номер провадження справи 27/6/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017 Справа № 908/30/17

За позовом: Першого заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Стіго ЛТД (69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 6)
про стягнення 808149 грн. 45 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:
Від прокуратури: Кришталевич В.М., службове посвідчення № 035731 від 21.09.2015 р.
від позивача: Зінченко С.О., дов. № 220/511/д від 28.12.2016 р.
від відповідача: не з`явився (Першин І.М., договір № б/н від 22.03.2017 р., у попередньому судовому засіданні)

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник військового прокурора Центрального регіону України звернувся до господарського суду Запорізької області з позовною заявою в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України, м. Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю Стіго ЛТД, м. Запоріжжя, про стягнення 425 880 грн. пені в розмірі 0,1% від вартості непоставленої продукції за кожний день прострочення, 286 650 грн. 00 коп. штрафу за прострочення понад 30 днів строків поставки, 95 619 грн. 45 коп. розміру подвійної облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2017 р., справу № 908/30/17 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.
Ухвалою суду від 11.01.2017 р. порушено провадження у справі № 908/30/17, присвоєно справі номер провадження 27/6/17 та призначено судове засідання на 13.02.2017 р.
Ухвалою суду від 13.02.2017 р. розгляд справи відкладався на 07.03.2017 р., на підставі ст. 77 ГПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання представників сторін та прокурора, а також, враховуючи необхідність витребування додаткових доказів у справі та документів, які необхідні для всебічного, об`єктивного розгляду спору.
Ухвалою суду від 07.03.2017 р., згідно з письмовим клопотанням представника позивача, на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 27.03.2017 р., на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 22.03.2017 р., у зв`язку з неявкою відповідача, а також необхідністю надання додаткових доказів та документів, які необхідні для всебічного та об`єктивного розгляду спору.
У судовому засіданні 22.03.2017 р. на підставі ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 27.03.2017 р., на підставі ст. 81-1 ГПК України в судовому засіданні здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
До початку розгляду справи 27.03.2017 р. представники сторін та прокурора заявили письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.
Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представникам сторін та прокурора, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.
Відводів складу суду не заявлено.
У судовому засіданні 27.03.2017 р. на підставі ст. 77 ГПК України, згідно з усним клопотанням представників прокуратури та позивача, оголошувалась перерва до 12 год. 50 хв. 27.03.2017 р. у зв`язку з необхідністю уточнення періоду нарахування штрафних санкцій.
Після перерви, 27.03.2017 р. о 12 год. 50 хв. судовий розгляд справи був продовжений. Представник прокуратури надав заяву щодо уточнення розрахунку штрафних санкцій. Відповідно до даної заяви прокурор уточнює (конкретизує) періоди нарахування штрафних санкцій, розмір позовних вимог не змінюється. Заява прийнята судом до розгляду на підставі ст. 22 ГПК України.
Представник відповідача в судове засідання 27.03.2017 р. о 12 год. 50 хв. після перерви не з`явився, причини неявки суду невідомі.
У судовому засіданні 27.03.2017 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Представники прокуратури та позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, викладені в позовній заяві, з урахуванням заяви про уточнення розрахунку штрафних санкцій. Позовні вимоги мотивовано наступним. Між Міністерством оборони України в особі Центрального бронетанкового управління Збройних Сил України Озброєння Збройних Сил України (замовник) та ТОВ «Стіго ЛТД» (постачальник) 25.04.2016 р. укладений договір № 342/3/6/16/39 про закупівлю за державні кошти. Постачальник зобов`язався в термін до 30.08.2016 р. поставити замовнику продукцію гусеничні стрічки до БМП у кількості 30 одиниць вартістю 195000 грн. за одиницю на загальну суму 5850000 грн. Замовником 11.05.2016 р. здійснено попередню оплату постачальнику в розмірі 4095000 грн. Постачальником 17.08.2016 р. згідно з актом приймання № 126/16 поставлено продукцію в кількості 2 одиниць на загальну суму 390000 грн. 08.08.2016 р. згідно з актом приймання № 119/16 поставлено продукцію в кількості 6 одиниць на загальну суму 1365000 грн. Поставка продукції на суму 4095000 грн. відповідачем не здійснена. Замовник направляв відповідачу претензії щодо сплати штрафних санкцій за прострочення терміну поставки продукції, відповідь на які не отримані. Оскільки Міністерство оборони України в особі Центрального бронетанкового управління Збройних Сил України Озброєння Збройних Сил України не виконує своїх обов`язків щодо контролю за своєчасністю та повнотою виконання відповідачем договірних зобов`язань, заходи щодо захисту інтересів держави в особі Міністерства оборони України не вживає, орган прокуратури звернувся до суду, пред`явивши позов інтересах держави в особі Міністерства оборони України. Обґрунтовуючи позов ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 193, 218, 230, 231 ГК України, ст.ст. 509, 526, 530, 570, 610, 611, 612, 625 ЦК України просять позов задовольнити.
Відповідач у судовому засіданні 27.03.2017 р. проти позову заперечив, письмового відзиву на позов не надав. Представник відповідача в судове засідання 27.03.2017 р. о 12 год. 50 хв. після перерви не з`явився, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. N 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.
Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про час та місце проведення судового засідання, враховуючи строк розгляду спору, встановлений ст. 69 ГПК України (27.03.2017 р. є останнім днем строку вирішення спору в даній справі), суд вважає за можливим розглянути справу відповідно до ст. 75 ГПК України без участі представника відповідача за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши матеріали справи, оригінали яких оглядалися в судовому засіданні, вислухавши пояснення представника позивача, прокуратури та представника відповідача, надані в попередньому судовому засіданні, суд

ВСТАНОВИВ:

25.04.2016 р. між Міністерством оборони України в особі Центрального бронетанкового управління Збройних Сил України Озброєння Збройних Сил України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стіго ЛТД» (постачальник, відповідач у справі) укладено договір № 342/3/6/16/39 про закупівлю за державні кошти.
За умовами договору постачальник зобов`язався в термін до 30.08.2016 р. поставити замовнику танки та інші бойові самохідні броньовані транспортні засоби й частини до них (30.40.1) частини транспортних засобів військового призначення (35420) (запасні частини до БТОТ) за лотом № 3 запасні частини до БТОТ, для утримання техніки спеціального призначення, у кількості та в терміни, які зазначені в специфікації, що є невід`ємною частиною договору (додаток № 1) (далі продукція), а замовник прийняти і оплатити таку продукцію за договірними (фактичними) цінами. Продукція постачається для відновлення боєздатності бронетанкової техніки військових частин (підрозділів) Збройних Сил України, які виконують завдання в зоні проведення антитерористичної операції (АТО) на території Луганської та Донецької областей (п. 1.1 договору).
Згідно з п. 3.1 ціна договору становить 5850000,00 грн. без ПДВ за КПКВ 2101020/7, КЕКВ 2260, стаття 3639. Ціна за одиницю продукції відповідно до специфікації.
Додатковою угодою № 1 від 14.12.2016 р. сторони змінили пункт 3.1 договору та визначили, що ціна договору становить 4095000,00 грн. без ПДВ за КПКВ 2101020/7, КЕКВ 2260, стаття 3639. Ціна за одиницю продукції відповідно до специфікації.
У розділі 4 договору сторонами узгоджено порядок здійснення оплати. Відповідно до п. 4.2 замовник на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 р. № 117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» здійснює попередню оплату продукції на строк, що не перевищує терміну поставки в розмірі 70% від ціни договору протягом 5 банківських днів з моменту отримання замовником рахунку-фактури, наданого постачальником. Термін поставки продукції (або її частини) по погашенню попередньої оплати до 30.08.2016 р. Продукція (або її частина) вважається поставленою з моменту затвердження акту прийому поставленої продукції (форма додаток № 3 до договору) замовником в установленому порядку. Якщо продукція (або її частина) своєчасно не поставлена, то постачальник несе відповідальність відповідно до п. 7.3.1 договору, а попередня оплата повертається замовнику протягом двох робочих днів.
Згідно з п. 5.1 строк поставки продукції, передбаченого специфікацією, що є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1), у термін до 30.08.2016 р. Дозволяється дострокове постачання продукції партіями. Місцем поставки (передачі) продукції є військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).
Належним виконанням сторонами цього договору є підписаний акт взаєморозрахунків (поставка продукції), який є невід`ємною частиною договору (додаток № 2) (п. 5.7).
Датою виконання зобов`язань постачальником є дата підписання видаткової накладної (п. 5.9).
Відповідно до п. 10.1 даний договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2016 р., а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.
Сторонами до договору підписана специфікація (додаток № 1) про поставку товару (гусеничні стрічки до БМП), код номенклатури 675-35-сб123, у кількості 30 комплектів, вартістю 195000,00 грн. без ПДВ за одиницю виміру, на загальну суму 5850000,00 грн., строк поставки товару до 30.08.2016 р.
Додатковою угодою № 1 від 14.12.2016 р. до договору сторони внесли зміни до специфікації, визначили поставку товару (гусеничні стрічки до БМП), код номенклатури 675-35-сб123, у кількості 21 комплектів, вартістю 195000,00 грн. без ПДВ за одиницю виміру, на загальну суму 4095000,00 грн., строк поставки товару до 30.08.2016 р.
Як слідує з матеріалів справи, Міністерством оборони України згідно з платіжним дорученням від 11.05.2016 р. перераховано відповідачу суму 4095000,00 грн. з призначенням платежу: « 2101020/7, 2260; попередня оплата за запасні частини до техніки спец. призначення; по рахунку-фактурі № 00002 від 25.04.16, договір № 342/3/6/16/39 від 25.04.2016; без ПДВ».
Згідно з видатковою накладною № 00003 від 30.06.2016 р. відповідач за умовами договору № 342/3/6/16/39 від 25.04.2016 р. поставив (передав) позивачу гусеничні стрічки до БМП у кількості 7 комплектів на загальну суму 1365000,00 грн. Продукція отримана представником позивача за довіреністю № 154.
ТВО командира Військової частини НОМЕР_1 затверджений акт приймання № 119/16 військового майна - гусеничних стрічок до БМП у кількості 7 комплектів на загальну суму 1365000,00 грн.
Також Військовою частиною НОМЕР_1 підписано 10.08.2016 р. повідомлення-підтвердження отримання на оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, оплачених у централізованому порядку на суму 1365000,00 грн.
Згідно з видатковою накладною № 00004 від 17.08.2016 р. відповідач за умовами договору № 342/3/6/16/39 від 25.04.2016 р. поставив (передав) позивачу гусеничні стрічки до БМП у кількості 2 комплектів на загальну суму 390000,00 грн. Продукція отримана представником позивача за довіреністю № 156 від 17.08.2016 р.
ТВО командира Військової частини НОМЕР_1 17.08.2016 р. затверджений акт приймання № 121/16 військового майна - гусеничних стрічок до БМП у кількості 2 комплектів на загальну суму 390000,00 грн.
Також Військовою частиною НОМЕР_1 підписано 18.08.2016 р. повідомлення-підтвердження отримання на оприбуткування за бухгалтерським обліком матеріальних цінностей, оплачених у централізованому порядку на суму 390000,00 грн.
Таким чином, відповідач поставив позивачу продукцію (гусеничні стрічки до БМП) у кількості 9 комплектів на загальну суму 1755000,00 грн.
Позивач звернувся до відповідача з претензіями від 25.09.2016 р., від 13.12.2016 р. щодо неналежного виконання умов укладеного договору від 25.04.2016 р. № 342/3/6/16/39, відповідно до яких вимагав сплати пені за порушення строків поставки продукції, відсотків за використання попередньої оплати (її частини), а також штрафу за порушення строків поставки продукції понад 30 днів.
Листом від 29.08.2016 р. вих. № 01-08/16 відповідач повідомив позивача, що в зв`язку з невиконанням постачальниками комплектуючих до продукції своїх зобов`язань у строк, ТОВ «Стіго ЛТД» не встигло виконати свої зобов`язання в терміни, передбачені договором № 342/3/6/16/39 у повному обсязі.
Листом від 24.11.2016 р. вих. № 01-11/16 відповідач повідомив позивача, що комплекти стрічок, які ще потрібно поставити згідно договору № 342/3/6/16/39 будуть поставлені в такі терміни: 7 комплектів протягом 7-10 робочих днів, 10 комплектів до 31.12.2016 р.
Враховуючи неналежне виконання своїх зобов`язань за договором, перший заступник військового прокурора Центрального регіону України звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі: Міністерства оброни України, за яким порушено провадження в даній справі.
Відповідно до ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.
Приписами ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Відповідно до ст. 29 ГПК України в разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.
Згідно ст. 2 Закону України «Про оборону України» та ст. 15 Закону України «Про Збройні Сили України» фінансування потреб національної оборони держави та Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Міністерство оборони України як центральний орган виконавчої влади забезпечує проведення в життя державної політики у сфері оборони, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, боєздатність і підготовку Збройних Сил України до здійснення покладених на них функцій і завдань. Забезпечує належний рівень боєздатності, укомплектованості, бойової та мобілізаційної готовності і підготовки Збройних Сил України. Бере участь у формуванні оборонного бюджету, звітує перед Кабінетом Міністрів України про використання виділених коштів (ст. 10 Закону України «Про оборону України»).
Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.
Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Строком договору, відповідно до ст. 631 ЦК, є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Правовідносини сторін врегульовано договором поставки.
Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК).
Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (ст. 664 ЦК).
Пунктом 5.1 договору № 342/3/6/16/39 сторони встановили строк поставки продукції до 30.08.2016 р. Місцем поставки (передачі) продукції визначено військову частину НОМЕР_1 (м. Київ, вул. Поліська, 6).
Згідно з п. 5.4 договору відповідач зобов`язався поставити продукцію замовнику на умовах DDP відповідно до міжнародних правил з тлумачення термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року.
Датою виконання зобов`язань постачальником є дата підписання видаткової накладної (п. 5.9). Термін поставки продукції (або її частини) по погашенню попередньої оплати до 30.08.2016 р. Продукція (або її частина) вважається поставленою з моменту затвердження акту прийому поставленої продукції (форма додаток № 3 до договору) замовником в установленому порядку (п. 4.2).
За умовами договору (у редакції додаткової угоди № 1 від 14.12.2016 р.) відповідач зобов`язався поставити позивачу 21 комплект гусеничних стрічок до БМП за ціною 195000,00 грн. за одиницю виміру.
Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Згідно з ч. 1 ст. 252 ЦК строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.
Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК). Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч.ч. 3, 5 ст. 254 ЦК).
Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК).
У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК).
Штрафними санкціями, відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4 даної статті).
Пунктом 7.3.1 договору № 342/3/6/16/39 від 25.04.2016 р. сторони визначили, що за порушення строків поставки продукції, постачальник сплачує пеню в розмірі 0,1 відсотка ціни продукції, щодо якої порушені строки поставки за кожний день прострочення. За прострочення поставки продукції понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вартості товару.
Відповідно до приписів ст. 33 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Сторони встановили строк поставки продукції до 30.08.2016 р., тобто останнім днем поставки є 30.08.2016 р. Продукція за договором у повному обсязі в визначений строк відповідачем поставлена не була, що підтверджується матеріалами справи та не заперечив представник відповідача в судовому засіданні. Документів позивачу, підтверджуючих поставку виконавцем (відповідачем) продукції на суму 4095000 грн. не надійшло. Поставка продукції на дану суму відповідачем не здійснена.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем понад 30 днів порушені взяті за умовами договору зобов`язання щодо своєчасної поставки продукції.
Згідно з заявою позивача, наданою в судовому засіданні 27.03.2017 р., пеня за порушення строків поставки продукції складає 425880,00 грн., нарахованої за період із 01.09.2016 р. по 13.12.2016 р. включно.
Штраф за прострочення поставки продукції понад 30 днів у сумі 286650,00 грн. нарахований позивачем за період із 01.09.2016 р. по 30.09.2016 р.
Перевіривши розрахунок пені та штрафу за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга» судом встановлено, що розрахунок здійснений позивачем правильно.
З відповідача на користь Міністерства оборони України стягується сума 425880,00 грн. пені та сума 286650,00 грн. штрафу.
У пункті 4.3 договору № 342/3/6/16/39 сторонами встановлено, що у випадку неповернення попередньої оплати (її частини) у зазначений строк, крім відповідальності за п. 7.3.2 договору, постачальнику на суму не поставленої продукції (або її частини) нараховуються відсотки за використання попереднього платежу, розраховані, виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення поставки продукції (або її частини) до пред`явлення документів згідно з п. 4.1 договору, що підтверджують факт постачання продукції (або її частини) по погашенню попередньої оплати.
Згідно п. 4.2 договору, якщо продукція (або її частина) своєчасно не поставлена, то постачальник несе відповідальність відповідно до п. 7.3.1 договору, а попередня оплата повертається замовнику протягом двох робочих днів.
Позивач просить стягнути з відповідача суму 95619,45 грн. відсотків за користування грошовими коштами попереднього платежу, які нараховані за період із 01.09.2016 р. по 31.12.2016 р. включно на суму 234000,00 грн. не поверненої відповідачем попередньої оплати.
Відповідно до ст. 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.
Згідно зі ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Підставою для застосування ст. 536 ЦК є, окрім факту користування чужими коштами, встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством.
Укладеним між сторонами договором № 342/3/6/16/39 встановлений розмір процентів (відсотків) за використання суми попереднього платежу.
Відповідач доказів повернення позивачу невикористаної суми попереднього платежу суду не надав.
Розрахунок відсотків за використання суми попереднього платежу зроблений позивачем правильно.
З відповідача на користь позивача стягується сума 95619,45 грн. відсотків за використання попередньої оплати.
На підставі викладеного, позов у цілому задовольняється повністю.
Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у сумі 12122,24 грн. стягується з відповідача на користь позивача.
Враховуючи, що при зверненні до суду позивач згідно з платіжним дорученням № 342/8/666 від 21.12.2016 р. сплатив судовий збір у розмірі більшому, ніж встановлено Законом України «Про судовий збір», переплачена сума судового збору в розмірі 0,76 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України за ухвалою суду.
Керуючись ст.ст. 22, 29, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Першого заступника прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України, м. Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю Стіго ЛТД, м. Запоріжжя, задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Стіго ЛТД (69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, буд. 6, кв. 30, ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, буд. 6, , р/р 8611 в ОПЕРУ ДКУ м. Києва, МФО 820172) суму 425880 (чотириста двадцять п`ять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп. пені, суму 286650 (двісті вісімдесят шість тисяч шістсот п`ятдесят) грн. 00 коп. штрафу, суму 95619 (дев`яносто п`ять тисяч шістсот дев`ятнадцять) грн. 45 коп. відсотків за використання попередньої оплати, суму 12122 (дванадцять тисяч сто двадцять дві) грн. 24 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення складено та підписано 30 березня 2017 р.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.