УХВАЛА

про повернення позовної заяви

28.03.2017Справа № 910/4905/17

Суддя Турчин С.О., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІП КИЇВ ТРЕВЕЛ"

про визнання заяви недійсною та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІП КИЇВ ТРЕВЕЛ» про визнання недійсною заяви та зобов'язання вчинити дії.

Суд вважає за необхідне повернути позовну заяву з доданими до неї документами без розгляду з наступних підстав.

Пунктом 4 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду у випадку неподання доказів сплати судового збору у передбаченому порядку та розмірі.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно із ст.ст.1, 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" станом на 01.01.2017 прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становить 1 600,00 грн.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з 6 вимогами немайнового характеру:

- визнати недійсною заяву ОСОБА_2 від 22.07.2015, зареєстровану в реєстрі за №1005, про передачу частки у розмірі 100% в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІП КИЇВ ТРЕВЕЛ»;

- визнати недійсним Рішення Загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІП КИЇВ ТРЕВЕЛ», оформлене Протоколом №3 від 22.07.2015;

- скасувати державну реєстрацію нової редакції статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІП КИЇВ ТРЕВЕЛ», яка проведена:

- « 05» серпня 2015 року, номер запису 7034824;

- « 03» грудня 2015 року, номер запису 8034824;

- « 25» квітня 2016 року, номер запису 1034824;

- зобов'язати Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району (03039, м. Київ, проспект Голосіївський, буд. 42 ) зареєструвати відповідні зміни в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

При цьому, суд зазначає, що зі змісту позовної заяви та прохальної частини вбачається, що п. 5 прохальної частини позовної заяви (скасування державної реєстрації нових редакцій статуту) містить 3 окремі вимоги, оскільки позивач просить вчинити 3 самостійні дії по скасуванню трьох записів.

Так, відповідно до п. 2.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21 лютого 2013 року N 7, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що при зверненні до суду з даним позовом позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 9 600,00 грн.

Проте, до позовної заяви якості доказу сплати судового збору додано квитанцію № 6 від 20.03.2017, відповідно до якої судовий збір сплачено в розмірі 6400,00 грн., тобто фактично лише за 4 вимоги немайнового характеру.

Таким чином, позивачем не надано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, що є підставою для повернення позовної заяви.

Разом з цим суд зазначає, що згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у Постанові від 04.12.2012 року по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню для усунення допущеного порушення, після чого заявник не позбавлений права повторно звернутись з позовною заявою до господарського суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток: позовна заява з додатками на 61 аркушах, в тому числі оригінал квитанції № 6 від 20.03.2017 про сплату судового збору та поштовий конверт.

Суддя С.О.Турчин