Господарський суд Чернігівської області
=================================================================================================================================================================

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 березня 2017 року Справа № 927/188/17

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Цимбал-Нарожної М.П., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Насіння

01133, вул. Предславинська,34-Б, м.Київ;

поштова адреса: 03141, вул. Клінічна,б.25, м.Київ;

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю Ей ОСОБА_1 Україна

15521, вул.Чернігівська,54, с.Петрушин, Чернігівський р-н;

про стягнення 856726,52грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 7Д-32 від 14.09.2015 - представник;

від відповідача: не прибув;

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Насіння звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Ей ОСОБА_1 Україна про стягнення 676220,50 грн. основної заборгованості, 36232,74 грн. пені, 126791,34 грн. штрафу, 3890,58 грн. 3% річних та 13591,36 грн. інфляційних відповідно до договору № 2-2202/пр1021х від 22.02.2016 на поставку засобів захисту рослин в асортименті.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором №2-2202/пр1021х від 22.02.2016 щодо оплати заборгованості в сумі 676220,50 грн..

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 16.02.2017 порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 06.03.2017, після чого розгляд справи відкладався 20.03.2017.

Суд перейшов до розгляду спору по суті в судовому засіданні 30.03.2017.

Від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог в частині 3% річних, в якій позивач зазначає, що ним здійснено перерахунок річних та просить суд зменшити розмір річних, нарахованих за період з 02.12.2016 по 09.02.2017 до 3886,03грн..

Відповідно до ст.22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи положення ст.22 ГПК України, суд приймає заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення 3% річних до 3886,03грн. і розглядає справу виходячи з суми позову в 856 721,97грн.

До початку судового засідання до суду надійшла спільна заява про розстрочку виконання рішення. Вказана заява підписана директором позивача та відповідача. В поданій заяві відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі та для недопущення повного блокування роботи відповідача сторони просять розстрочити виконання рішення суду відповідно графіку: 200000,00грн. та 12850,90грн. судового збору - до 15 квітня 2017року; 476220,50грн. основного боргу та 47622,05грн. штрафу - до 20 вересня 2017року; 36232,74грн. пені, 79169,29грн. штрафу, 3886,03грн. 3% річних та 13591,36грн. інфляційних до 31 грудня 2017року.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача та дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

22.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Насіння (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ей ОСОБА_1 Україна» укладено договір №2-2202/пр1021х (далі Договір).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно п. 1.1. Договору, Продавець зобовязується в строки, визначені договором, передати у власність Покупця (поставити) Товар, а Покупець зобовязується прийняти товар та оплатити його вартість. Найменування товару: визначене в Додатках до цього Договору, які складають його невідємну частину.

За юридичною природою вказаний договір є договором поставки.

Відповідно до п.2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 2.1. Договору, розгорнутий асортимент та кількість Товару, що постачається, визначаються у Додатках до нього Договору.

Відповідно до Додатку №1 до Договору сторони визначили асортимент та кількість товару.

Пунктом 5.1. Договору визначено, що ціна за одиницю Товару кожного найменування в національній валюті наводиться у Додатках до цього Договору. Загальна вартість Товару з ПДВ визначається шляхом складання вартості окремих партій Товару, визначених у Додатках до цього Договору. Сторони, крім встановлення ціни та загальної вартості Товару в гривні, додатково визначають грошовий еквівалент ціни та загальної вартості Товару в іноземній валюті, використовуючи середньозважений курс продажу відповідної іноземної валюти на міжбанківському валютного ринку за даними сайту http://minfin.com.ua/currency/mb/. Сторони погодили, що для обрахування такого грошового еквіваленту в іноземній валюті використовують курс продажу відповідної іноземної валюти, що склався на час закриття торгової сесії в банківський день, що передує даті оформлення відповідного Додатку до Договору. За згодою Сторін у Додатку (Додатках) до Договору грошовий еквівалент ціни та загальної вартості Товару в іноземній валюті може бути обрахований з використанням курсу продажу іноземної валюти, відмінного від середньозваженого курсу продажу відповідної іноземної валюти на міжбанківському валютного ринку за даними сайту http://minfin.com.ua/currency/mb/.

Так, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 845275,62грн, що підтверджується видатковими накладними: №Н-ВХ-0404-143 від 04.04.2016 на суму 323242,31грн., №Н-ВХ-0704-015 від 07.04.2016 на суму 107160,60грн., № Н-ВХ-1804-039 від 18.04.2016 на суму 414872,71грн..

Факт отримання товару на суму 845275,62грн належним чином доведений, підтверджується матеріалами справи та не заперечений відповідачем.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, крім випадку, коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 2 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідності до п.6.1. Договору, загальна вартість Товару повинна бути сплачена Покупцем у строк, встановлений в Додатках до цього Договору.

Відповідно до Додатку №1 до Договору встановлено, що загальна вартість товару сплачується Покупцем у наступні строки: 20% загальної вартості в строк до 10.08.2016, 80% загальної вартості в строк до 01.12.2016.

Однак, станом на час порушення провадження у справі відповідач зобовязання перед позивачем не виконав, що є порушенням ст. ст. 525, 692 ЦК України і ст.193 ГК України.

Відповідач частково сплатив заборгованість перед позивачем, що підтверджується банківською випискою від 10.08.2016 на суму 169055,12грн..

Станом на час подання позову заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар не сплачена та становить 676220,50грн..

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що факт наявності основного боргу у відповідача перед позивачем в сумі 676220,50грн. належним чином доведений, документально підтверджений, а відтак, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 676220,50грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.3 статті 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно статті 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.11.2. Договору, за порушення строків виконання зобовязань за цим договором Сторона, яка допустила прострочку, сплачує другій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, нарахованої на суму простроченого зобовязання за кожен день прострочки.

Позивачем заявлено до стягнення пеню за період з 02.12.2016 по 09.02.2017 в сумі 36232,74грн.

За перерахунком суду пеня за період 02.12.2016 по 09.02.2017 становить 36269,59грн..

Оскільки позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 36232,74грн., отже такі вимоги підлягають задоволенню та стягненню на користь позивача.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.11.2. Договору, в разі ухилення від оплати вартості товару понад 15 календарних днів Покупець, крім пені, сплачує Продавцеві штраф в розмірі 15% загальної вартості товару.

Позивачем заявлено до стягнення штраф у розмірі 15% від загальної вартості товару в сумі 126791,34грн..

Аналізуючи вищевказану норму, суд приходить до висновку, що штраф та пеня є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, а отже у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Така позиція суду не суперечить ст. 61 Конституції України та відображається у висновках зроблених Верховним судом України у постановах №3-24гс12 від 27.04.2012, №6-116цс13 від 06.11.2013, №3-88гс11 від 09.04.2012.

Нарахування штрафу в сумі 126791,34грн. відповідає вимогам норм матеріального права та умов Договору та підлягає задоволенню і стягненню на користь позивача.

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, просить, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, стягнути з відповідача 3% річних за період з 02.12.2016 по 09.02.2017 в сумі 3886,03грн. та інфляційні за період з 02.12.2016 по 09.02.2017 в сумі 13591,36грн.

За перерахунком суду 3% річних за період з 02.12.2016 по 09.02.2017 складають 3886,03грн., інфляційні за період з 02.12.2016 по 09.02.2017 складають 13591,36грн., нарахування яких відповідає вимогам норм матеріального права та умов Договору та підлягає задоволенню і стягненню на користь позивача.

Стосовно зави сторін щодо розстрочки виконання рішення суду, суд зазначає наступне:

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Спільна заява сторін про розстрочку виконання рішення суду підписана директорами позивача та відповідача та скріплена печатками. Разом з заявою про розстрочку виконання рішення суду відповідачем подано меморандум про врегулювання заборгованості від 29.03.2017, що також підписаний керівниками позивача та відповідача та скріплений печатками.

Представник позивача в судовому засіданні проти розстрочення виконання рішення суду не заперечив.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість розстрочити виконання рішення з оплатою суми заборгованості наступним чином: 200000,00грн. та 12850,90грн. судового збору - до 15 квітня 2017року; 476220,50грн. основного боргу та 47622,05грн. штрафу - до 20 вересня 2017року; 36232,74грн. пені, 79169,29грн. штрафу, 3886,03грн. 3% річних та 13591,36грн. інфляційних до 31 грудня 2017року.

Частиною 6 ст. 84 ГПК України передбачено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно ст.49 ГПК України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року № 3674-VI, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 12850,90грн. судового збору.

Керуючись ст.49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Ей ОСОБА_1 Україна ( 15521, вул.Чернігівська,54, с.Петрушин, Чернігівський р-н, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Насіння (01133, вул. Предславинська,34-Б, м.Київ; поштова адреса: 03141, вул. Клінічна,б.25, м.Київ, р/р 0792 в АТ «Прокредит Банк», МФО 320984, ) 676220,50грн. основної заборгованості, 36232,74грн. пені, 126791,34грн. штрафу, 3886,03грн. 3% річних, 13591,36грн. інфляційних, а всього 856721,97грн., а також 12850,90грн. судового збору.

3. Розстрочити виконання рішення з оплатою суми заборгованості наступним чином: 200000,00грн. та 12850,90грн. судового збору - до 15 квітня 2017року; 476220,50грн. основного боргу та 47622,05грн. штрафу - до 20 вересня 2017року; 36232,74грн. пені, 79169,29грн. штрафу, 3886,03грн. 3% річних та 13591,36грн. інфляційних до 31 грудня 2017року.

4. Після набрання судовим рішенням законної сили видати накази.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна

Повний текст рішення підписано 03 квітня 2017 року.

Суддя М.П. Цимбал-Нарожна