ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Справа № 915/137/17

Господарський суд Миколаївської області у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі судового засідання Берко О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 01/53-978 від 30.12.2016 року,

від відповідача представник не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго (ідентифікаційний код 23399393),

юридична адреса: 54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40,

поштова адреса: 54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 94,

до Будинкоуправління № 1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва (ідентифікаційний код 22993289),

54025, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 95,

про стягнення грошових коштів у сумі 398 995,89 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Миколаївобленерго звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Будинкоуправління № 1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва про стягнення грошових коштів у сумі 398 995,89 грн., з яких:

- 387 519,55 грн. - борг за активну електричну енергію за договором № 44/3357 про постачання електричної енергії від 03.12.2007 року за період з листопада 2016 року по січень 2017 року включно,

- 7 054,58 грн. пеня,

- 3 667,10 грн. інфляційні втрати,

- 754,66 грн. 3 % річних.

Ухвалою суду від 28.02.2017 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначений на 14.03.2017 року.

Ухвалою суду від 14.03.2017 року розгляд справи відкладений на 28.03.2017 року у звязку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

28.03.2017 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив по суті спору не подав. Ухвали суду від 28.02.2017 року та від 14.03.2017 року, надіслані на адресу відповідача, повернуті поштовою установою до суду з поміткою за не запитом (а.с. 61-63, 70-72).

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 року, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Будинкоуправління № 1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва зареєстровано за адресою: 54025, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 95, суд дійшов висновку про вчинення всіх необхідних дій щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника відповідача.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

03.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія ВАТ ЕК Миколаївобленерго, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Миколаївобленерго (постачальник, позивач), та Будинкоуправлінням № 1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва (споживач, відповідач) укладений договір № 44/3357 про постачання електричної енергії (Договір), відповідно до п. 1 якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору (а.с. 12-20).

Відповідно до п. 9.4 Договору він набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2008 року, а в частині розрахунків до повного їх завершення. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Відповідно до п. 2.1 Договору під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п. п. 2.2.1, 2.2.2 Договору постачальник зобовязався виконувати умови цього договору, постачати споживачу електроенергію в обсягах, визначених цим договором.

Відповідно до п. п. 2.3.1, 2.3.3 Договору відповідач зобовязаний виконувати умови Договору, оплачувати позивачу вартість електричної енергії, а також здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатків № 10 Порядок розрахунків (далі додаток № 10 до Договору) та № 4 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії (далі додаток № 4 до Договору).

Відповідно до п. 1 додатку № 4 до Договору (в редакції додаткової угоди від 19.05.2016 року) сторони домовились, що споживач знімає показання розрахункових засобів обліку щомісячно 25 числа і в цей же день повідомляє про них постачальнику у формі Акту про використану електричну енергію (в оригіналі). (а.с. 27)

Відповідно до п. 1 додатку № 10 до Договору (в редакції додаткової угоди від 19.05.2016 року), розрахунковим періодом вважається період з 25 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. Покази розрахункових засобів обліку відповідно до переліку обєктів споживача і точок комерційного обліку фіксуються споживачем на останній календарний день місяця та оформлюються Актом про використану електричну енергію по наведеному у Додатку № 4 зразку у 2-х примірниках по одному для кожної сторони. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточні рахунки постачальника або дата внесення споживачем готівки в касу постачальника. (а.с. 28-29)

Відповідно до п. 2 додатку № 10 до Договору (в редакції додаткової угоди від 19.05.2016 року), споживач до 05 числа здійснює плановий платіж у сумі вартості 15 % заявленого обсягу споживання електроенергії поточного розрахункового періоду на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, а до 20 числа здійснює плановий платіж у сумі вартості 85 % заявленого обсягу споживання електроенергії поточного розрахункового періоду на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

У випадку співпадання дати оплати з вихідним чи святковим днями, споживач здійснює оплату у найближчий робочий день, що передує вихідному чи святковому дню. В день надання Акту про використану електричну енергію постачальник надає споживачу рахунки за фактично спожиту активну електроенергію і фактичне перетікання реактивної електроенергії за розрахунковий період. Якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться більшим ніж очікуване, різниця між сумою попередньої оплати та вартістю фактично спожитої електроенергії має бути сплачена протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунків за фактично використану у розрахунковому періоді електричну енергію. Якщо сума передоплати перевищує вартість фактично використаної електроенергії, надлишкові кошти зараховуються як оплата наступних платежів.

Відповідно до абз. 1 п. 6.11 ПКЕЕ, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики № 28 від 31.07.1996 року (у редакції постанови Національної комісії регулювання електроенергетики № 910 від 17.10.2005 року) остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що за період з листопада 2016 року по січень 2017 року включно позивач відпустив відповідачу активну електричну енергію на загальну суму 412 912,55 грн., що підтверджується актами про використану електричну енергію (а.с. 47-48, 50-51, 74-75) та виставленими Постачальником рахунками, а саме:

- № 44/3357/11/1 від 28.11.2016 року за листопад 2016 року на загальну суму 138 356,69 грн. (а.с. 49);

- № 44/3357/12/1 від 29.12.2016 року за грудень 2016 року на загальну суму 136 688,03 грн. (а.с. 52);

- № 44/3357/1/1 від 26.01.2017 року за січень 2017 року на загальну суму 137 867,83 грн. (а.с. 73).

Оплату рахунків за вказаний період відповідач здійснив частково в сумі 25 393,00 грн., що підтверджується довідкою про розподіл заборгованості (а.с. 30).

Заборгованість у сумі 387 519,55 грн. (412 912,55 - 25 393,00) за період з листопада 2016 року по січень 2017 року включно залишилась несплаченою.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 276 ГК України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стяганню заборгованість за активну електричну енергію за період з листопада 2016 року по січень 2017 року включно у сумі 387 519,55 грн.

Крім того, за період квітень, червень, серпень, вересень, жовтень 2016 року позивач відпустив відповідачу активну електричну енергію, що підтверджується актами про використану електричну енергію за вказаний період (а.с. 32-33, 35-36, 38-39, 41-42, 44-45) та виставленими постачальником рахунками (а.с. 34, 37, 40, 43, 46). Заборгованість за вказаний період була сплачена відповідачем з порушенням строків.

У звязку із систематичним порушенням відповідачем строків оплати рахунків за спожиту активну електричну енергію, позивачем нарахована відповідачу пеня у сумі 7 054,58 грн., а також 3 % річних у сумі 754,66 грн. та інфляційні втрати у сумі 3 667,10 грн.

Детальні розрахунки пені, 3 % річних та інфляційних втрат наявні у матеріалах справи (а.с. 53-57).

Відповідно до п. 7 додатку № 10 до Договору (в редакції додаткової угоди від 19.05.2016 року) та п. 4.2.1 Договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним Додатком платежів, постачальник електричної енергії проводить нарахування споживачу пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, за кожний день прострочення платежу та 3 % річних від простроченої суми.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок пені за період з 25.10.2016 року по 25.12.2016 року в сумі 7 054,58 грн. здійснений арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору. Нарахування здійснено позивачем по кожному окремому зобовязанню, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, та в межах шестимісячного строку. Період нарахування визначений позивачем вірно.

Розрахунок 3 % річних за період з 25.10.2016 року по 25.12.2016 року в сумі 754,66 грн. та інфляційних втрат з жовтня по грудень 2016 року в сумі 3 667,10 грн. також здійснений арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору. Нарахування здійснено позивачем по кожному окремому зобовязанню, період нарахування визначений позивачем вірно.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими.

Суд вважає за можливе зменшити розмір пені, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення пені зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що прострочення оплати відповідачем обумовлено невчасною сплатою платежів за використану електроенергію населенням (кінцевими споживачами), що позивачем не надано суду доказів понесення ним збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань за Договором (залучення кредитних коштів зі сплатою процентів тощо) або погіршення матеріального стану підприємства саме у звязку з порушенням відповідачем умов Договору; нарахування та стягнення з відповідача 3% річних та збитків від інфляції у значній мірі компенсує позивачу негативні наслідки, повязані з порушенням відповідачем умов Договору, стягнення ж з відповідача пені у повному обсязі, на думку суду, не є співрозмірним з можливими негативними наслідками від порушення відповідачем зобовязання, суд вважає за можливе зменшити розмір належної до стягнення пені до 3 527,29 грн., тобто позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір у сумі 5 984,94 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

При цьому, судом враховано, що відповідно до абз. 4 п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.11 року Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Будинкоуправління № 1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва (54025, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 95, ідентифікаційний код 22993289) на користь Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго (юридична адреса: 54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40, поштова адреса: 54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 94, на поточний рахунок із спеціальним режимом використання № 53 в ОПЕРВ ОУ Ощадбанку м. Миколаїв, МФО 326461, код 24789699) борг за активну електричну енергію за період з листопада 2016 року по січень 2017 року включно в сумі 387 519,55 грн. (триста вісімдесят сім тисяч пятсот девятнадцять грн. 55 коп.)

3. Стягнути з Будинкоуправління № 1 Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва (54025, м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 95, ідентифікаційний код 22993289) на користь Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго (юридична адреса: 54017, м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40, поштова адреса: 54055, м. Миколаїв, вул. Погранична, 94, на поточний рахунок № 8001 у МФ КБ Приватбанк, МФО 326610, код 24789699):

- 3 527,29 грн. (три тисячі пятсот двадцять сім грн. 29 коп.) пені,

- 3 667,10 грн. (три тисячі шістсот шістдесят сім грн. 10 коп.) інфляційних втрат,

- 754,66 грн. (сімсот пятдесят чотири грн. 66 коп.) 3 % річних,

- 5 984,94 грн. (пять тисяч девятсот вісімдесят чотири грн. 94 коп.) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги до канцелярії господарського суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення судом вступної та резолютивної частин рішення з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складений 03.04.2017 року.

Суддя В.О. Корицька