ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2017р. cправа№ 914/146/17

за позовом: Представництва американського обєднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу та Благодійної організації Єврейське відродження, м. Львів

до відповідача: Жидачівського міського виробничого управління комунального господарства, м. Жидачів Львівська область за участю

третіх осіб на стороні позивача: Виконавчого комітету Жидачівської міської ради, Жидачівської міської ради Львівської області та Жидачівської районної ради

про зобовязання вчинити дії

cуддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - представник; ОСОБА_2 - керівник організації

від відповідача: ОСОБА_3 представник;

від третіх осіб, на стороні позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5 - представники

На розгляд до Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Представництва американського обєднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу та Благодійної організації Єврейське відродження до Жидачівського міського виробничого управління комунального господарства, м. Жидачів Львівська область за участю третіх осіб на стороні позивача виконавчого комітету Жидачівської міської ради Львівської області, Жидачівської міської ради Львівської області та Жидачівської районної ради про зобовязання провести демонтаж існуючих гаражів №14-23 по вул. Загіря, 2 в м. Жидачеві Львівської області.

Ухвалою господарського суду від 17.01.2017 р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 07.02.2017 р.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду від 07.02.2017 р., 21.02.2017 р. та 14.03.2017р.

В судових засіданнях представники позивачів підтримували заявлені позовні вимоги, просили суд позов задоволити.

Крім того, 23.03.2017р. від представника позивача поступило клопотання про зміну предмета позову. Останній просив, враховуючи, що по даній справі суд ще не перейшов до початку розгляду по суті, розглядати спір за зміненим предметом про спонукання відповідача до виконання договору про надання послуг від 07.04.2011р., укладеного з Благодійною організацією «Єврейське відродження» щодо проведення демонтажу існуючих гаражів №14-23 по вул. Загіря, 2 в м. Жидачеві Львівської області за рахунок позивачів.

Господарський суд, розглянувши подане клопотання, дійшов висновку його задоволити та розглядати спір за уточненими позовними вимогами.

Відповідач та треті особи проти позовних вимог заперечили з підстав викладених у відзиві та додаткових поясненнях.

Разом з тим, в ході судового розгляду 28.03.2017р. від представника позивача поступило клопотання про зупинення провадження у даній справі до закінчення розгляду повязаної з нею іншої справи, яка розглядається господарським судом Львівської області.

В обґрунтування поданого клопотання позивач покликається на те, що в господарському суді Львівської області розглядається справа за позовом Представництва американського обєднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу (позивача по даній справі) до Жидачівської районної ради (третьої особи по даній справі) про визнання недійсним рішення №93 від 10.04.2003р., яким у комунальну власність прийнято приміщення гаражів по вул. Загіря, 2 в м. Жидачеві. Позивач вважає, що повязаність даних справ зумовлена обєктом, який охоплює два провадження спірні гаражі, зокрема, їх правовий статус.

Проти вказаного клопотання представники відповідача та третіх осіб заперечили, просили суд розглядати справу по суті.

Господарський суд, розглянувши доводи, наведені у клопотанні, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку відмовити в його задоволенні з огляду на наступне.

Так, суд звертає увагу позивача на те, що предметом розгляду по даній справі є суто господарські відносини між позивачем та відповідачем стосовно невиконання останнім своїх обовязків взятих за договором про надання послуг. В межах даного провадження розглядається лише взаємні зобовязання, які виникли у сторін по вказаному договорі, а не правовий статус обєктів дослідження гаражів, які підлягають до знесення.

Більше того, суд наголошує на тому, що будь-які правовідносини позивача з третіми особами, державними органами та органами місцевого самоврядування не мають жодного відношення до розглядуваної справи, оскільки сторонами спірного договору, належність виконання якого перевіряється судом у цій справі, є виключно позивач: Благодійна організація Єврейське відродження та відповідач: Жидачівське міське виробниче управління комунального господарства.

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги неповязаність двох господарських справ їх предметами розгляду, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача та переходить до розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, судом встановлено:

Рішенням виконавчого комітету Жидачівської міської ради Львівської області від 15.05.2003р. №138 «Про знос гаражів на староєврейському кладовищі» зобовязано власників та користувачів гаражів, що знаходяться по вул. Загіря, 2 в м. Жидачеві провести їх знесення.

Як вбачається з матеріалів справи, враховуючи дане рішення, 07.04.2011р. між Благодійною організацією Єврейське відродження (позивачем) та Жидачівським міським виробничим управлінням комунального господарства (відповідачем) було укладено договір про надання послуг, за умовами якого, відповідач зобовязується за завданням замовника протягом визначеного терміну провести демонтаж існуючих гаражів №14-23 по вул. Загіря, 2 в м. Жидачеві за кошти позивача.

Згідно п. 3.1, вартість договору складає 20 000,00 грн., з яких 50% оплачується замовником як авансовий платіж, а решта 50% після підписання акту виконаних робіт.

Так, позивачем було проведено передоплату у розмірі 10 000,00 грн., про що свідчить долучене до матеріалів справи платіжне доручення від 05.05.2011р. (а.с. 22).

Однак, як стверджує позивач, в подальшому, відповідачем не вчинено жодних дій на виконання вказаного договору, демонтажу гаражів не здійснено, а коштів в якості передоплати не повернуто.

З огляду на вищенаведені обставини, позивач звернувся до господарського суду з вимогою про спонукання відповідача до виконання договору про надання послуг щодо проведення демонтажу існуючих гаражів №14-23 по вул. Загіря, 2 в м. Жидачеві Львівської області.

У своєму відзиві на позов відповідач повністю заперечив вимоги позивача. Зокрема, останній зазначив, що неможливість виконання умов спірного договору про надання послуг зумовлено тим, що позивачем не було вирішено питання відшкодування власникам гаражів в результаті такого демонтажу, як це було передбачено рішенням Жидачівської міської ради Львівської області від 15.05.2003р. №138. Тобто, як стверджує позивач, власники та користувачі гаражів своїми діями перешкоджають їх знесенню, захищаючи своє право власності. Натомість, позивач не врегулював питання з власниками таких гаражів, а тому договір не може бути виконано за таких обставин.

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги покликається на ст. 607 ЦК України, зокрема, останній зазначає, що у звязку з неможливістю виконання зобовязання за спірним договором з обставин, за яких жодна із сторін не відповідає, такі правовідносини є припиненими.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. При цьому, суд виходить з наступних мотивів:

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу приписів ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом, між сторонами по справі було укладено договір від 07.04.2011р., за яким відповідач зобовязувався провести за кошти позивача демонтаж існуючих гаражів №14-23 по вул. Загіря, 2 в м. Жидачеві Львівської області.

В той же час, судом також зясовано, що спірний договір сторони уклали на виконання Рішення виконавчого комітету Жидачівської міської ради Львівської області від 15.05.2003р. №138 «Про знос гаражів на староєврейському кладовищі», яким зобовязано їх власників та користувачів провести демонтаж.

Зокрема, з вказаного рішення вбачається, що Жидачівська міська рада зобовязала безпосередньо власників та користувачів здійснити демонтаж своїх гаражів, які знаходяться на території староєврейського кладовища.

Натомість, укладений між сторонами догові передбачає демонтаж гаражів не власниками, а третьою особою, про яку у спірному рішенні міської ради не згадується.

Таким чином, виникла ситуація, коли позивач, через невиконання добровільно власниками та користувачами гаражів рішення міської ради стосовно їх знесення, укладає договір про демонтаж із відповідачем без відома та поза волею самих власників обєктів нерухомості.

Відтак, питання права власності на обєкти, які підлягають знесенню позивачем не було врегульовано, що й стало обставиною, яка унеможливила виконання відповідачем договору в частині проведення демонтажу гаражів.

Більше того, в рішенні, на яке позивач покликається, як на підставу для укладення договору з відповідачем про надання послуг по демонтажу, зокрема, в п. 2 зазначається про необхідність проведення іудейською громадою відшкодування громадянам власникам гаражів, що підлягають до знесення. Однак, як встановлено судом, таких дій з боку позивача здійснено не було, з власниками та користувачами гаражів жодних погоджень чи відшкодувань не проведено.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в поряду, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 353 цього кодексу.

З огляду на вищенаведене, укладення позивачем спірного договору з відповідачем, а також подальше його виконання є неможливим без вирішення питання по обєктах знесення безпосередньо із законними власниками та користувачами таких гаражів.

Тим більше, в ході розгляду справи, суду не було представлено жодних доказів, які б підтверджували та визначали конкретні межі кладовища на якому знаходяться гаражі, що підлягають демонтажу. Позивач, зазначивши номера гаражів (14-23) не навів жодних аргументів в підтвердження їх місцезнаходження в межах такого кладовища.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що спосіб захисту, який застосовано у даній справі позивачем про спонукання відповідача до виконання договору про надання послуг щодо проведення демонтажу існуючих гаражів №14-23 по вул. Загіря, 2 в м. Жидачеві Львівської області, за таких обставин є неефективним та таким, що не може захистити права та інтереси позивача.

Тому, суд наголошує на тому, що для ефективного захисту прав та інтересів іудейської громади, передбачених в ЗУ «Про свободу совісті та релігійні організації» та «Про охорону культурної спадщини», реалізації рішення виконавчого комітету Жидачівської міської ради Львівської області від 15.05.2003р. №138 «Про знос гаражів на староєврейському кладовищі» - позивачу необхідно звертатися до безпосередніх власників та користувачів таких гаражів з вимогою про примусове виконання згаданого рішення міської ради. Більше того, цим же рішенням саме їх зобовязано добровільно провести демонтаж своїх обєктів.

Так, як зясовано судом, відповідач не має ані правових ані будь-яких інших підстав для примусового знесення гаражів, які є у власності та користуванні третіх осіб.

Як було встановлено судом, рішенням сесії Жидачівської районної ради від 10.04.2003р. №93, гаражі, які розташовані в м. Жидачеві по вул. Загіря, 2 прийнято у власність районної ради та взято на баланс 9 гаражів, мойку та котельню загальною площею 2809 кв.м.

Відтак, відповідач по даній справі не може бути уповноважений, навіть за умови укладення окремого договору про надання послуг з позивачем, на проведення примусового демонтажу обєктів права власності третіх осіб, яка охороняється законом.

Враховуючи, що позивачем не було представлено достатньо обєктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку відмовити в їх задоволенні.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 43,33,34,44,49,82,82-1,84,85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Представництва американського обєднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу та Благодійної організації Єврейське відродження - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

У судовому засіданні 28.03.2017 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 31.03.2017р.

Суддя Юркевич М. В.