ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2017 р. Справа № 909/118/17

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: судді Фанди О.М., секретаря судового засідання Поліводи С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Служби автомобільних доріг у Львівській області, вул. В.Великого, 54, м. Львів, 79053,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС", вул. Тичини, 8-А, м. Івано-Франківськ, 76018,

про розірвання договору № 41-05/16 на закупівлю послуг від 13.05.2016 року та стягнення інфляційних в сумі 3 754, 15 грн.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - провідний юрисконсульт, (довіреність № 01н-89/18 від 10.01.2017 року; паспорт серія КВ № 445776 від 07.08.2000 року)

від відповідача: ОСОБА_2 - представник, (довіреність № 26/01-1/17 від 26.01.2017 року; паспорт серія СС № 615810 від 08.09.1998 року)

встановив: Служба автомобільних доріг у Львівській області (далі - позивач) звернулась до господарського суду Івано-Франківської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС" (далі - відповідач) про розірвання договору № 41-05/16 на закупівлю послуг:поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т-14-17 Куровичі-Рогатин на ділянці км 0+000 - км 29+605 Львівської області, укладений 13.05.2016 року між Службою автомобільних доріг у Львівській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПБС" та стягнення інфляційних від несвоєчасно повернутого авансу в сумі 3 754, 15 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем своїх договірних зобов'язань по договору № 41-05/16 на закупівлю послуг: поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т-14-17 Куровичі-Рогатин на ділянці км 0+000 - км 29+605 Львівської області від 13.05.2016, а саме: зобов'язання щодо використання одержаного авансу та повернення невикористаної суми авансу; зобов'язання щодо належного та якісного надання послуг; зобов'язання щодо організації безпеки дорожнього руху під час надання послуг; зобов'язання щодо передбаченого фінансування на 2016 рік. При цьому, позивач, з посиланням на норми ст. 188 Господарського кодексу України, ст. 651 та ст. 852 ЦК України просить розірвати спірний договір, через порушення умов договору № 41-05/16 на закупівлю послуг: поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т-14-17 Куровичі-Рогатин на ділянці км 0+000 - км 29+605 Львівської області, укладений 13.05.2016 року.

Щодо стягнення суми інфляційних, то позивач мотивує недотримання відповідачем строків щодо повернення суми авансу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та просить суд позов задовольнити. Одночасно в додаткових поясненнях позивач посилався на односторонню відмову від договору відповідно до ст. 849 ЦК України про що було повідомлено, на думку позивача ОСОБА_3 №01-н-41/18 від 05.01.17.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№30321/17 від 21.02.17) та додатковому поясненні по справі (вх.№5653/17 від 30.03.17), посилаючись на безпідставність та необгрунтованість позову вимогам чинного законодавства. Свої заперечення мотивує тим, що позивач взагалі не вказав до яких саме послуг згідно якого саме акту і на яку суму у нього є претензії до відповідача щодо виконання робіт. При цьому зазначає, що позивач вимагаючи розірвати договір на підставі ст. 852 ЦК України не вказує про наявність завданої йому шкоди, не вказує її розміру і взагалі не зазначає , що є підстави вважати, що у встановлений договором термін він не буде виконаний.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

13 травня 2016 року за результатами проведеної процедури закупівлі робіт за державні кошти між товариством з обмеженою відповідальністю "ПБС" (по договору - підрядник/по справі відповідач) та Службою автомобільних доріг у Львівській області (по договору - замовник/по справі-позивач) укладено Договір №41-05/16 на закупівлю послуг:поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т-14-17 Куровичі-Рогатин на ділянці км 0+000 - км 29+605 Львівської області.

Загальна вартість послуг згідно Додатку №2 (Договірної ціни) до Договору становить 210 294 624 грн. 00 коп.

Відповідно до умов укладеного договору підрядник зобов'язався надати послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги загального використання державного значення Т-14-17 Куровичі-Рогатин на ділянці км 0+000-км29+605 Львівська область згідно Технічної специфікації, а замовник зобов"язується прийняти та оплатити такі послуги в межах затверджених бюджетних призначень, виділених бюджетних асигнувань та фактично отриманих бюджетних коштів (п.2.1 та п. 3.1).

Пунктом 3.5 Договору встановлено, що розрахунки проводяться шляхом оплати Замовником після пред"явлення підрядником рахунка на оплату послуг та після підписання сторонами акта наданих послуг або поетапної оплати замовником наданих послуг в порядку встановленому даним договором.

Пунктом 3.6 договору визначено, що до рахунку додаються належним чином оформлені акти приймання-виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ№3) підписані сторонами, реєстри, підсумкові відомості ресурсів та інші необхідні документи.

Представник замовника на протязі п"яти днів перевіряє надання послуг згідно представленого акту і підписує його в частині фактично наданих послуг, в межах виділених бюджетних асигнувань (п.3.7 договору).

Згідно п.5.1 Договору термін (строк) надання послуг:2016-2017рр. згідно графіку надання послуг - Додаток №3, що є невід'ємною частиною Договору.

Згідно графіку надання послуг (Додаток №3) "термін (строк) надання послуг 2016-2017".

Листами №29/06-05ю від 29.06.2016 та №06/09-05ю від 06.09.2016 відповідач звертався до позивача про надання йому авансу на поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т-14-17 Куровичі-Рогатин на ділянці км 0+000-км 29+605 Львівської області.

Замовником надано підряднику аванс в загальній сумі 20 000 000 грн. 00 коп., а саме:

- 02 липня 2016 року позивачем проведено підряднику попередню оплату (аванс) в розмірі 5 000 000 грн.00 коп., який був зарахований замовником 05.08.2016р. згідно акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в);

- 06 вересня 2016 року позивачем вдруге проведено підряднику попередню оплату (аванс) в розмірі 10 000 000 грн.00 коп., з якого 18.11.2016 року частину авансу в розмірі 1 091 436 грн.00 коп. зараховано 18.11.2016 року згідно акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), а частину в сумі 8 700 000 грн. 00 коп. повернуто замовнику.

22 листопада 2016 року замовником згідно з рішенням Перемишлянської міської ради Перемишлянського району Львівської області №197 від 09.09.2016 року здійснено оплату підряднику за виконану роботу згідно акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) на суму 294 000 грн. 00 коп.

Згідно платіжних доручень №26 від 02.07.2016 року, №43 від 06.09.2016, №52 від 17.10.2016 та №2 від 22.11.2016 року, копії яких долучені до матеріалів справи, позивачем, станом на день подання позову, прийнято та оплачено послуги підрядника на загальну суму 11 385 436 грн. 00коп.

Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В спірному випадку Договір №41-05/16 від 13.05.2016 р. є договором, який був укладений між сторонами за наслідками проведення замовником (позивачем) тендеру у відповідності до вимог Закону України "Про здійснення державних закупівель" від 10.04.2014р.

Згідно преамбули даного Закону він встановлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади.

Згідно п. 4 ст. 1 Закону "договір про закупівлю - договір, який укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари".

Згідно ч.1 Стаття 40 Закону договір про закупівлю укладається в письмовій формі відповідно до положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною 5 ст. 40 Закону передбачено, що Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі крім випадків:

зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

продовження строку дії договору та виконання зобовязань щодо переданая товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтвердлсених обєктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

зміни ціни у зв язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти або показників Рlatts у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу або таких показників, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю;

зміни умов у зв язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті.»

Умови щодо строку виконання договору а також щодо його загальної вартості є істотними умовами договору і були зазначені у змісті пропозиції конкурсних торів ТОВ "ПБС", (як учасника тендеру), і не можуть мінятися (крім випадків передбачених Законом) після його підписання до виконання зобовязань сторонами в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, дослідивши Договір №41-05/16 від 13.05.2016 р., суд встановив, що даний договір є укладеним, оскільки між сторонами існувала домовленість, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.

Крім того, статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він невизнаний судом недійсним.

За правовою природою спірний договір є договором підряду.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням їх результату замовникові.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічно у відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами і відповідно до статтей 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому слід зазначити, що посилання позивача про розірвання договору із застосування до правовідносин сторін ст. 849 ЦК України, у зв'язку із припиненням дії договору, внаслідок відмови ним від спірного договору, шляхом надсилання ТОВ "ПБС" лист-вимогу за вих. №01н-41/18 від 05.01.2017 року про розірвання договору підряду №41-05/16 від 13.05.2016 року і оскільки така одностороння відмова від Договору не потребує узгодження з підрядником, судом до уваги не береться, у зв'язку із недоведеністю даного твердження.

Як вбачається із тексту самого повідомлення від 05.01.2017 року (копія знаходиться в матеріалах справи) жодного разу не згадується норма ст. 849 ЦК України і жодного разу не стверджується про припинення дії договору, а навпаки повідомляється про намір достроково розірвати Договір на підставі ст. 651 Цивільного кодексу України, та на підставі ст. 188 Господарського кодексу України, внаслідок нібито невиконанням ТОВ 2ПБС" взятих на себе зобов'язань (у зв'язку з неналежним та неякісним наданням послуг) і на кількох сторінках повідомлення описуються усі порушення умов договору (на думку позивача), які є відповідним обгрунтуванням до їх застосування.

Тобто, повідомлення про розірвання договору №41-05/16 від 13.05.2016 року є виключно пропозицією досудового врегулювання між сторонами відносин стосовно дострокового розірвання договору, у зв'язку з порушенням його умов іншою стороною у відповідності до ст.651 ЦК України та ст. 188 ГК України, а не односоронньою відмовою від договору, як про це зазначає позивач.

Отже, повідомлення про розірвання договору за вих. №01н-41/18 від 05.01.2017 є саме повідомленням про розірвання договору згідно ст. 188 ГК України і ст. 651 ЦК України, а не повідомленням про припинення договору згідно ст. 849 ГК України.

Частиною. 4 ст. 188 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як зазначалось вище, позивач в обгрунтування позовних вимог про розірвання договору посилається на порушення істотних умов договору, а саме роботи виконано неякісно.

Частинами 2 та 3 ст. 852 Цивільного кодексу України встановлено, що за наявності у роботі істотних недоліків, а також , якщо відступи у роботі є істотними, та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені, замовник має право відмовитися від договору.

Як на доказ порушення істотних умов спірного договору позивач послався на Акт №22/08-1В від 22.08.2016 року відбору зразків продукції, що підлягає випробуванням з протоколами №22/08-1(1) та №22/08-1(2). та Акт №10/10- 2В від 10.10.2016 року відбору зразків продукції, що підлягає випробуванням з протоколами №22/10-2(1) та №10/10-2(2).

При дослідженні вказаних документів, судом встановлено їх неналежність як доказів, оскільки лабораторні дослідження проведені з порушенням вимог ДТСУ БВ2.7.-89-99.

Зокрема, у вказаних вище документах не зазначено на якій саме ділянці дороги відбирали зразки.

Тобто встановити в якому саме місці дороги були відібрані ці зразки, і встановити чи в місцях в яких їх брали, ТОВ "ПБС" проводило якісь роботи чи ні, взагалі не можливо. Таким чином дані документи нічого не підтверджують і нічого не заперечують, оскільки не відомо де саме були взяті проби.

При цьому слід зазначити, що зразки відбирались без участі представника відповідача, про що свідчить відсутність підпису його представника в акті відбору зразків продукції, що є порушенням вимог чинного законодавства.

Разом з тим, слід звернути увагу, що в разі виявлення невідповідності послуг наданих відповідачем вимогам чинного законодавства, позивач мав би офіційно повідомити про це відповідача шляхом направлення претензії.

Натомість позивачем підписано акти здачі-приймання виконаних робіт без зауважень. Крім того, позивачем здійснено оплату всіх виконаних відповідачем робіт, хоча відповідно до умов договору (п.2.2.) позивач не повинен приймати та оплачувати неякісні роботи.

Як підтверджується листом №04-5841/10-04 від 15.11.2016 року, листом від 17.11.2016 року №04-5917/10-04, актом обстеження ділянки від 12.12.2016 року, Актом обстеження від 30.12.2016 року, повідомленням про розірвання Договору від 05.01.2017 року позивачем про наявність такого порушення як неналежна якість асфальту, не зазначено.

Як вбачається із змісту протоколів випробувань №22/10-2(1) та №10/10-2(2) від 15.10.2016 року висновки робились на основі одного зразка (керну), що не відповідає вимогам ДСТУ БВ 2.7.-89- 99 "Матеріали на основі органічних вяжучих для дорожнього і аеродромного будівництва. Методи випробувань".

Згідно п. 4.2. ДСТУ БВ 2.7.-89-99 "Матеріали на основі органічних в'яжучих для дорожнього і аеродромного будівництва. Методи випробувань" : " З вирубки випилюють або вирубують три зразка з пепорушеною структурою для визначення середньої густини, водонасичення, набухання і коефіцієнта ущільнення сумішей у конструктивних шарах дорожнього одягу".

Згідно п. 13.3 ДСТУ "За результат визначення водонасичення приймають округлене до першого десяткового знака середньоарифметичне значення трьох визначень".

Згідно п. 13.2.1 ДСТУ "Водонасичення визначають на зразках циліндричної форми або на зразках-вирубках (кернах). Для сумішей випробування проводять на зразках, використованих для визначення середньої густини за розділом 7".

Аналогічно згідно п. 26.2 ДСТУ "Порядок проведення випробування Зразки-вирубки (керни) і переформовані зразки випробовують за розділом 7". (розділ 26. визначення коефіцієнта ущільнення сумішей у конструктивних шарах дорожнього покриття).

А розділ 7 п.7.3. ДСТУ говорить, що "За результат визначення середньої густини приймають округлене до другого десяткового знака середньоарифметичне значення результатів визначення середньої густини трьох зразків. Якщо розходження між найбільшим і найменшим результатами паралельних визначень перевищують 0,03 г/смЗ, то проводять повторні випробування і обчислюють середньоарифметичне із шести значень".

Таким чином для визначення параметрів водонасичення та визначення коефіцієнту ущільнення сумішей у конструктивних шарах дорожнього покриття треба в кожному місці дослідження брати не менше трьох зразків-вирубків (кернів) а у протоколах випробувань №22/10-2(1) та №10/10-2(2) від 15.10.2016 року висновки робились на основі одного зразка (керну), що не відповідає вимогам ДСТУ БВ 2.7.-89- 99 "Матеріали на основі органічних в'яжучих для дорожнього і аеродромного будівництва. Методи випробувань".

Окрім того, позивач не вимагав повернення коштів по будь-якому із актів здачі-приймання наданих послуг, що були підписані сторонами, як і не вимагав усунення недоліків.

Вище наведені факти також спростовують твердження позивача про застосування до спірних правовідносин норми статті 852 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В порушення вказаної норми позивачем не подано до суду належних доказів, які б підтверджували наявність істотних порушень договору відповідачем і які не можуть бути усунені відповідачем (ч.2 ст.852, ч.3 ст. 858 ЦК України).

З урахуванням наведеного вимога позивача про розірвання договору є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Отже, в позові в частині розірвання договору № 41-05/16 на закупівлю послуг:поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т-14-17 Куровичі-Рогатин на ділянці км 0+000 - км 29+605 Львівської області, від13.05.2016 року слід відмовити

Щодо позовних вимог в частині стягнення 3 745 грн. 15 коп. індексу інфляції за несвоєчасно повернутий аванс, то дані вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як підтверджується матеріалами справи (копія платіжного доручення №52 від 17.10.16) та самим позивачем в судовому засіданні аванс в розмірі 10 000 000 грн. сплачений позивачем 18.10.16.

Згідно п.3.4 Договору № 41-05/16 на закупівлю послуг:поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т-14-17 Куровичі-Рогатин на ділянці км 0+000 - км 29+605 Львівської області від 13.05.2016 року підрядник зобов'язаний використати одержаний аванс протягом одного місяця після одержання авансу.

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Наступним днем, тобто днем початку перебігу місячного строку є 19.10.16, а відповідно місячний термін після отримання авансу спливає 19.11.16.

При цьому 19.11.16 був вихідним днем.

Відповідноі до до ч.5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

В спірному випадку таким першим за ним робочим днем був понеділок 21.11.2016 року.

Тобто строк використання авансу згідно умов договору та вимог ЦК України закінчувався 21.11.16.

Пунктом 3.4 Договору встановлено, що по закінченню місячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.

Повернення невикористаного авансу підрядником здійснено наступного дня після закінчення місячного строку, про що свідчать банківська виписка по рахунку від 22.11.16 (копія долучена до матеріалів справи).

Отже, в частині позовних вимог - стягнення 3 745 грн. 15 коп. індексу інфляції за несвоєчасно повернутий аванс, - слід відмовити.

З урахуванням ст. 49 ГПК України, судові витрати по справі слід залишити за позивачем, у зв"язку з відмовою у позові.

Керуючись ст. ст. 204, 254, 525, 526, 626, 629, 638, 651 Цивільного кодексу України, ст. 188, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 33, 43, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

відмовити в позові Служби автомобільних доріг у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС" про розірвання договору № 41-05/16 на закупівлю послуг: поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення Т-14-17 Куровичі-Рогатин на ділянці км 0+000 - км 29+605 Львівської області, укладений 13.05.2016 року між Службою автомобільних доріг у Львівській області та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПБС" та стягнення інфляційних від несвоєчасно повернутого авансу в сумі 3 754, 15 грн.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.04.17

Суддя Фанда О. М.