ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28.03.2017 Справа № 904/1742/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м.Дніпро

до Національної ОСОБА_1 України, м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 7 160,01 грн. за договором на постачання природного газу

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 представник дов. б/н від 20.12.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_3 представник дов. б/н від 30.10.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Національної ОСОБА_1 України про стягнення 6 913,40 грн. - основного боргу, 222,74 грн. - пені, 23,87 грн. - 3% річних за договором на постачання природного газу № 1141021YLASN016 від 19.04.2016р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на постачання природного газу № 1141021YLASN016 від 19.04.2016р., в частині повної та своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні надав відзив на позов, в якому проти наявності заборгованості за поставлений природний газ за грудень 2016 р. не заперечив. Несплату заборгованості пояснив тим, що акт приймання-передачі природного газу за грудень 2016 р. був підписаний 31.12.2016 р., а тому відповідач був позбавлений можливості сплатити заборгованість у грудні 2016 р. В 2017 р. казначейство відмовилось від здійснення оплати за 2016 р. без відповідної додаткової угоди, укладеної у 2017 р., про оплату природного газу, спожитого у грудні 2016 р., посилаючись на Бюджетний кодекс України. Таким чином, відповідач вважає, що до укладення у 2017 р. додаткової угоди до договору про оплату спожитого у грудні 2016 р. природного газу останній не має змоги виконати зобов'язання щодо оплати спожитого газу.

Крім того, відповідач у відзиві наголосив, що Національна ОСОБА_1 України є бюджетною неприбутковою установою та соціально значимим теплопостачальним підприємством, що забезпечує централізоване теплопостачання бюджетної сфери м. Дніпропетровська: учбових закладів, гуртожитків, бюджетних організацій, та просив суд на підставі п. 3 ст. 83 ГПК України зменшити розмір штрафних санкцій на 90%.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи представниками сторін не заявлялись.

В судовому засіданні 28.03.2017р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (далі - позивач, постачальник) та Національною металургійною академією України (далі - відповідач, споживач) було укладено договір на постачання природного газу № 1141021YLASN016 (далі - договір).

Постачальник зобовязується передати у власність споживачу у 2016р. природний газ - 06.20.1. Газ природний, скраплений або в газоподібному стані (09123000-7 Природний газ, природний газ для задоволення побутових потреб населення), а споживач зобовязується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором (п. 1.1. Договору).

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються Положенням про покладення спеціальних обовязків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період), затвердженим Постановою КМУ від 01.10.2015р. № 758 зі змінами та доповненнями.

У відповідності до п. 3.2. Договору ціна газу становить:

- для приготування їжі та/або підігріву води 7 188,0000 гривень за 1 000 кум.м, в т.ч. ПДВ 20%;

- для індивідуального опалення або комплексного споживання (індивідуальне опалення, приготування їжі та/або підігрів води):

- за обсяг, використаний до 1 200 куб.м природного газу (включно) на період з 01.10.2015р. по 31.03.2016р. (включно), - 3 600,00 гривень за 1 000 куб.м, в т.ч. ПДВ 20%;

- за обсяг, використаний понад 1 200 куб.м природного газу на період з 01.10.2015р. по 31.03.2016р. (включно), - 7 188,00 грн. за 1 000 куб.м, в т.ч. ПДВ 20%. .

Ціна, зазначена в пункті 3.2. Договору, може змінюватись протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору (п. 3.3. Договору).

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку: 100% місячної вартості запланованого обсягу газу сплачується до 25 числа місяця, що передує місяцю постачання на підставі виставленого рахунку. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці (п.п. 4.2.1. Договору).

Остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (3.6 Договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу на підставі акту прийому-передачі газу (п.п. 4.2.3. Договору).

Датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника (п. 4.3. Договору).

Постачальник має право отримувати від споживача оплату поставленого газу відповідно до умов розділів ІІІ, ІV договору (п.п. 5.1., 5.1.1. Договору).

Споживач зобовязаний оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених договором (п.п. 5.4., 5.4.2. Договору).

Цей договір набуває чинність з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного Кодексу України діє в частині постачання газу з 01.01.2016р. до 31.12.2016р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. Договору).

Позивач свої зобовязання за договором виконав належним чином, в грудні 2016 року поставив відповідачу природний газ в обсязі 1 005 тис.куб.м на суму 6 913,40 грн., про що свідчать підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт приймання-передачі від 31.12.2016р. на суму 6 913,40 грн. з ПДВ (а.с.24).

Як зазначає позивач, відповідач за поставлений газ не розрахувався, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 6 913,40 грн., що і стало підставою виникнення спору.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов до висновку про задоволення позову на підставі наступного.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно із ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. За ч. 7 ст. 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, невиконання зобовязання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання.

З врахуванням викладеного, вимоги позивача в частині стягнення основного боргу у сумі 6 913,40 грн. є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та не спростовані відповідачем, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 222,74 грн. та 3 % річних 23,87 грн. за період з 11.01.2017р. по 21.02.2017р.

Відповідно до п. 6.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність відповідно з договором і чинним законодавством України.

У разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу (п. 6.2.1. Договору).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Сума пені, що підлягає до стягнення за період з 11.01.2017р. по 21.02.2017р. становить 222,74 грн.

Слід зазначити, що Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 90%.

Відповідач в обґрунтування даного клопотання посилається на те, що Національна ОСОБА_1 України є бюджетною неприбутковою установою та соціально значимим теплопостачальним підприємством, що забезпечує централізоване теплопостачання бюджетної сфери м. Дніпропетровська: учбових закладів, гуртожитків, бюджетних організацій

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов'язання.

Згідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення судом розміру присудженої до стягнення неустойки є правом суду, яке реалізується ним на визначених законом підставах.

Водночас, виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальності, які встановленні договором або актом цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

З огляду на зазначене, суд вважає, що зазначені обставини справи є винятковими щодо можливості та доцільності зменшення розміру пені до 50%.

Враховуючи викладене, до стягнення з відповідача підлягає сума пені у розмірі 111,37 грн.

В частині стягнення пені в розмірі 111,37 грн. слід відмовити.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

3% річних за період з 11.01.2017р. по 21.02.2017р. становлять 23,87 грн. та підлягають до стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобовязання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 9 913,40 грн. - основного боргу, 111,37 грн. - пені, 23,87 грн. - 3% річних.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85, 87, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Національної ОСОБА_1 України (49000, м. Дніпро, пр. Гагаріна, буд. 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шевченка, буд. 2, ) 6 913,40 грн. (шість тисяч дев'ятсот тринадцять грн. 40 коп.) - основного боргу, 111,37 грн. (сто одинадцять грн. 37 коп.) - пені, 23,87 грн. (двадцять три грн. 87 коп.) - 3% річних, 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ.

В частині стягнення пені в розмірі 111,37 грн. - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 29.03.2017 р.

Суддя ОСОБА_4