ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2017 р. Справа № 925/195/17

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від військової прокуратури: Курило М.П.

від позивачів: Міноборони України - не з`явився;

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква - Свириденко В.М. за довіреністю;

від відповідача: Щербак Н.Л. - за довіреністю;

від третіх осіб: Грязон Р.М. - за довіреністю від ПАТ "Уманьавтодор"; Кравець С.Р. - за довіреністю від Черкаського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Військового прокурора Черкаського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до Уманської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення від 11.07.2007 року № 2.7-22/5

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання незаконним та скасування рішення Уманської міської ради від 11.07.2007 року № 2.7-22/5 в частині надання в оренду ВАТ "Уманьавтодор" земельної ділянки площею 22,9026 га по вул. Київській 31А у м. Умань.

В ході розгляду справи представники військової прокуратури та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква позовні вимоги підтримували повністю та просили суд їх задовольнити.

Представник Міноборони України жодного разу в засідання не з`явився, причини неявки не відомі. Неявка представника першого позивача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Представник відповідача просить суд у позові відмовити через його недоведеність та просить суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

Представник третьої особи ПАТ "Уманьавтодор" підтримує позицію відповідача та просить у позові відмовити. Наголошує, що позивачами не було надано доказів про поважність причин ними пропуску строку позовної давності та не надано беззаперечних доказів, що орендована ділянка ПАТ "Уманьавтодор" площею 22,9026 га по вул. Київській 31А у м. Умань входить у межі ділянки площею 63,66 га на території військових містечок № 25,26, на які захищав права військовий прокурор Черкаського гарнізону у справі № 2а-298/08 Черкаського окружного адміністративного суду в інтересах держави в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Черкаси.

Представник третьої особи від Черкаського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою повідомив про відсутність в інституту первинних документів про фактичне місце розташування земельної ділянки площею 63,66 га на території військових містечок № 25 та 26 та вважає, що вилучення земельних ділянок у другого позивача без згоди Міноборони України в будь-якому випадку є незаконним.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши доводи та пояснення військового прокурора, представників сторін і третіх осіб та дослідивши наявні у справі документи, суд вважає, що у позові слід відмовити повністю, виходячи з такого:

22.02.2017 року господарським судом Черкаської області зареєстровано позов військового прокурора Черкаського гарнізону в інтересах держави в особі Міноборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до Уманської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення від 11.07.2007 року № 2.7-22/5 в частині надання в оренду ВАТ "Уманьавтодор" земельної ділянки площею 22,9026 га по вул. Київській, 31А у м. Умань.

Згідно положень ст. 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. При цьому прокурор для представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який бере участь у справі, несе обов`язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Прокурор зазначає, що право на представництво інтересів держави в суді за прокуратурою закріплено у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру". Підставою для представництва прокурором інтересів держави є порушення або загроза порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За доводами прокуратури звернутися до суду їх спонукало повідомлення про скоєння злочину у службовій діяльності від 27.09.2016 № 79 голови Уманського відокремленого підрозділу ГО "Стоп корупції" та заява про злочин від 19.06.2016 голови громадської організації "Всеукраїнське об`єднання "Наш вибір" (а.с. 22,24), якими військового прокурора Черкаського гарнізону та головного військового прокурора було повідомлено про незаконність передачі в оренду ПАТ "Уманьавтодор" земельної ділянки площею 22,9026 кв.м., оскільки про вилучення цієї ділянки Міноброни не було відомо, згоду міністерства не отримано.

З матеріалів справи вбачається, що на Білоцерківську квартирно-експлуатаційну частину м. Умань у квітні 1975 та у січні 1976 років було виготовлено два акти на право користування землею по військових містечках № 25 і 26 зі схемами розташування земельних ділянок площами 500 та 293,78 га відповідно (а.с. 25-30).

За доводами представника війської прокуратури, у 2016 році прокурором було отримано витяг з рішення Уманської міської ради від 11.07.2007 року про затвердження проектів відведення земельних ділянок для будівництва житлового кварталу "Греків ліс" багатоповерхової забудови з інфраструктурою обслуговування площею 22,9026 га в т.ч. сервітуту площею 1,4851 га (використання земельної ділянки для прокладання та ремонту лінійних інженерних споруд) по вул. Київській, 31-А ВАТ "Уманьавтодор". При цьому ВАТ "Уманьавтодор" також надається в оренду вказана земельна ділянка для будівництва житлового кварталу "Греків ліс" строком на 25 років (а.с. 33).

На виконання вказаного рішення між Уманською міською радою та ВАТ "Уманьавтодор" 02 листопада 2007 року було укладено договір оренди землі (а.с. 34), за яким Уманська міська рада як орендодавець надає, а ВАТ "Уманьавтодор" як орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для будівництва житлового кварталу "Греків ліс" строком на 25 років багатоповерхової забудови з інфраструктурою обслуговування площею 22,9026 га в т.ч. сервітуту площею 1,4851 га (використання земельної ділянки для прокладання та ремонту лінійних інженерних споруд) по вул. Київській, 31-А. За умовами договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 22,9026 га громадського призначення. Договір укладено до 10 липня 2032 року.

Згідно наявної у справі документації, передана в оренду ВАТ "Уманьавтодор" земельна ділянка площею 22,9026 га в даний час має два кадастрові номери: :01:004:0251 на площу 9,0850 га та :02:002:0216 на площу 13,8076 га (а.с. 38).

Наявність станом на час розгляду справи у публічній кадастровій карті

цих двох ділянок із вказаним кадастровими номерами підтвердив у судовому засіданні представник Черкаського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою.

У відповідності до ст. 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

За доводами військового прокурора, 18.11.2008 року прийнято постанову Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 2а-298/08 (а.с. 53) за позовом військового прокурора Черкаського гарнізону в інтересах держави в особі позивача Квартирно-експлуатаційного відділу м. Черкаси до Уманської міської ради про визнання нечинним п. 13.1. рішення Уманської міської ради № 3.8-19/24 від 14 квітня 2003 року про вилучення з користування Білоцерківської КЕЧ району земельної ділянки площею 63,66 га.

Вказаним рішенням адміністративного суду позов було задоволено з підстав, що згідно ст. 14 ЗУ "Про Збройні Сили України" земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплене за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України є державною власністю, належить їм на праві оперативного управління. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 63,66 га є частиною земельної ділянки площею 510,6 га, землекористувачем якої є квартирно-експлуатаційний відділ м. Черкаси, а раніше - військова частина НОМЕР_1 та військова частина НОМЕР_2 , про що свідчить державний акт на право постійного користування серії Б № 015224, виданий Уманською міською радою народних депутатів у 1978 році. Вказана ділянка знаходиться на території військового містечка № НОМЕР_3 військової частини А 3024. Згідно п. 45,48,50 "Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних сил України та основні правила користування наданими землями", затвердженого наказом міністра оборони від 22.12.1997 року № 483, передбачено, що передача земель місцевим органам влади проводиться за згодою Міністра Оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України. В справу не було надано доказів про отримання такої згоди на передачу земельної ділянки площею 63,66 га із володіння Міністерства оброни. Крім того, відповідно до п. б ч. 3 ст. 84 Земельного Кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать землі оборони.

В ході розгляду справи № 925/195/17 з пояснень учасників судового процесу було з`ясовано, що у військового прокурора Черкаського гарнізону та Уманської міської ради, які були сторонами адміністративної справи № 2а-298/08 немає в наявності жодної схеми розташування і конфігурації земельної ділянки площею 63,66 га, яка стала предметом спору у адміністративній справі. Матеріали позову до цієї справи у її сторін відсутні.

В справу № 925/195/17 учасниками процесу не надано державний акт на право постійного користування серії Б № 015224, виданий Уманською міською радою народних депутатів у 1978 році, на який є посилання у рішенні адміністративного суду. Натомість у справу подано два акти з посиланням на рішення виконкому Уманської міської ради народних депутатів від 23.07.1975 року та від 14.01.1976 року. На ксерокопіях цих актів відсутні їх серійні номери (а.с. 25,29).

За доводами представників військової прокуратури, КЕВ м. Біла Церква та Уманської міської ради, рішення у адміністративній справі № 2а-298/08 ніколи ніким не виконувалося в плані реального повернення земельної ділянки площею 63,66 га із комунальної власності у користування Білоцерківської КЕЧ після скасування рішення Уманської міської ради від 17.04.2003 року № 3.8-19/24 в частині п. 13.1.

Представником третьої особи Черкаського науково-дослідного та проектного інституту землеустрою надано у справу зображення аерофотозйомки земельної ділянки розташування військових містечок 25 та 26 (а.с. 130), на якій чітко відмічено місця розташування двох орендованих ПАТ "Уманьавтодор" земельних ділянок (на які вже присвоєні кадастрові номери) № :01:004:0251 на площу 9,0850 га та № :02:002:0216 на площу 13,8076 га.

При цьому представник цього інституту повідомив суд у поясненні від 17.03.2017 про те, що йому не відомо, де на цьому зображенні знаходиться ділянка площею 63,66 га, яка була вилучена у Білоцерківської КЕЧ, оскільки в ході проведення інвентаризації земельних ділянок цієї КЕЧ по договору від 31.03.2016 № 116-д/122 на неодноразові звернення до місцевого Управління Держгеокадастру надати первинні документи землевпорядної документації, відповіді не було отримано.

Також в ході розгляду справи представник ПАТ "Уманьавтодор" надав суду постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 07.12.2016 року у справі № 2а-298/08/2370 (а.с. 127) про розгляд заяви ПАТ "Уманьавтодор" про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинам. В обґрунтування цієї заяви ПАТ "Уманьавтодор" вказував, що частина із земельної ділянки площею 63,66 га, яка є предметом спору у адміністративній справі, перебуває в оренді у цього товариства (площа 22,9026 га за адресою м. Умань, вул. Київська, 31А), а тому незалучення ПАТ "Уманьавтодор" до участі у адміністративній справі порушує його права.

У задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у адміністративній справі № 2а-298/08/2370 ПАТ "Уманьавтодор" було відмовлено, оскільки суд прийшов до висновку, що земельна ділянка площею 22,9026 га, яа складається із двох земельних ділянок площами 9,0950 га та 13,8076 га, які мають окремі кадастрові номери, не входять до складу земельної ділянки площею 63,66 га , яка була вилучена у білоцерківської КЕЧ, а тому постанова Черкаського окружного адміністративного суду від 18.11.2008 року не зачіпає права та інтереси ПАТ "Уманьавтодор" .

З постанови адмінсуду від 07.12.2016 (а.с. 127) вбачається, що присутній у судовому засіданні військовий прокурор Черкаського гарнізону не вбачав підстав для задоволення заяви ПАТ "Уманьавтодор" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, а отже, не вважав порушеними права цього товариства.

Суперечливу позицію військової прокуратури в ході розгляду заяви про перегляд рішення адміністративного суду за новоявленими обставинами (доводив відсутність нововиявлених обставин і відсутність порушеного права у ПАТ "Уманьавтодор", який орендує ділянку площею 22,9026 га) і при розгляді даної справи, за позовними вимогами в якій доводить що ділянка площею 22,9026 га є частиною ділянки площею 63,66 га, що належить КЕВ м. Біла Церква, представник військової прокуратури пояснити не зміг.

У відповідності до ст. 21 Цивільного Кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в т.ч. шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, прокурору та позивачам по даній справі слід довести, що спірне рішення Уманської міської ради від 11.07.2007 року не відповідає вимогам чинного законодавства та одночасно порушує права держави.

Сукупності таких доказів у справу не подано.

При цьому суд виходить з того, що в ході розгляду справи суду не було подано достовірних доказів того, що земельна ділянка площею 22,9026 га, яка стала предметом спірного рішення Уманської міської ради від 11.07.2007 року № 2.7-22/5 і була передана в оренду ПАТ "Уманьавтодор", входить до складу земельної ділянки площею 63,66 га, права держави на яку військовою прокуратурою було захищено шляхом часткового скасування рішення Уманської міської ради від 17.04.2003 року № 3.8-19/24 (справа № 2а-298/08 Черкаського окружного адмінсуду).

Одночасно суд не має ніяких заперечень проти доводів учасників процесу про те, що земельні ділянки, які належать до земель оборони, можуть вилучатися і передаватися у комунальну власність лише за згодою Міністерства оброни України і без дотримання такого порядку передача і вилучення таких земельних ділянок є незаконною.

Також за матеріалами справи суд приходить до висновку, що земельна ділянка площею 63,66 га, права на яку доводить військовий прокурор та позивачі, ніколи не формувалася в установленому ст. 79-1 Земельного Кодексу України порядку (зокрема, і з присвоєнням кадастрового номера), а ця стаття зі змінами та доповненнями існує у Кодексі з 2011 року. Межі цієї земельної ділянки не нанесено на жодну схему з земельної документації, яка надана у справу прокурором. Така земельна ділянка ніколи фактично не вилучалася і не поверталася державі з володіння будь-яких інших осіб, що визнають всі учасники процесу.

Тому прокурором та позивачами не доведено належними і допустими доказами, що орендована ПАТ "Уманьавтодор" земельна ділянка площею 22,9026 га., яка є предметом спірного рішення Уманської міської ради, є частиною земельної ділянки площею 63,66 га, з приводу якої прийнято вже частково скасоване рішення Уманської міської ради від 17.0.2003 року № 3.8-19/24 (справа № 2а-298/08 Черкаського окружного адмінсуду).

З цих підстав порушене право держави, на захист якого подано позов, суду не доведено.

В ході розгляду справи, 06.03.2017 третьою особою, ПАТ "Уманьавтодор", було подано заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог (а.с. 71).

Оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а тому такі заяви не можуть подавати треті особи і прокурор, які не є сторонами, то суд в засіданні відмовив ПАТ "Уманьавтодор" у прийнятті такої заяви до розгляду.

10.03.2017 заяву про застосування строку позовної давності подано відповідачем, Уманською міською радою (а.с. 89).

За загальним правилом, для позовів про визнання недійсними рішень місцевих органів влади встановлюється строк позовної давності у три роки.

Спірне рішення прийнято Уманською міською радою 11.07.2007 року, а з позовом у даній справі військовий прокурор звернувся лише 22.02.2017, тому слід вважати, що строк позовної давності пропущено.

За змістом ст. 4,5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Отже, якщо порушене право доведено не буде, то суд повинен відмовити у позові з цієї підстави. Якщо факт порушеного права доведено, але строк позовної давності пропущено без поважної причини, то суд відмовляє у позові з підстав пропуску строку позовної давності.

Такий висновок викладено у п. 2.3. постанови Пленуму ВГСУ від 29 травня 2013 року N 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" -- якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

З цих підстав не підлягають до задоволення клопотання про поновлення строку позовної давності. У відповідності до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому поновлення строку позовної давності як таке, не передбачено нормами ЦК України та не здійснюється судом.

Власні доводи і пояснення про поважність причин пропуску строку позовної давності позивачами у справу не подані.

У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У 4.1. постанови Пленуму ВГСУ від 29 травня 2013 року N 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" роз`яснено, що початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України. Якщо у передбачених законом випадках з позовом до господарського суду звернувся прокурор, що не є позивачем, то позовна давність обчислюватиметься від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор. У таких випадках питання про визнання поважними причин пропущення позовної давності може порушуватися перед судом як прокурором, так і позивачем у справі. У разі коли згідно із законом позивачем у справі виступає прокурор (частина друга статті 29 ГПК), позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення або про особу, яка його допустила, довідався або мав довідатися відповідний прокурор.

Отже, оскільки у даній справі прокурор не визначив себе позивачем, то строк позовної давності починає перебіг з моменту, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або мав довідатися саме позивач, а не прокурор.

Як вбачається із матеріалів справи, 18.11.2008 року Черкаським окружним адміністративним судом було прийнято постанову у справі № 2а-298/08 (а.с. 53), якою задоволено позов військового прокурора Черкаського гарнізону в інтересах держави в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Черкаси до Уманської міської ради про визнання нечинним п. 13.1. рішення Уманської міської ради від 17.04.2003 року № 3.8-19/24 про вилучення із користування Білоцерківської КЕЧ земельної ділянки площею 63,66 га.

З доводів учасників судового процесу вбачається, що на підставі даного рішення вказана земельна ділянка на користь держави не поверталася. Її доля не встановлювалася.

З 2008 року (після прийняття рішення у справі № 2а-298/08 (а.с. 53) прокуратура не подавала запити до Уманської міської ради щоб з`ясувати подальшу долю ділянки 63,66 га, яку відсуджено на користь держави. Всі матеріали у справі стосовно виявлення прокурором факту використання земельної ділянки оборонного призначення іншими особами датуються 2016 роком, хоча всі необхідні перевірки могли бути призначені та проведені відразу після отримання військовою прокуратурою рішення у справі № 2а-298/08 Черкаського окружного адміністративного суду.

За доводами представників ПАТ "Уманьавтодор", якщо прокурор та позивачі вважають, що орендована товариством земельна ділянка площею 22,9026 га входить у склад ділянки площею 63,66 га, то не можна було не помітити, що на ділянці площею 22,9026 га тривалий час проводились підготовчі до будівництва багатоповерхового житлового будинку роботи, місце будівництва огороджувалося.

Зі свого боку прокурор та представник КЕВ м. Біла Церква не подали жодного доказу, що у минулі роки проводилася інвентаризація та огляд всіх земельних ділянок військових містечок № 25 та 26, що могло б вчасно виявити всіх користувачів цих ділянок, чи були вони кимось захоплені, які роботи проводяться на цих ділянках, які рішення місцевих органів влади прийнято щодо цих ділянок і т.ін. Суду не надано також і доказів того, що вчинення цих дій було неможливим для прокурора чи прозивачів із об"єктивних перешкод.

Отже, за результатами оцінки всіх обставин справи суд приходить до висновку, що строк позовної давності для подання позову у дану справу позивачами пропущено без поважних причин.

В той же час прокурором та позивачами не доведено порушене право держави на земельну ділянку площею 22,9026 га, яка в даний час знаходиться у користуванні ПАТ "Уманьавтодор" за договором оренди з Уманською міською радою від 02.11.2007 року, оскільки суду не подано належних і допустимих доказів про те, що ця ділянка (яка вже розділена на дві ділянки із окремими кадастровими номерами) входить у земельну ділянку площею 63,66 га, права на яку військовий прокурор захистив при прийнятті постанови Черкаським окружним адміністративним судом у справі № 2а-298/08 (а.с. 53).

На підставі викладеного у позові слід відмовити за недоведеністю правомірності та обґрунтованості позовних вимог.

При відмові в позові судові витрати покладаються на позивача, який їх сплатив та відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 28 березня 2017

Суддя Н.М. Спаських