ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.03.2017 р. Справа № 914/353/17

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Світлана», м. Львів
до відповідача:ОСОБА_1 міської ради Львівської області, м. Городок, Львівська обл.
за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:ОСОБА_1 районної державної адміністрації Львівської області, м. Городок, Львівська обл. Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, м. Львів
про:визнання недійсним та скасування рішення ОСОБА_1 міської ради Львівської області №610 від 23.11.2016р.
Суддя Крупник Р.В. Секретар Прокопів І.І.

Представники сторін:
від позивача:ОСОБА_2 представник (довіреність №1 від 22.03.2017р.);
від відповідача:ОСОБА_3 представник (довіреність №4 від 10.01.2017р.);
від третіх осіб:не зявилися.

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

22.02.2017р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява ТОВ «Світлана» (надалі Позивач) до ОСОБА_1 міської ради Львівської області (надалі Відповідач) про визнання недійсним та скасування рішення ОСОБА_1 міської ради Львівської області №610 від 23.11.2016р.

Ухвалою суду від 23.02.2017р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 06.03.2017р., залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 районну державну адміністрацію Львівської області та Головне управління Держгеокадастру у Львівській області. Ухвалою від 06.03.2017р. розгляд справи було відкладено на 27.03.2017р.

27.03.2017р. позивачем подано заяву про відвід судді Крупника Р.В., в задоволенні якої судом відмовлено з підстав, викладених у відповідній ухвалі суду.

Представник позивача в судове засідання зявився, через канцелярію суду подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та безпосередньо в судовому засіданні подав клопотання про відкладення розгляду справи. Заявлені вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що ТОВ «Світлана» на праві власності належить обєкт нерухомого майна за адресою: м. Городок, вул. Я. Мудрого, 136, урочище «Соснина». З метою забезпечення здійснення господарської діяльності на вказаному обєкті, позивач звернувся до ОСОБА_1 РДА з клопотанням про надання в довгострокове користування (оренду) земельної ділянки площею 1,5 га для обслуговування існуючої будівлі, а також її розширення шляхом облаштування та спорудження рекреаційного комплексу. На підставі розпорядження ОСОБА_1 РДА №878 від 29.09.2008р. позивачу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її в оренду для обслуговування викупленої у власність будівлі, розташованої по вул. Я. Мудрого, 136 у м. Городку (за межами населеного пункту) Львівської області. Позивач приступив до виконання зазначеного розпорядження в частині оформлення проекту відведення земельної ділянки, однак призупинив його у звязку з тимчасовими фінансовими труднощами. Разом з тим, йому стало відомо, що 23.11.2016р. ОСОБА_1 міською радою було прийнято рішення №610, яким погоджено надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок (за межами населеного пункту) для ведення ОСГ учасникам АТО, в тому числі в урочищі «Соснина» (територія земельної ділянки, на яку претендує позивач з 2008 року). На думку позивача, прийняття оскаржуваного рішення порушує вимоги ст.ст. 20, 21, 52 ЗК України, оскільки земельна ділянка в урочищі «Соснина», на яку претендує ТОВ «Світлана» за цільовим призначенням не може бути погоджена до передачі для ведення ОСГ без зміни її цільового призначення у встановленому законом порядку (із розробленням та затвердженням відповідного проекту землеустрою). Крім цього, прийнявши спірне рішення, відповідач порушив свої владні повноваження, оскільки зазначені землі не належать до земель комунальної власності через те, що територіально вони знаходяться за межами населеного пункту, а тому правом її розпорядження за змістом ЗК України наділена виключно ОСОБА_1 РДА та в деяких випадках Кабінет Міністрів України. Також прийняттям оскаржуваного рішення відповідач порушив порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, передбачений ст. 116 ЗК України. Зокрема, відповідач при прийнятті рішення розглядав лише заяви учасників АТО та пропозиції комісії у справах земельних ресурсів. Разом з тим, графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві заявників відсутні. Представник позивача також додав, що в силу положень ч. 1 ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, ТОВ «Світлана» має пріоритетне право на оформлення землекористування у визначеному законом порядку поряд з іншими особами з огляду на те, що на спірній земельній ділянці знаходиться обєкт нерухомого майна, який належить йому на праві власності. Більше того, на думку представника, відповідач як субєкт владних повноважень не наділений правом прийняття рішення шляхом погодження надання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки такі його повноваження як органу місцевого самоврядування відсутні у чинному законодавстві України. З врахуванням наведеного, представник позивача просить суд позов задоволити повністю.

Представник відповідача в судове засідання зявився, проти позову заперечив, оскільки оскаржуване рішення прийнято у відповідності до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Регламенту ОСОБА_1 міської ради. Більше того, прийняте рішення має виключно декларативний характер, оскільки рішення про надання (ненадання) дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення ОСГ особам, зазначеним у спірному рішенні приймає Головне управління Держгеокадастру у Львівській області. Крім цього, представник відповідача просив суд припинити провадження у справі, оскільки даний спір не підвідомчий господарському суду, а повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства з підстав, викладених у відзиві на позов та поданому в судовому засіданні клопотанні.

Розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд вирішив відмовити в його задоволенні у звязку з безпідставністю його заявлення.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі договору купівлі-продажу від 23.10.2003р., укладеного між ЗАТ ВКК «Еталон» та ТОВ «Світлана», останнім було набуто право власності на нежитлову будівлю по вул. Я. Мудрого, 136 у м. Городку Львівської області.

З метою одержання в оренду земельної ділянки для обслуговування набутої у власність будівлі та її розширення шляхом облаштування та спорудження рекреаційного комплексу, позивач у серпні 2008р. звернувся до ОСОБА_1 РДА з клопотанням про надання дозволу на складання проекту землеустрою по передачі земель в оренду на території ОСОБА_1 міської ради.

За результатами розгляду звернення позивача, 29.09.2008р. ОСОБА_1 РДА прийнято розпорядження «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по передачі її в оренду ТОВ «Світлана» для обслуговування викупленої у власність будівлі» №878, яким позивачу надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по передачі її в оренду ТОВ «Світлана» для обслуговування викупленої у власність будівлі, розташованої по вул. Я. Мудрого, 136 в м. Городку (за межами населеного пункту) Львівської області, за виготовленням якого рекомендовано звернутися в ліцензовану землевпорядну організацію, розроблений та погоджений у встановленому законом порядку проект землеустрою подати на затвердження до районної державної адміністрації.

В позовній заяві позивач зазначає, що у звязку з тимчасовими фінансовими труднощами оформлення проекту землеустрою було призупинено.

З відповіді ОСОБА_1 міської ради на адвокатський запит від 05.12.2016р. №02-21/2604 позивачу стало відомо про те, що 23.11.2016р. ОСОБА_1 міською радою прийнято рішення №610 «Про погодження надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок на території ОСОБА_1 міської ради (за межами населеного пункту) Львівської області для ведення особистого селянського господарства учасникам АТО».

Згідно вказаного рішення, громадянам (учасникам АТО) ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 погоджено надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок (за межами населеного пункту) для ведення ОСГ згідно запропонованих схем розташування земельних ділянок.

Відповідно до п. 2 оскаржуваного рішення, міськвиконкому доручено в десятиденний термін направити в Головне управління Держгеокадастру у Львівській області рішення сесії, схеми розташування та заяви учасників АТО для отримання наказів про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок на території ОСОБА_1 міської ради (за межами населеного пункту) Львівської області для ведення ОСГ.

На думку позивача, оскаржуване рішення ОСОБА_1 міської ради порушує права ТОВ «Світлана», оскільки виділені земельні ділянки фізичним особам накладаються на земельну ділянку, на яку претендує позивач. Крім цього, земельні ділянки не могли бути надані під ведення ОСГ, так як мають інше цільове призначення. Передача земельних ділянок за межами населеного пункту відноситься до виключної компетенції ОСОБА_1 РДА та ГУ Держгеокадастру у Львівській області.

Відповідач в свою чергу, проти позову заперечує та зазначає, що оскаржуване рішення носить декларативний характер, натомість остаточне рішення про надання земельних ділянок приймається ГУ Держгеокадастру у Львівській області у відповідності до ч. 4 ст. 122 ЗК України. Більше того, відповідач вважає, що даний спір не підвідомчий господарському суду, а повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що провадження у справі підлягає припиненню, оскільки спір не підлягає вирішенню господарським судом і аргументація цього наступна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_9 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання). Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною ОСОБА_9 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Разом з тим, ч.ч. 2, 3 ст. 123 ЗК України передбачено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 міською радою прийнято рішення №610 від 23.11.2016р., котрим погоджено громадянам (учасникам АТО) надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок (за межами населеного пункту) для ведення ОСГ згідно запропонованих схем розташування земельних ділянок. Як встановлено судом, вказане рішення не являється рішенням, в розумінні положень ст.123 ЗК України про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, оскільки ним лише погоджується надання такого дозволу.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 1.2., 1.2.3., 1.2.4. Постанови від 17.05.2011р. №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» питання про те, чи підвідомча господарському суду справа у спорі, що виник із земельних правовідносин, повинно вирішуватись залежно від того, який характер мають спірні правовідносини, тобто чи є вони приватноправовими чи публічно-правовими, та чи відповідає склад сторін у справі статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

Відносини, пов'язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок грунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими.

Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права і обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто справи у них підвідомчі господарським судам.

Приписами ч. 2 ст. 2, п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства встановлено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Як зазначено в постанові Верховного суду України №6-2510ц15 від 16.12.2015р., в зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права. За таких обставин рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

Аналогічні правові позиції, які є обовязковими до застосування, містяться в Постановах ВСУ №3/406-3/265А від 29.11.2016р., №815/13/16 від 29.11.2016р. та №1716/3939/2012 від 26.10.2016р.

Водночас, як вбачається з оскаржуваного рішення №610 від 23.11.2016р., у звязку з прийняттям цього рішення в громадян (учасників АТО) жодного цивільного права не виникло, оскільки його прийняття не свідчить про безумовне надання вказаним учасникам дозволу на складення проекту відведення, а також передачу земельної ділянки у власність.

Більше того, Верховний Суд України в постановах №806/3787/13-а від 11.10.2016р., № 21-3690а15 від 19.01.2016р. висловив правову позицію, що навіть ооооооотримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду). А тому, при винесенні рішення про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орган місцевого самоврядування чи орган державної влади реалізує свої контрольні функції у сфері управління, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Вказаної позиції Верховного Суду України притримується також і ВГСУ в постановах №909/1168/14 від 27.12.2016р. та №910/31893/15 від 07.11.2016р.

З огляду на наведені положення законодавства України та правові позиції Верховного Суду України, суд приходить до висновку, що за відсутності рішення органу місцевого самоврядування на підставі котрого в особи виникало б право цивільне, спір щодо оскарження прийнятих рішень підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. В даній справі таке рішення є відсутнім.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання до суду позовної заяви ТОВ «Світлана» сплачено 1600,00 грн. судового збору, згідно платіжного доручення № від 06.02.2017р.

Відтак, після набрання ухвалою законної сили, позивач вправі звернутися до суду з заявою про повернення сплаченого ним судового збору з бюджету.

Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі за позовом ТОВ «Світлана» до ОСОБА_1 міської ради Львівської області за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1 районної державної адміністрації Львівської області, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання недійсним та скасування рішення ОСОБА_1 міської ради Львівської області №610 від 23.11.2016р. припинити.

Суддя Крупник Р.В.