РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2017Справа №910/4003/16
За позовом Дочірнього підприємства "Донецький облавтодор "ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України"

До Публічного акціонерного товариства "УКРІНКОМ»"

Про стягнення 350 154,21 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

Від позивача Лещенко Н.С., довіреність №75 від 18.01.2017

Поливанов Л.М.. довіреність № 100 від 16.02.2017

Від відповідача Лащенко В.Д., довіреність 3 57/02 від 18.01.2017

Суть спору:

Дочірнє підприємство "Донецький облавтодор "ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (далі -позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" (далі - відповідач) про стягнення 350 154,21 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 5001 від 29.09.2010р.

Ухвалою суду від 10.03.2016р. порушено провадження у справі № 910/4003/16 та призначено розгляд на 01.04.2016 р.

01.04.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд відкласти судовий розгляд справи.

Представник відповідача проти позову заперечив, підтримав клопотання позивача про відкладення судового розгляду справи та надав суду документи по справі.

Суд задовольнив клопотання сторін та відклав судовий розгляд справи на 25.04.2016р.

25.04.2016р. позивач подав через канцелярію суду пояснення по справі.

25.04.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав процесуальні документи, якими підтверджується факт віднесення банку відповідача до категорії неплатоспроможних та введення тимчасової адміністрації.

Представник відповідача проти позову заперечив, повідомив суд про те, що не дивлячись на вказані процесуальні документи, банк розпочав процедуру ліквідацію.

Суд відклав судовий розгляд справи на 27.05.2016р.

10.05.2016р. позивач подав через відділ діловодства суду документи по справі та пояснення по суті.

27.05.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечив.

Суд вирішив зупинити провадження у справі до закінчення розгляду справи № 826/1162/16 Вищим адміністративним судом України, оскільки у вказаному позовному провадженні розглядається питання правомірності віднесення банку відповідача до категорії неплатоспроможних.

Ухвалою суду від 27.05.2016 зупинено провадження у справі.

28.11.2016 відділом діловодства суду від представника позивача отримано лист-повідомлення, про те що обставини які зумовили зупинення провадження у справі усунуто, в зв'язку із чим позивач просив суд поновити провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Ухвалою суду від 30.01.2017 поновлено провадження у справі № 910/4003/16 та призначено до розгляду на 20.02.2017.

06.02.2017 відділом діловодства суду представника позивача отримано клопотання про поновлення провадження у справі.

15.02.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

20.02.2017 відділом діловодства суду від представника відповідача отримано додаткові пояснення на позовну заяву.

В судове засідання 20.02.2017 представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 20.02.2017 представник відповідача з'явився, заперечив проти позовних вимог та усно заявив клопотання про зміну назви відповідача.

Ухвалою суду від 20.02.2017 відкладено розгляд справи на 13.03.2017 та змінено назву відповідача Публічне акціонерне товариство "Український Інноваційний Банк" на Публічне акціонерне товариство "УКРІНКОМ".

13.03.2017 відділом діловодства суду від представника позивача отримано додаткові пояснення у справі.

В судове засідання 13.03.2017 представник позивача з'явився, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 13.03.2017 представник відповідача з'явився, надав суду усні пояснення у справі, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 13.03.2017 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

29.09.2010між позивачем, як клієнтом та відповідачем як Банком, було укладено Договір банківського рахунку №5001.

Відповідно розділу 1 Договору сторони узгодили предмет Договору, а саме:

1.1. За цим договором Банк відкриває Клієнту рахунок та зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок № 5001, в національній валюті України/іноземній валюті (непотрібне викреслити), а також на інші поточні рахунки, відкриті згідно з заявою Клієнта встановленої Національним банком України форми, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

1.2. Банк зобов'язаний вчиняти для Клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду нормативно-правовими актами та цим договором, а Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта згідно Тарифів банку, які встановлюються Банком.

1.3. Платежі з рахунків Клієнта Банк здійснює в межах залишків коштів на цих рахунках на початок операційного дня. Банк має право здійснювати платежі з рахунків з урахуванням сум, що надходять на рахунки Клієнта протягом операційного часу.

1.4. Банк має право здійснювати на підставі цього договору договірне списання коштів з рахунку Клієнта, шляхом оформлення меморіального ордеру, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначивши реквізити договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання (зокрема на оплату послуг Банку, згідно Тарифів банку). Зміна Тарифів банку здійснюється за ініціативою Банку в порядку, передбаченому цим Договором.

Банк має право здійснювати з рахунків Клієнта договірне списання коштів при настанні строків платежу по будь-яким договорам, що укладені між Банком та Клієнтом шляхом оформлення меморіального ордеру, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначивши реквізити договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання

Пунктом 1 Договору від 27.09.2013р. про внесення змін та доповнень №1/2013 до Договору банківського рахунку №5001 від 29.09.2010р. були внесені зміни до п.1.1. Договору і номер рахунку 5001 змінений на 0068.

Між позивачем і відповідачем був укладений Додатковий договір до Договору банківського рахунку про обслуговування за допомогою системи «Клиєнт-банк» від 09.12.2010р. (надалі - Договір №2) п.1.1. і 1.2. відповідно, визначено наступне: банк зобов'язується забезпечити оперативне ведення Клієнтом (тобто Підприємством) своїх рахунків у Банку та обмін технологічною інформацією за допомогою системи «Клієнт- банк». Під час здійснення розрахунків за допомогою системи «Клієн-банк» застосовуються електронні розрахункові документи. Сторони визнають юридичну чинність електронних розрахункових документів, авторизованих за рахунок використання електронних цифрових підписів посадових осіб Клієнта, нарівні з юридичною чинністю відповідних платіжних документів на паперовій основі, оформлених відповідно до діючими в практиці безготівкових розрахунків правилами.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним через «Клієнт-банк» були направлені платіжні доручення №4028 від 09.09.2015р., №4029 від 09.10.2015р., №4031 від 09.10.2015р., №4032 від 09.10.2015р., №4033 від 09.10.2015р., які банком були прийняті до виконання, але не виконані. Таким чином, на виконання умов зазначених Договорів на поточному рахунку позивача у Банку знаходилися кошти і за твердженням позивача наразі знаходяться 307 046,22 грн., якими він не маємо змоги скористатися.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між сторонами згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України (далі - ГК України) як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Частиною першою ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 341 ГК України, розрахункові операції банків спрямовані на забезпечення взаємних розрахунків між учасниками господарських відносин, а також інших розрахунків у фінансовій сфері. Установи банків забезпечують розрахунки відповідно до законодавства та вимог клієнта, на умовах договору на розрахункове обслуговування.

Статтею 1066 ЦК України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частинами 1 ст.1068 ЦК України визначено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно ст. 8.1. Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідачем не надано належних доказів, що у нього було відсутні можливості виконати платіжні вимоги позивача.

Враховуючи вище зазначене суд задовольняє вимогу позивача в частині стягнення із відповідача основної заборгованості в розмірі 307 046,22 грн.

Крім суми основної заборгованості позивач просить стягнути із відповідача пеню в розмірі 35924,41 грн., 3% річних в розмірі 2950,28 грн., інфляційні втрати в розмірі 4233,30 грн. за неналежне виконання зобов'язань за Договором.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» відповідальність банків при здійсненні переказу. У разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Згідно розрахунку позивача сума пені за неналежне виконання зобов'язання за Договором становить 35924,41 грн. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи.

У зв'язку з вищевикладеним, вимоги позивача в частині стягнення пені в сумі 35924,41 грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов'язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних з простроченої суми та інфляційних, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 2950,28 грн. - 3% річних та 4233,30 інфляційних втрат, підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «УКРІНКОМ» (04053, м. Київ, вул.. Смирнова-Ласточкіна, 10 а, ідентифікаційний номер 05839888) на користь Дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (85302, Донецька область, м. Покровськ, вул. Захисників України 2, ідентифікаційний номер 32001618) основну заборгованість в розмірі 307046 (триста сім тисяч сорок шість) грн. 22 коп., пеню в розмірі 35924 (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот двадцять чотири) грн. 41 коп., 3% річних в розмірі 2950 (дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят) грн. 28 коп., інфляційні втрати в розмірі 4233 (чотири тисяч двісті тридцять три) грн., судовий збір в розмірі 12899 (дванадцять тисяч вісімсот дев'яносто дев'ять) грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання повного рішення 21.03.2017

Суддя Мельник В.І.