ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.03.2017Справа № 910/1563/17

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "МТС Україна", м. Київ

за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Дніпропетровського транспортно-економічного коледжу, м. Дніпро

про стягнення 262529,54 грн та виселення з приміщення

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: юрисконсульт ОСОБА_1, довіреність № 0241/16 від 01.07.2016;

від третьої особи: представник ОСОБА_2, довіреність № 36 від 14.02.2017; представник ОСОБА_3, довіреність № 42 від 20.02.2017.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Дніпропетровської області за виключною підсудністю від господарського суду міста Києва надійшла справа № 910/1563/17 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (позивач) до Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" (відповідач) з вимогами про:

стягнення 720,91 грн збитків у вигляді недоотриманої плати до державного бюджету за договором оренди № 12/02-2806-ОД від 27.12.2006 та 261808,63 грн неустойки на підставі ст. 785 Цивільного кодексу України у зв'язку з неповерненням приміщення після закінчення строку дії вказаного договору оренди;

виселення Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" з приміщення загальною площею 26,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Трудових резервів, 6 та перебуває на балансі Дніпропетровського транспортно-економічного коледжу.

У зв'язку з надходженням справи № 910/1563/17 до господарського суду Дніпропетровської області, її розгляд за результатами розподілу автоматизованою системою документообігу суду у відповідності до вимог ст. 21 Господарського процесуального кодексу України доручено судді Воронько В.Д.

Ухвалою від 15.03.2017 справа прийнята суддею Воронько В.Д. до свого провадження та призначена до розгляду у судовому засіданні на 28.03.2017.

24.03.2017 Дніпропетровський транспортно-економічний коледж звернувся до господарського суду Дніпропетровської області у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору з позовною завою до Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" про стягнення 46697,62 грн, з яких: 2821,74 грн недоотриманих коштів з урахуванням пені за період з 14.09.2011 по 01.12.2015 та 43875,88 грн неустойки за користування майном за час прострочення, заявивши клопотання про заміну його процесуального статусу у справі № 910/1563/17.

Ухвалою від 27.03.2017 суд прийняв позовну заяву Дніпропетровського транспортно-економічного коледжу, як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" про стягнення 46697,62 грн для розгляду у справі № 910/1563/17 та замінив процесуальний статус у цій справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Дніпропетровського транспортно-економічного коледжу на третю особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Під час судового засідання встановлено наступне.

Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду (статті 13, 15 і 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статей 13, 15 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ визначається за предметними і територіальними ознаками. Виняток з цього правила становить виключна підсудність справ (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Зокрема, частиною другою ст. 15 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Однією із заявлених позовних вимог є виселення Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" (м. Київ, вул. Лейпцизька, 15) з приміщення загальною площею 26,7 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Трудових резервів, 6 та перебуває на балансі Дніпропетровського транспортно-економічного коледжу.

Відповідачем по даній справі зазначено Приватне акціонерне товариство "МТС Україна", місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Лейпцизька, 15.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України встановлено виключну підсудність справ господарському суду.

Обґрунтовуючи ухвалу від 27.02.2017 про передачу справи за підсудністю до господарського суду Дніпропетровської області господарський суд м. Києва посилається на ч.3 ст.16 наведеного Кодексу, відповідно до якої справи у спорах про право власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна.

Проте, вказані доводи не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав:

У цивільному праві визначено такі основні цивільно-правові способи захисту речових прав:

-речово-правові ті, що спрямовані на захист речових прав та не пов'язані із якимись конкретними зобов'язаннями, а спрямовані на відновлення належних особі речових прав, або ж усунення перешкод чи сумнівів у використанні цих прав (віндикаційний позов, негаторний позов, позов про визнання права власності, вимога про виключення майна з-під арешту (вилучення майна з опису), визнання недійсним правового акта, що порушує право власності тощо);

-зобов'язально-правові ті, що є певними видами зобов'язань та спрямовані, переважно, не на безпосереднє, а на побічне відновлення речового права, внаслідок виконання певного зобов'язання.

Під віндикаційним позовом слід розуміти вимогу неволодіючого власника чи особи, яка володіла цим майном на законних підставах (титульний володілець), до фактичного володільця про повернення утримуваного ним майна в натурі.

Право на віндикацію належить власникові або титульному володільцеві, який втратив фактичне володіння річчю. Як відповідач виступатиме особа, яка фактично без належних підстав утримує майно. Предметом віндикації є вимога про повернення майна з незаконного володіння. Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з незаконного чужого володіння.

До умов пред'явлення віндикаційного позову належать такі: 1) власник чи титульний володілець не повинен мати можливості здійснювати фактичне володіння над річчю; 2) майно, яке хоче повернути колишній власник чи титульний володілець, збереглося в натурі та перебувало в фактичному володінні іншої особи; 3) майно, яке підлягає віндикації, має бути індивідуально-визначеним; 4) віндикаційний позов має недоговірний характер та спрямований на захист речових прав.

Негаторний позов це вимога власника чи титульного володільця, до третіх осіб, про усунення перешкод у здійсненні повноважень з користування та розпорядження. Негаторний позов можливий лише у разі, якщо власник чи титульний володілець і третя особа не перебувають у зобов'язальних відносинах щодо спірної речі, а також якщо здійснене правопорушення не призвело до припинення суб'єктивного права власності чи іншого речового права.

Таким чином, подання позову про визнання права власності на майно або про витребування майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном може мати місце лише у випадках, коли спірні правовідносини носять недоговірний характер і сторони не перебувають у зобов'язальних правовідносинах.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Передумовою для застосування статті 392 Цивільного кодексу України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Застосування позову про визнання права власності можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов'язальних відносинах.

Права, у тому числі право власності осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України по справі №5011-74/9393-2012 від 23.12.2014 .

Як вбачається з тексту позовної заяви вимогою позову є застосування наслідків припинення дії договору оренди у вигляді виселення відповідача з орендованого приміщення. Тобто, даний спір виник із зобов'язальних правовідносин за договором оренди, який було укладено між

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та Приватним акціонерним товариством "МТС Україна".

Відповідно до п.1.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна"

у вирішенні питань стосовно визначення підвідомчості і підсудності справ зі спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про оренду, господарським судам слід враховувати викладене в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам".

Водночас необхідно виходити з того, що територіальна підсудність господарському суду справ у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів оренди (найму) і у спорах про визнання цих договорів недійсними, а також справи у спорах, що виникають при виконанні цих договорів визначається за правилами статті 15 ГПК; що ж до справ у спорах про право власності на орендоване майно або про витребування цього майна з чужого незаконного володіння чи про усунення перешкод у користуванні майном, відповідачами в яких виступають інші, крім сторін за договором, особи, то вони розглядаються за місцезнаходженням майна (частина третя статті 16 ГПК).

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 104 ГПК України порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо рішення прийнято господарським судом з порушенням правил виключної підсудності.

Отже, розгляд цієї справи та прийняття рішення господарським судом Дніпропетровської області буде у будь-якому випадку незаконним, оскільки справа відноситься до виключної підсудності господарського суду м. Києва.

Частиною 1 ст. 17 ГПК України передбачено, що якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю не пізніше п'яти днів з дня надходження позовної заяви або винесення ухвали про передачу справи.

У зв'язку з наведеним матеріали цієї справи підлягають передачі за підсудністю до господарського суду м. Києва для подальшого розгляду.

Керуючись ст.ст. 15, 17, 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Матеріали справи № 910/1563/17 за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області до Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" (відповідач) з вимогами про:

стягнення 720,91 грн збитків у вигляді недоотриманої плати до державного бюджету за договором оренди № 12/02-2806-ОД від 27.12.2006 та 261808,63 грн неустойки на підставі ст. 785 Цивільного кодексу України у зв'язку з неповерненням приміщення після закінчення строку дії вказаного договору оренди;

виселення Приватного акціонерного товариства "МТС Україна" з приміщення загальною площею 26,7 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Трудових резервів, 6 та перебуває на балансі Дніпропетровського транспортно-економічного коледжу надіслати за територіальною підсудністю до господарського суду м. Києва.

Суддя ОСОБА_4