ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 справа № 908/2114/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Колядко Т.М., Стойка О.В. , Татенко В.М. ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: Телеснюк І.В. Демчук О. В. за довіреністю № 14-94 від 18.04.2014, Ясиненко Д. В. за довіреністю № 5 від 04.01.2017,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
на ухвалу Господарського суду Запорізької області
від21.02.2017
у справі№ 908/2114/16
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
доПублічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", м. Запоріжжя,
простягнення 1 921 896, 34 грн.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області (головуючий суддя - Мірошниченко М. В., судді - Зінченко Н. Г., Проскуряков К. В.) від 21.02.2017 провадження у справі № 908/2114/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ (далі - ПАТ «НАК «Нафтогаз України»), до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго», м. Запоріжжя (далі - ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго»), про стягнення 1 921 896, 34 грн. припинено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.02.2017, посилаючись на неповне з'ясування господарським судом обставин, що мають значення для справи, порушення ним норм матеріального та процесуального права, безпідставне застосування норм Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії».

Зокрема, апелянт зазначає, що застосування вказаного закону до спірних правовідносин на момент винесення оскаржуваної ухвали є неправомірним у зв'язку з тим, що відповідач не включений до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих підприємств, тобто не є учасником передбаченої цим законом процедури врегулювання заборгованості, тому відсутні підстави для списання з нього заборгованості (штрафу, пені, 3 % річних, інфляційних втрат), і припинення провадження у справі з огляду на зазначене є, на думку апелянта, незаконним.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 10.03.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 22.03.2017.

У судове засідання з'явився представник позивача, підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове засідання з'явився, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 17.01.2014 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Продавець) та ПАТ «ДТЕК «Дніпроенерго» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 26/170114-ПР (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього Договору. Газ, що продається за цим договором, використовується Покупцем виключно для власних потреб. Покупець є кінцевим споживачем (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 3.3. Договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу, який відповідно до п. 3.4. Договору є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

У п. 6.1 Договору сторони визначили, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивачем свої обов'язки за Договором протягом серпня-вересня 2014 року виконано та поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 78 210 486, 81 грн., що підтверджується актами-приймання передачі газу (а. с. 21-24 т. 1).

Оскільки відповідачем свої зобов'язання з оплати поставленого протягом серпня 2014 року природного газу виконано належним чином, а оплату за поставлений у вересні 2014 року природний газ здійснено з порушенням передбаченого п. 6.1 Договору строку, ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду з позовом до ПАТ «ДТЕК «Дніпроенерго» про стягнення з останнього 1 921 896, 34 грн., а саме: 709 322, 45 грн. 7 % штрафу, 563 040, 20 грн. пені, 63 452, 97 грн. 3% річних та 586 080, 72 грн. інфляційних втрат.

При розгляді справи в суді першої інстанції відповідачем було подано клопотання про припинення провадження по справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (а. с. 1-2 т. 2).

Господарський суд з посиланням на Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016 № 1730-VIII (далі - Закон від 03.11.2016 № 1730-VIII) припинив провадження у справі на підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, з чим погоджується апеляційний суд, враховуючи таке.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми можливе, зокрема, в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Законом від 03.11.2016 № 1730-VIII передбачено, що він визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з ч. 3 ст. 7 цього Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом. Закон від 03.11.2016 № 1730-VIII набрав чинності 30.11.2016.

Відповідач за поставлений йому позивачем протягом спірного періоду природний газ розрахувався в липні 2015 року, що вбачається з матеріалів справи та сторонами не заперечується, тобто до набрання чинності вказаним законом.

Колегія суддів враховує, що газ, який позивач поставив відповідачу протягом спірного періоду, використаний останнім для виробництва теплової та електричної енергії.

Так, відповідно до наявних у справі звітів про використання палива ліцензіатом з виробництва електричної та теплової енергії підрозділом відповідача, зокрема, Криворізькою ТЕС у вересні 2014 року використано 2,42 млн. куб. м природного газу на виробництво електричної енергії та 0,0048 млн. куб. м. природного газу на виробництво теплової енергії; Придніпровською ТЕС використано 7, 109 млн. куб. м. природного газу на виробництво електричної енергії, тобто у вересні 2014 році відповідачем сумарно використано 9, 5338 млн. куб. м. на виробництво теплової та електричної енергії (а. с. 3 т. 2).

Тобто, поставлений у вересні 2014 року за спірним Договором природний газ (4, 039 млн. куб. м.) використаний відповідачем в повному обсязі для виробництва електричної та теплової енергії.

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зазначає, що на даний час реєстр підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за вказаним Законом від 03.11.2016 № 1730-VIII, не сформований Кабінетом Міністрів України, і відтак відповідач не включений до відповідного реєстру, а тому підстави для звільнення ПАТ «ДТЕК «Дніпроенерго» від стягнення з нього 3 % річних, інфляційних втрат, штрафу та пені відсутні.

Колегія суддів вважає вказані доводи апелянта необґрунтованими, враховуючи таке.

Дія Закону від 03.11.2016 № 1730-VIII поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії (ст. 2 Закону).

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

У ч. 3 ст. 7 Закону від 03.11.2016 № 1730-VIII передбачено, що не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних у разі сплати заборгованості за природний газ до набрання чинності даним законом. Інших умов зазначена норма не містить.

Оскільки відповідно до ст. 1 Закону від 03.11.2016 № 1730-VIII процедура врегулювання заборгованості включає такі заходи, як проведення розрахунків, реструктуризації та списання заборгованості, до яких закріплене у вказаній ч. 3 ст. 7 Закону ненарахування неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних не відноситься, колегія суддів вважає, що включення підприємства до відповідного реєстру не є обов'язковою умовою для застосування ч. 3 ст. 7 Закону.

Зазначене також підтверджується тим, що для включення до відповідного реєстру необхідно разом з іншими документами надати довідку, складену підприємством (організацією) у довільній формі, про обсяги та структуру дебіторської та кредиторської заборгованостей із зазначенням кредиторів, дебіторів, величини і видів заборгованості станом на розрахункову дату та за останній звітний період, як це передбачено у ст. 3 Закону від 03.11.2016 № 1730-VIII. Тобто обов'язковою умовою для участі в процедурі врегулювання заборгованості є наявність заборгованості підприємства за спожиті енергоносіі. Така заборгованість ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» перед позивачем відсутня, була сплачена до набрання чинності Законом від 03.11.2016 № 1730-VIII.

Апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції з приводу того, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача суми є нарахованими та підлягають списанню на підставі Закону від 03.11.2016 № 1730-VIII з огляду на таке.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 14.12.2016 послався на те, що нормативно-правовим актом, який встановлює призначення і порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку для узагальнення інформації про наявність і рух активів, капіталу, зобов'язань та факти фінансово-господарської діяльності підприємств є Інструкція про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затверджена Наказом Міністерства фінансів України № 291 від 30.11.1999.

У розділі Рахунок 71 "Інший операційний дохід" вказаної Інструкції зазначено, що на рахунку 71 "Інший операційний дохід" ведеться узагальнення інформації про інші доходи від операційної діяльності підприємства у звітному періоді, крім доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг). До інших операційних доходів відносяться, зокрема, суми штрафів, пені, неустойок та інших санкцій за порушення господарських договорів, які визнані боржником або щодо яких одержані рішення суду, господарського суду про їх стягнення. На субрахунку 715 "Одержані штрафи, пені, неустойки" узагальнюється інформація про штрафи, пені, неустойки та інші санкції за порушення господарських договорів, які визнані боржником або щодо яких одержані рішення суду, арбітражного суду про їх стягнення, а також про суми з відшкодування зазнаних збитків.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на зазначене, колегія погоджується з доводами відповідача, що суми 3% річних, інфляційних нарахувань, штрафу, пені можуть вважатись нарахованими лише після погодження підприємствами (боржником та кредитором) відповідних сум; коли їх розмір є безспірним та визнаним обома сторонами або встановлений за рішенням суду.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що з вимогою про сплату відповідних сум до ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» до подання цього позову не звертався.

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» будь-яких доказів нарахування неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних до звернення до суду за їх стягненням не надав.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача суми неустойки, 3 % річних та інфляційних нарахувань підлягають не списанню, а взагалі не нараховуються відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону від 03.11.2016 № 1730-VIII.

Оскільки господарський суд, правомірно застосувавши до спірних правовідносин Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», встановив відсутність підстав для стягнення 3 % річних, інфляційних втрат, штрафу та пені, заявлених позивачем за прострочення виконання зобов'язань з оплати за поставлений природний газ, колегія суддів вважає правильним висновок суду про відсутність предмету спору.

Враховуючи, що вказаний закон набув чинності 30.11.2016, тобто після порушення провадження у справі № 908/2114/16 (10.08.2016), припинення провадження у цій справі є правомірним.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі господарського суду не спростовують, апеляційна скарга ПАТ «НАК «Нафтогаз України» підлягає залишенню без задоволення, ухвала Господарського суду Запорізької області від 21.02.2017 по справі № 908/2114/16 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.02.2017 по справі № 908/2114/16 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 21.02.2017 по справі № 908/2114/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: О.В. Стойка

В.М. Татенко