ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2017 р. Справа № 926/3858/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Хабіб М.І.

Юрченко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» (надалі ПАТ «ЕК«Чернівціобленерго») за № 9/292 від 26.01.2017р. (вх. № 01-05/516/17 від 06.02.2017р.)

на рішення господарського суду Чернівецької області від 13.01.2017р.

у справі № 926/3858/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» (надалі ТзОВ «Гіпербуд»)

до відповідача-1: ПАТ «ЕК «Чернівціобленерго»

до відповідача-2: Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Проспект»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Чернівецької міської ради

про визнання недійсним договору про постачання електричної енергії,

за участю:

від позивача: Попель О.М. - представник (довіреність б/н від 05.01.2017р.);

від відповідача-1: Прокопець Б.М. - представник (довіреність № 749 від 16.01.2017р.);

від відповідача-2: Шевченко М.М. - представник (довіреність б/н від 03.12.2016р.);

від третьої особи: Юзьків М.І. - представник (довіреність № 01/02-05/562 від 07.03.2017р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 13.01.2017р. у справі №926/3858/16 (суддя Швець М.В.) позов задоволено. Визнано недійсним договір про постачання електричної енергії від 25 серпня 2016 року № 0010/2, укладений між ПАТ «ЕК «Чернівціобленерго» та Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Проспект". Стягнуто з ПАТ «ЕК «Чернівціобленерго» та Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Проспект" на користь ТзОВ «Гіпербуд» по 689,00 грн. відшкодування судового збору.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що згідно спірного договору, який укладено між відповідачами, здійснюється постачання електроенергії через належну позивачу двох трансформаторну підстанцію № 473, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 321 ЦК України, тому у відповідності до ст. 215 ЦК України договір про постачання електричної енергії № 0010/2 від 25.08.2016р. є недійсним.

Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення суду першої інстанції прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що умови типового договору про постачання електричної енергії набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, а отже спірний договір не може суперечити вимогам Цивільного кодексу України чи іншим актам, так як його умови є тим самим законодавством та сторони договору не порушили процедури його укладення. Зазначає, що позивач не звертався до нього із заявою про укладення договору про спільне використання технологічних електричних мереж, а відтак його права не є порушеними, в тому числі і не порушене право власності. Крім того, покликається на відсутність між позивачем та відпровідачем-2 договору про технічне забезпечення електропостачання, так як апелянт не давав погодження на його укладення згідно вимог п. 5.19 ПКЕЕ. Просить скасувати рішення господарського суду Чернівецької області від 13.01.2017р. у справі №926/3858/16, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Вказує, що належність йому на праві власності ТП 473 встановлено постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.07.2016р. у справі № 926/244/16, яка набрала законної сили. На його переконання, договір про постачання електричної енергії може бути укладений між енергопостачальною організацією та споживачем, як належним правоволодільцем електроустановки. Однак, відповідачі не надали доказів про право власності відповідача-2 на електроустановку ТП 473, через яку здійснюється постачання електричної енергії на підставі спірного договору, тому, на думку позивача, даний договір суперечить пунктам 1.2, 1.3 ПКЕЕ, статті 321 ЦК України, відтак є недійсним в силу положень ст. 215 ЦК України. Звертає увагу на те, що факт укладення/неукладення договорів про спільне використання технологічних мереж та технічне забезпечення не має відношення до правомірності оспорюваного договору про постачання електричної енергії. Неукладення таких договорів, на думку позивача, не спростовує права власності Товариства на ТП 473 та порушення цього права шляхом укладення спірного договору. Просить залишити без змін рішення господарського суду Чернівецької області від 13.01.2017р. у справі №926/3858/16, апеляційну скаргу ПАТ "Енергопостачальна компанія "Чернівціобленерго" - без задоволення.

Відповідач-2 та третя особа не надавали письмових відзивів на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представники відповідачів та третьої особи підтримали вимоги апеляційної скарги, просили скасувати оскаржуване рішення місцевого господарського суду та відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача просив залишити без змін рішення господарського суду Чернівецької області від 13.01.2017р. у справі № 926/3858/16.

Апеляційний господарський суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення учасників судового процесу, здійснивши аналіз наявних у справі письмових доказів, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку про наявність підстав для скасування рішення господарського суду Чернівецької області від 13.01.2017р. у справі № 926/3858/16.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 серпня 2016 року між ПАТ "ЕК "Чернівціобленерго" (постачальник) та ОК «ЖБК «Проспект» (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №0010/2, за умовами якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 1073 кВт, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком № 7.1 «Перелік місць встановлення електролічильників, за якими проводиться розрахунок за відпущену електроенергію, включаючи субспоживачів», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (а.с.110-130, т.1).

В додатку № 14 до договору відображено однолінійну електричну схему, згідно якої електропостачання споживача електроенергії здійснюється через ТП 473 (а.с. 129, т.1).

В пункті 2.1 договору зазначено, що під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватись чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ).

Порядок розрахунків по договору передбачений додатком № 1 до нього (а.с.15, т.1).

Розділами 2 та 3 договору обумовлено обов'язки і права сторін, а розділом 4 договору - їхня відповідальність.

У відповідності до п. 9.4 цей договір набирає чинності з дня його підписання, укладається на строк до 31.12.2016р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір про постачання електричної енергії від 25.08.2016р. та додатки до нього підписані його сторонами.

В переліку місць встановлення електролічильників, за якими проводиться розрахунок за відпущену електроенергію, включаючи субспоживачів об'єктом значиться будівництво торгового центру пр. Незалежності, 131; місце встановлення обліку - РУ-0,4 ТП-473 власник засобів обліку - споживач (додаток 7.1 до договору) (а.с.120, т.1 на звороті).

В постанові Львівського апеляційного господарського суду від 13.07.2016р. у справі №926/244/16, яка набрала законної сили, суд встановив, що трансформаторна підстанція 473 належить на праві власності ТзОВ «Гіпербуд» (а.с.30-43, 59-62, т.1).

В силу приписів частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Підставою звернення ТзОВ «Гіпербуд» до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало те, що, на думку Товариства, договір про постачання електричної енергії №0010/2 від 25.08.2016р. укладено між відповідачами з порушенням законодавства, зокрема порушенням права власності на майно Товариства, у зв'язку з чим просить суд визнати його недійсним, посилаючись на ст.ст.203, 215, 328, 334 ЦК України та Правила користування електричною енергією.

При винесенні постанови колегія суддів враховує таке.

Згідно частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В частині 7 статті 179 Господарського кодексу України зазначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України унормовано, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору про постачання електричної енергії встановлюються законами України "Про засади функціонування ринку електричної енергії України" та "Про електроенергетику".

Відповідно до матеріалів справи предметом спору в даній справі є визнання недійсним договору про постачання електричної енергії № 0010/2 від 25.08.2016р., укладеного між ПАТ "ЕК "Чернівціобленерго" та ОК «ЖБК «Проспект».

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В силу статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом встановлено, що договір про постачання електричної енергії № 0010/2 від 25.08.2016р. вчинений у письмовій формі, його сторони досягнули згоди щодо всіх істотних умов договору.

Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Підставою визнання недійсним договору № 0010/2 від 25.08.2016р., укладеного між ПАТ "ЕК "Чернівціобленерго" та ОК «ЖБК «Проспект», позивач вважає те, що такий договір укладено з порушенням законодавства, зокрема порушенням права власності на майно, що йому належить, з чим погодився суд першої інстанції при задоволенні позовних вимог.

Проте, колегія суддів вважає помилковим вказаний висновок місцевого господарського суду.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі укладеного між відповідачами спірного договору постачання електроенергії на об'єкт будівництва по проспекту Незалежності, 131 в м. Чернівці, здійснюється через належну позивачу двох трансформаторну підстанцію за номером 473.

Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Водночас, в силу приписів частин 2-5 статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Крім того, частинами 4-5 статті 319 Цивільного кодексу України визначено, що власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

У відповідності з пунктом 5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики № 28 від 31.07.1996р., (надалі ПКЕЕ), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Згідно пункту 1.10 ПКЕЕ електропередавальна організація не має права відмовити в передачі електричної енергії постачальникам електричної енергії, у приєднанні до її мереж інших електропередавальних організацій або замовників за умови дотримання ними вимог законодавства України, зокрема цих Правил та нормативно-технічних документів. Електропередавальна організація, що здійснює діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами в межах закріпленої території здійснення ліцензованої діяльності забезпечує передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та технологічними електричними мережами інших власників, які не мають ліцензій на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами.

З аналізу вищенаведеного, колегія суддів констатує, що законодавство України не пов'язує дійсність договору про постачання електричної енергії між енергопостачальною організацією та споживачем електроенергії із наявністю у третьої особи права власності на електроустановку, через яку здійснюється постачання електроенергії споживачу.

Правила користування електричною енергією не передбачають обв'язку сторін договору про постачання електричної енергії отримувати попередню згоду власника електроустановки на його укладення.

Відповідно до п. 1.10 ПКЕЕ для забезпечення передачі електричної енергії електричними мережами, що не належать електропередавальній організації, між електропередавальною організацією та відповідним власником мереж, який не має ліцензії на здійснення діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, укладається договір щодо спільного використання електричних мереж.

Згідно п. 1.5 ПКЕЕ у разі підключення електроустановок споживача до електричних мереж, власник яких не є постачальником електричної енергії, та виникнення у споживача відповідно до законодавства України зобов'язань уносити плату за перетікання реактивної електроенергії, між споживачем та цим власником електричних мереж на основі типового договору (додаток 1) укладається договір про технічне забезпечення електропостачання споживача.

Отже, ПКЕЕ встановлено, що у разі постачання електричної енергії через мережі, належні іншій особі, укладаються відповідні договори - договір щодо спільного використання електричних мереж та договір про технічне забезпечення електропостачання споживача.

Процедура укладення кожного з вказаних договорів визначена розділом 5 ПКЕЕ.

Пунктом 5.15 ПКЕЕ передбачено, що відносини сторін у разі передачі (транзиту) електропередавальною організацією електричної енергії технологічними електричними мережами власника електричних мереж (споживача, основного споживача) регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, який електропередавальна організація зобов'язана укласти з відповідним власником технологічних електричних мереж.

Відтак, лише після звернення позивача до ПАТ "ЕК "Чернівціобленерго" із заявою про укладення договору про спільне використання електричних мереж для постачання електричної енергії відповідачу-2, у разі відмови відповідача-1 в укладенні такого договору матиме місце порушення прав позивача, які підлягатимуть судовому захисту.

Таким чином, позивач не довів існування підстав, передбачених ст. 203 ЦК України, які є необхідними для визнання недійсним договору про постачання електричної енергії №0010/2 від 25.08.2016р., укладеного між ПАТ "ЕК "Чернівціобленерго" та ОК «ЖБК «Проспект».

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд вважає, що висновки, наведені в оскаржуваному рішенні місцевого господарського суду, не у повній мірі відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, тому його необхідно скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Витрати по оплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги та позовної заяви необхідно покласти на позивача згідно положень ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» задоволити.

Рішення господарського суду Чернівецької області від 13.01.2017р. у справі №926/3858/16 скасувати.

Прийняти нове рішення. Відмовити в задоволенні позову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гіпербуд» (29000, м.Хмельницький, вул. Пилипчика, 6, оф. 414; ) на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго» (58000, м.Чернівці, вул. Прутська, 23А; ) 1515,80 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

Справу повернути в господарський суд Чернівецької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Хабіб М.І.

Юрченко Я.О.