. розгляд справи відкладено на 15.03.2017 р.

28.02.2017 р. через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

У судове засідання 15.03.2017 р. представник відповідача повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву та витребуваних судом матеріалів не надав; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Жодних заяв, клопотань через відділ діловодства суду від відповідача не надходило.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (п. 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році», п. 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 № 01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році», п. 3.6. роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 № 02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 15.03.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

27.05.2016 р. між Публічним акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (надалі - позивач, Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРИЗМАТЕКС" (надалі - відповідач, Продавець) укладено договір поставки № КИВ00072-С (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, Продавець зобов'язався поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити зерно українського походження врожаю 2015 року (надалі - товар). Культура та клас товару зазначається в додаткових угодах до договору, які є його невід'ємними частинами. Додаткові угоди укладаються згідно форм, наведених у додатку № 1 до договору.

Пунктом 1.2. Договору Продавець гарантує, що він є сумлінним і єдиним власником товару, а також те, що на товар або його частину відсутні права або претензії третіх осіб (у тому числі товар не є предметом застави або податкової застави, не перебуває під арештом, обтяженням і/або забороною, не є спільною власністю, право власності на товар не оскаржується третіми особами, щодо товару не ведуться судові розгляди, треті особи не мають права першочергової купівлі товару, з третіми особами не укладені договори відчуження товару, щодо товару не видавались аграрні розписки).

Ціна товару за одиницю виміру зазначається в додаткових угодах до Договору, а загальна вартість товару становить суму вартості товару, зазначеного у видаткових накладних та/або актах приймання-передачі до договору (п. п. 3.1., 3.2. Договору).

Розділом 4 Договору сторони погодили умови та строки поставки товару та право власності, так, зокрема:

- поставка товару здійснюється на умовах СРТ ("Доставка оплачена до…") (у редакції Інкотермс 2010), за виключенням умов, які можуть бути обумовлені в Договорі;

- місце, строк та періоди поставки товару зазначається в додаткових угодах до договору, які є його невід'ємними частинами;

- датою належного здійснення поставки вважається: для поставок залізничним транспортом - дата коли товар навантажено у залізничні вагони, навантаження підтверджується залізничними накладними; для поставок автомобільним транспортом - дата прийняття товару у місці поставки, прийняття товару підтверджується відміткою зернового терміналу на товарно-транспортній накладній;

- датою переходу права власності на товар або партію товару від продавця до покупця є дата видаткової накладної на товар або його партію, яка відповідає даті, вказаній у відмітці терміналу про приймання товару на товаро-транспортній накладній чи залізничній накладній.

Пунктами 6.1. - 6.2.1. Договору встановлено, що оплата за товар Покупцем здійснюється шляхом перерахування кошті на розрахунковий рахунок Продавця, зазначений у рахунку-фактурі продавця. При поставці автомобільним транспортом покупець сплачує 100% вартості товару протягом 3 банківських днів з дати прийняття товару у місці поставки, надання копій документів зазначених у пункті 4.7. та 11.3 договору та реєстрації продавцем податкової накладної на товар в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до статті 201.1 Податкового кодексу України.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав умови Договору в частині оплати вартості товару, що підтверджується копіями видаткових накладних № РН-0000166 від 27.05.2016 р. на суму 781 490,51 грн. та № РН-0000178 від 10.06.2016 р. на суму 205 382,16 грн. наявних в матеріалах справи.

Проте, податкові накладні на поставлений товар (згідно відомостей Єдиного реєстру податкових накладних) відповідачем зареєстровані не були.

Позивачем адресу відповідача неодноразово надсилались листи-вимоги № 130-2-12/4755 від 13.09.2016 року та № 130-2-12/5176 від 06.10.2016 року з проханням зареєструвати податкові накладні до Єдиного реєстру податкових накладних та сплатити штраф у розмірі 20% від вартості товару, що становить 164 478,78 грн. на розрахунковий рахунок ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", проте, вказані листи-вимоги залишені без відповіді.

Згідно з п. п. 14.1.60 п.14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України, Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 та визначає механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї до Єдиного реєстру податкових накладних платників ПДВ продавців товарів (послуг), звіряння даних, що містяться у виданих платникам такого податку покупцям товарів (послуг) податковій накладній та розрахунку коригування з відомостями, що містяться у реєстрі.

Згідно з п. 3 Порядку, реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не видаються отримувачу (покупцю) товарів (послуг) та залишаються у їх постачальника (продавця), складені під час отримання послуг від нерезидента, місцем постачання яких визначено митну територію України, складені в межах виконання угод про розподіл продукції; складені за операціями з постачання товарів (послуг), які звільнені від оподаткування) незалежно від суми податку на додану вартість, зазначеної в одній податковій накладній та/або розрахунку коригування.

Також, вказаним Порядком передбачено, що постачальник (продавець) складає податкову накладну та/або розрахунок коригування у форматі (відповідно до стандарту), затвердженому в установленому порядку, з використанням спеціалізованого програмного забезпечення.

Пунктом 6.2.4 договору сторони погодили, що у випадку відсутності вчасно зареєстрованої (відповідно до ст. 201.10 ПКУ) податкової накладної в Єдиному державному реєстрі податкових накладних відповідно до статті 20.1. ПКУ покупець звільняється від обов'язку здійснити оплату грошової суми в розмірі, визначеному в п. 6.2.3. договору - 20% від загальної вартості товару. Грошова сума у вказаному розмірі вважається штрафною санкцією продавця за невиконання умов договору та норми законодавства.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 164 478,78 грн. штрафу за порушення зобов'язань за Договором щодо реєстрації податкових накладних на поставлений товар.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, судом встановлено його правильність та арифметичну вірність.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Кодексу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, доводи позивача не спростував.

Відповідач відзиву на позовну заяву та будь-яких заперечень по суті спору не надав, тверджень позивача у встановленому законом порядку не спростував.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 164 478,78 грн. обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами та не спростованими належним чином і у встановленому порядку відповідачем, а відтак такими, що підлягають задоволенню.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИЗМАТЕКС" (01032, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд.15/15; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1; ) 164 478 (сто шістдесят чотири тисячі чотириста сімдесят вісім) грн. 78 коп. штрафу та 2 467 (дві тисячі чотириста шістдесят сім) грн.00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 20.03.2017 р.

Суддя Н.І. Зеленіна