ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 рокуСправа № 912/257/15-г
Господарський суд Кіровоградської області в складі колегії суддів: Тимошевської В.В. - головуючого, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/257/15-г

за позовом: Дочірнього підприємства "Завод залізобетонних виробів" Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроенергобудпром", м. Світловодськ, Кіровоградська область

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Світловодський завод "Спецзалізобетон", м. Світловодськ, Кіровоградська область

про стягнення 848 264,91 грн

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_3, довіреність № б/н від 11.10.16;

від відповідача - ОСОБА_4, довіреність № б/н від 11.02.15; ОСОБА_5, довіреність № б/н від 24.01.17.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дочірнє підприємство "Завод залізобетонних виробів" товариства з додатковою відповідальністю "Об'єднання Дніпроенергобудпром" (далі - ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ Об'єднання Дніпроенергобудпром", позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з публічного акціонерного товариства "Світловодський завод "Спецзалізобетон" (далі - ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон", відповідач) заборгованості за договором перевезення вантажу від 20.06.2014 № 32 в сумі 848 264,91 грн, з якої: 680 450,20 грн основного боргу та 167 814,71 грн штрафних санкцій, інфляційних нарахувань та відсотків, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду від 26.01.2015 подану позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 912/257/15-г.

Відповідач позовні вимоги згідно відзиву від 17.02.2015 та доповнення до відзиву від 16.03.2015 заперечив повністю з тих підстав, що договір перевезення вантажу від 20.06.2014 № 32 підписано зі сторони ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" особою ОСОБА_6, який на час підписання такого договору не був призначений на посаду керівника підприємства; відповідач не надавав жодної заявки на здійснення перевезень; ціни на вантажні автомобільні перевезення, які вказані в актах приймання-передачі виконаних послуг явно завищені; документи виготовлені під час коли в.о. голови правління ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" був ОСОБА_6, який є сином директора ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ Об'єднання Дніпроенергобудпром" ОСОБА_7, а транспортні засоби, які перелічені в товарно-транспортних накладних, належать на праві власності матері ОСОБА_6 - ОСОБА_8; за деякими рахунками-фактурами позивачем пропущено шестимісячний строк для пред'явлення перевізником позовів до вантажовідправників, що встановлений п. 5 ст. 317 Господарського кодексу України; договори оренди вантажних автомобілів, які укладав позивач для здійснення перевезень, нотаріально не посвідчені та всі інші договори оренди є підробленими; відповідач не має жодного відношення до перевезень згідно товарно-транспортних накладних, товаровідправником по яким є ПП Торговий дім "Спецбетон", а вантажоодержувачем ПАТ "Київобленерго"; відповідач не направляв жодного замовлення на перевезення товарів згідно товарно-транспортних накладних, де вантажовідправником зазначено ТОВ "Світловодське кар'єроуправління" (том І а.с. 107-114). Також відповідачем заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи № 912/258/15-г (том І а.с. 105-106).

Ухвалою господарського суду від 27.03.2015 провадження у справі №912/257/15-г зупинено до розгляду господарським судом Кіровоградської області пов'язаної з нею справи № 912/258/15-г.

Ухвалою від 29.12.2016 провадження у справі поновлено.

Згідно ухвал від 06.01.2017 розгляд справи здійснюється колегією у складі трьох суддів.

Після поновлення провадження у справі позивачем позовні вимоги підтримано повністю та повідомлено про зміну найменування позивача з ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ Об'єднання Дніпроенергобудпром" на Дочірнє підприємство "Завод залізобетонних виробів" Товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднання Дніпроенергобудпром" (том ІІІ а.с. 152-153).

Відповідач згідно наданих до господарського суду пояснень 14.02.2017 заперечив позовні вимоги на підставах, викладених у відзиві на позов (том ІІІ а.с. 181-184)

В поясненнях від 14.03.2017 відповідач підтвердив наявність правовідносин з ТОВ "Вікант" щодо поставки металопрокату та факт надання позивачем послуг з перевезення товарів від відповідача до ПАТ "Миколаївобленерго" та від ДП "УПП УЗ" Крюківське кар'єроуправління до відповідача за відповідними товарно-транспортними накладними та Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) (том ІV а.с. 107).

В судовому засіданні 16.02.2017 господарський суд перейшов до розгляду справи по суті та заслухав пояснення представників сторін; представником позивача позовні вимоги підтримано, представниками відповідача заперечена проти задоволення позову частково.

При розгляді справи господарський суд враховує, що правильним найменування позивача є Дочірнє підприємство "Завод залізобетонних виробів" Товариства з обмеженою відповідальністю "Об'єднання Дніпроенергобудпром" (далі - ДП "Завод залізобетонних виробів" ТОВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром") (том ІІІ а.с. 154-162).

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, які наведено в обґрунтування підстав позову та заперечень проти позовних вимог, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач повідомляє про укладення з ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" договору перевезення вантажу № 32 від 20.06.2014, за умовами якого ДП "Завод залізобетонних виробів" ТОВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром" (Виконавець) зобов'язався в порядку та на умовах, визначених вказаним Договором, виконати за плату послуги з перевезення вантажу ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" (Замовник), а Замовник зобов'язався сплатити за надані послуги (том І а.с. 33).

Відповідач заперечує дійсність вказаного договору, зазначаючи про те, що договір підписано зі сторони ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" особою ОСОБА_6, який на дату підписання такого договору не був призначений на посаду в.о. голови правління ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" та, відповідно не мав жодних повноважень укладати договори від імені ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон".

При досліджені обставин щодо укладення договору перевезення вантажу № 32 від 20.06.2014 господарський суд враховує наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

За положеннями ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України в редакції, яка відповідає даті договору перевезення вантажу № 32 від 20.06.2014, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

З наданого до матеріалів справи примірника договору перевезення вантажу № 32 від 20.06.2014 вбачається, що даний договір підписано зі сторони ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" ОСОБА_6, як в.о. голови правління, та даний підпис скріплено печаткою підприємства.

Статутом ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" в редакції від 28.04.2011 передбачено, що голова правління має право, зокрема, представляти без довіреності інтереси товариства та вчиняти від його імені юридичні дії в межах компетенції, визначеної цим статутом (п. 8.3.4.6. статуту).

Згідно статуту голова правління обирається і звільняється від виконання повноважень наглядовою радою товариства (п. 8.3.4.2. статуту). Голова правління укладає контракт із наглядовою радою товариства, що підписується головою наглядової ради товариства (п. 8.3.4.3.).

Як вбачається з наданих до справи доказів, рішенням наглядової ради ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон", оформленого протоколом № 2 від 20.06.2014, вирішено звільнити з посади Голови правління ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" ОСОБА_9 за власним бажанням та рішенням, оформленого протоколом № 3 від 20.06.2014 обрано тимчасово виконуючим обов'язки голови правління ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" ОСОБА_6 строком на 1 рік (том І а.с. 115, том ІІІ а.с. 65).

Контракт з ОСОБА_6 укладено наглядовою радою ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" 25.06.2014 (том ІV а.с. 108-114). Даним трудовим контрактом визначено, що термін його дії з 25 червня 2014 року до 25 червня 2015 року включно.

Таким чином, виходячи з того, що за умовами статуту ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" необхідними документами для призначення голови правління є рішення наглядової ради та укладення контракту, господарський суд дійшов висновку, що особа ОСОБА_6 фактично набула повноважень в.о. голови правління з дати укладення контракту, а саме з 25.06.2014.

Про вказане також свідчать наступні обставини.

24.06.2014 ОСОБА_9 подано технічному директору заяву ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" про звільнення з посади голови правління та 24.06.2014 технічним директором прийнято наказ № 15 к/тр про звільнення даної особи з 24.06.2014 (том І а.с. 139, 143).

25.06.2014 ОСОБА_6 подано заяву про прийняття його на роботу на посаду голови правління ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" з 25.06.2014 (том І а.с. 140). 25.06.2014 технічним директором ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" видано наказ № 16а к/тр про прийняття ОСОБА_6 25.06.2014 на роботу на посаду в.о. голови правління ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" (том І а.с. 141).

Таким чином, за названими вище документами ОСОБА_6 був зарахований на посаду та фактично приступив до виконання обов'язків в.о. голови правління ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" з 25.06.2014.

Таким чином, станом на дату підписання договору перевезення вантажу № 32, яка зазначена в даному договорі - 20.06.2014, ОСОБА_6 не являвся в.о. головою правління ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" та взагалі не являвся будь-якою посадовою особою ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон". При цьому господарський суд враховує, що наданий до матеріалів справи примірник договору перевезення вантажу № 32 від 20.06.2014 не містить будь-яких інших дат підписання такого договору крім дати, яка зазначена в преамбулі договору. Про те, що договір було підписано саме 20.06.2014, а не в іншу дату, повідомляє також позивач по змісту своєї позовної заяви.

Виходячи з положень ст. ст. 2, 80, 91, 92 Цивільного кодексу України, юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю. Особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обовязків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України).

З підстав викладеного, враховуючи, що ОСОБА_6 на час підписання договору перевезення вантажу № 32 від 20.06.2014 не був зарахований на посаду в.о. голови правління ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" та взагалі не являвся працівником ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон", господарський суд дійшов висновку, що зазначений договір не є укладеним зі сторони ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон", оскільки не підписаний такою юридичною особою.

Скріплення підпису ОСОБА_6 печаткою ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" не свідчить про укладення договору, оскільки печатка ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" не змінювалась, а тому її фактичне використання можливо протягом будь-якого періоду діяльності відповідної посадової особи. Крім того, за положеннями ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Отже визначальним при укладенні договору є факт його підписання сторонами.

Також господарський суд вважає, що наявні у справі докази не підтверджують обставини виконання сторонами саме договору перевезення вантажу № 32 від 20.06.2014, оскільки надані позивачем докази на підтвердження надання послуг з перевезення вантажу (рахунки-фактури, ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортні накладні) не містять жодного посилання на договір перевезення вантажу № 32 від 20.06.2014.

Разом з цим господарський суд враховує, що правила ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України допускають укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 2 ст. 307 Господарського кодексу України унормовано, що договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Аналогічні положення містяться в частині 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до Статуту автомобільного транспорту УРСР, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 27.06.1969 N 401 та який є чинним на теперішній час (надалі - Статут) та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 N 363 (надалі - Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом), товарно-транспортні накладні (далі - ТТН) є основними транспортними документами, які визначають взаємовідносини між вантажовідправниками, вантажоодержувачами та автотранспортними підприємствами і організаціями. ТТН - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Позивач, зазначаючи про надання послуг перевезення, посилається на оформлення ТТН та складення між сторонами ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Оцінюючи надані докази, господарський суд встановив наступне.

Згідно ТТН № НОМЕР_1 від 20.06.2014, № НОМЕР_2 від 23.06.2014; № НОМЕР_3 від 26.06.2014; № НОМЕР_4 від 26.06.2014; № НОМЕР_5 від 26.06.2014; № НОМЕР_6 від 30.06.2014; № НОМЕР_7 від 30.06.2014; № НОМЕР_8 від 03.07.2014; № НОМЕР_9 від 04.07.2014; № НОМЕР_10 від 04.07.2014; № НОМЕР_11 від 04.07.2014; № НОМЕР_12 від 26.06.2014; № НОМЕР_13 від 10.07.2014; № НОМЕР_14 від 28.07.2014; № НОМЕР_10 від 31.07.2014; № НОМЕР_15 від 10.07.2014 (том ІІ а.с. 5-9, 11-12, 18-23, 29-31) зазначено:

автомобільний перевізник - ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром", тобто позивач;

замовник - ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон", тобто відповідач;

вантажовідправник - ПП "Торговий дім "Спецбетон";

вантажоодержувач - ПАТ "Київобленерго".

Вказані ТТН містять підписи та печатки вантажовідправника, автомобільного перевізника та вантажоодержувача. Відповідач отримання послуг перевезення згідно наведених ТТН заперечив та повідомив, що ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" не має жодного відношення до вказаних перевезень.

Відповідно до наданої господарському суду за запитом останнього інформації ПАТ "Київобленерго" (вантажоодержувач) повідомлено, що за наведеними вище ТТН ними було отримано товар по договору поставки № НОМЕР_16 від 15.10.2013, укладеного з ПП "Торговий дім "Спецбетон" (вантажовідправник) (том ІІІ а.с. 95-149). За вказаним договором поставки ПАТ "Київобленерго" (Покупець) купувало продукцію в ПП "Торговий дім "Спецбетон" (Постачальник). Пунктом 2.3. названого договору передбачено, що поставка продукції здійснюється Постачальником окремими партіями згідно окремих замовлень Покупця.

За визначенням, що містяться у ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", юридична або фізична особа, що замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів є замовником транспортних послуг, а послуга з перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату є послугою з перевезення.

Пунктом 11.4 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом передбачено, що товарно-транспортна накладна на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписується замовником (вантажовідправником), що засвідчується його підписом і при необхідності печаткою (штампом). Відповідно до пункту 3.2 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом договір про перевезення вантажів може укладатися перевізником із посередницьким підприємством.

Виходячи з викладеного та враховуючи, що перевезення вантажу згідно наведених вище ТТН здійснювалось з метою виконання договору поставки, укладеного між ПАТ "Київобленерго" (Покупець) та ПП "Торговий дім "Спецбетон" (Постачальник), за умовами якого поставка товару здійснюється Постачальником, слід допустити, що такий Постачальник у разі замовлення послуги перевезення вантажу має укласти відповідний договір з перевізником, а вже такий перевізник може замовляти відповідне перевезення з іншими особами-перевізниками.

Між тим, ПП "Торговий дім "Спецбетон" на запит господарського суду щодо надання інформації про наявність правовідносин з перевезення вантажу для доставки товару згідно договору поставки № НОМЕР_16 від 15.10.2013 (ухвала від 16.02.2017) повідомив господарський суд про відсутність правовідносин з організації перевезень вантажу з ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" (лист від 14.03.2017 № 27) (том ІV а.с. 119). Надані позивачем за супровідним листом від 27.03.2017 документи не підтверджують наявність таких правовідносин між ПП "Торговий дім "Спецбетон" та ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон".

Відповідач отримання послуг перевезення згідно наведених ТТН заперечив та повідомив, що ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" не має жодного відношення до вказаних перевезень.

На підставі викладеного господарський суд дійшов висновку про не підтвердження фактичного надання позивачем відповідачеві послуг з перевезення вантажу за наведеним вище ТТН.

ОСОБА_11 здачі-прийняття робіт (надання послуг) а саме: № ОУ-000183 від 22.06.2014, № ОУ-000184 від 23.06.2014, № ОУ-000185 від 26.06.2014, № ОУ-000187 від 30.06.2014, № ОУ-000191 від 03.07.2014, № ОУ-000204 від 09.07.2014, № ОУ-000210 від 10.07.2014, № ОУ-000223 від 28.07.2014, № ОУ-000247 від 31.07.2014, які, як повідомляє, позивач складено відповідно до ТТН, не приймаються господарським судом як належні та достатні докази на підтвердження надання послуг з перевезення, оскільки за наведеними вище нормами законодавства укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа, яким є ТТН. З підстав наведеного господарський суд не приймає як належні докази на підтвердження надання послуг перевезення надані позивачем податкові накладні. Крім того, податкові накладні за період з 22.06. по 04.07.2014 містять посилання, зокрема, на договори поставки, договір про надання транспортно-експедиційних послуг (том ІV а.с. 3-12).

З підстав наведеного, господарський суд також відхиляє як належні та достатні докази на підтвердження обставин перевезення вантажу надані позивачем ОСОБА_11 здачі-прийняття робіт (надання послуг), по яким відсутні будь-які ТТН, а саме: №ОУ-000189 від 01.07.2014 на суму 11409,76 грн, №ОУ-000190 від 02.07.2014 на суму 21082,50 грн, № ОУ-000191 від 03.07.2014 на суму 108250,52 грн, №ОУ-000199 від 07.07.2014 на суму 116961,76 грн, №ОУ-000203 від 08.07.2014 на суму 43365,00 грн, №ОУ-000211 від 11.07.2014 на суму 19027,80 грн, №ОУ-000212 від 14.07.2014 на суму 20921,50 грн, №ОУ-000213 від 16.07.2014 на суму 12477,90 грн, №ОУ-000214 від 18.07.2014 на суму 5760,00 грн, №ОУ-000217 від 21.07.2014 на суму 24658,00 грн, №ОУ-000220 від 25.07.2014 на суму 5290,00 грн (том І а.с. 50, 52, 58, 60, 66, 68, 70, 72, 74, 80).

У зв'язку з наведеним позовні вимоги про стягнення з ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" вартості послуг з перевезення згідно наведених вище ТТН та ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) відсутні, у зв'язку з чим господарський суд відмовляє у задоволені позову в частині стягнення заборгованості в розмірі, визначеному по наведеним вище ОСОБА_10.

Стосовно інших ТТН, господарський суд вважає, що надані документи підтверджують фактичне виникнення між сторонами правовідносин з перевезення вантажу, згідно яких позивач надав транспортні послуги, виконавши перевезення вантажів.

Так, відповідно до пп. 7 п. 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом договір про перевезення вантажів - це двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов'язки та відповідальність сторін щодо їх додержання.

Згідно ТТН №13956 від 28.06.2014 перевізником зазначено ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром", замовником - ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон", вантажовідправником - ТОВ "Вікант", вантажоодержувачем - ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" (том ІІ а.с. 10).

Вказана ТТН містить підписи та печатки ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром", ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" та ТОВ "Вікант".

Відповідно до ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 000186 від 27.06.2014 вартість наданих послуг за ТТН №13956 від 28.06.2014 склала 8625,00 грн (том І а.с. 44).

Для оплати наданих послуг позивачем виписано рахунок-фактуру № СФ 00000323 від 27.06.2014 на суму 8625,00 грн зі строком сплати до 05.07.2014 (том І а.с. 43).

Відповідач в поясненнях від 14.03.2017 підтвердив факт наявності господарських правовідносин з ТОВ "Вікант" щодо поставки металопрокату та здійснення перевезення вантажу ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром" за замовленням відповідача (том ІV а.с. 107).

Згідно ТТН № від 23.07.2014, № від 24.07.2014, № від 24.07.2014, № від 24.07.2014, № від 24.07.2014, № НОМЕР_17 від 31.07.2014 (том ІІ а.с. 24-28) зазначено:

автомобільний перевізник - ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром";

замовник - ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон";

вантажовідправник - ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон";

вантажоодержувач - ПАТ "Миколївобленерго".

Вказані ТТН містять підписи та печатки вантажовідправника, автомобільного перевізника та вантажоодержувача.

Згідно наданої ПАТ "Миколаївобленерго" інформації до господарського суду в листі від 28.02.2017 № 01/22-1451 підтверджено розвантаження товару за вказаними ТТН та повідомлено, що зазначений в ТТН товар було поставлено відповідно до договору поставки № 11-63 від 21.01.2014, укладеного з ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" (том ІІІ а.с. 224-236). Відповідно до договору поставки № 11-63 від 21.01.2014 ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон", як постачальник, зобов'язався поставити ПАТ "Миколївобленерго" (покупець) обумовлений договором товар.

Відповідач в поясненнях від 14.03.2017 підтвердив факт надання позивачем послуг з перевезення товарів від відповідача до ПАТ "Миколївобленерго" (том ІV а.с. 107).

Відповідно до ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-000218 від 23.07.2014 та № 000219 від 24.07.2014 вартість наданих послуг за вказаними вище ТТН становить, відповідно 6967,50 грн та 30396,00 грн (том І а.с. 76, 78).

Для оплати наданих послуг позивачем виписано рахунки-фактури № СФ 00000380 від 23.07.2014 на суму 6967,50 грн зі строком сплати до 23.07.2014 та рахунок-фактуру № СФ 00000381 від 24.07.2014 на суму 30396,00 грн зі строком сплати до 24.07.2014 (том І а.с. 75, 77).

Згідно ТТН № від 01.08.2014, № від 06.08.2014, № від 06.08.2014, № від 04.08.2014, № від 15.08.2014, № від 29.07.2014, № від 25.07.2014, № від 28.07.2014, № від 28.07.2014, № від 29.07.2014, № від 30.07.2014, № від 31.07.2014, № від 04.09.2014, № від 10.09.2014, № від 16.09.2014, № від 16.09.2014 (том ІІ а.с. 32-36, 75-81, 93-96) зазначено:

автомобільний перевізник - ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром";

замовник - ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон";

вантажовідправник -ДП "УПП УЗ "Крюківське кар'єроуправління";

вантажоодержувач - ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон".

Вказані ТТН містять, зокрема підпис та печатку ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон".

До вказаних ТТН між сторонами складено та підписано ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 000246 від 29.08.2014 на суму 33660,00 грн, № 000247 від 29.08.2014 в частині суми 5899,00 грн без ПДВ, що з ПДВ складає 7078,80 грн, № 000248 від 29.08.2014 на суму 16830,00 грн, № 000251 від 29.08.2014 на суму 25143,00 грн, № 000254 від 17.09.2014 на суму 11220,00 грн, а всього на суму 93931,80 грн (том І а.с. 84, 88, 94, 96).

Для оплати наданих послуг позивачем виписано рахунки-фактури № СФ 00000419 від 29.08.2014 зі строком сплати до 29.08.2014, № СФ-0000420 від 29.08.2014 зі строком оплати до 29.08.2014, №СФ-0000430 від 29.08.014 зі строком оплати до 29.08.2014, №СФ-0000433 від 29.08.014 зі строком оплати до 29.08.2014, №СФ-0000438 від 17.09.014 зі строком оплати до 17.09.2014 (том І а.с. 83, 85, 86, 87, 93, 95).

Відповідач в поясненнях від 14.03.2017 підтвердив факт надання позивачем послуг з перевезення товарів згідно наведених вище актів (том ІV а.с. 107).

Також господарський суд вважає що підтверджується надання позивачем відповідачеві послуг з перевезення вантажу за наступними ТТН, які не визнаються відповідачем.

Згідно ТТН 10/09/14 від 10.09.2014 та ТТН № 15/09/14 від 15.09.2014 (том ІІ а.с. 97, 98) відповідач є замовником та вантажоодержувачем вантажу від ТОВ "Стілм" та Заводу металевих конструкцій ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром". Перевізником згідно даних ТТН зазначено ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром".

Вказана ТТН містить підпис та печатку ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" про прийняття вантажу як вантажодержувачем. Відповідач під час розгляду справи не заперечив фактичне отримання вантажу згідно наведених ТТН та не повідомив про наявність будь-яких інших правовідносин щодо зазначеного в ТТН вантажу.

Згідно підписаного між сторонами ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 000257 від 17.09.2014 вартість послуг з перевезення вантажу згідно ТТН 10/09/14 від 10.09.2014 та ТТН № 15/09/14 склала 1500,00 грн (том І а.с. 100). Для оплати вказаної послуги позивачем виписано рахунок-фактуру № СФ-0000442 від 17.09.2014 зі строком оплати до 17.09.2014 (том І а.с. 99).

Згідно ТТН №23/1 від 23.06.2014, №24/1 від 24.06.2014, №25/1 від 25.06.2014, №26/1 від 26.06.2014, №27/1 від 27.06.2014, №01/07/1 від 02.07.2014, №03/07/1 від 03.07.2014, №04/07/1 від 04.07.2014, №04/07/1 від 04.07.2014, №07/07/1 від 07.07.2014, №08/07/1 від 08.07.2014, №09/07/1 від 09.07.2014, №11/07/1 від 11.07.2014, №16/07/1 від 16.07.2014, №17/07/1 від 17.07.2014, №09/07/1 від 09.07.2014, №10/07/1 від 10.07.2014, №11/07/1 від 11.07.2014, №01/07/1 від 01.07.2014, №24/07/1 від 24.07.2014 (2 прим.), №29/07/1 від 29.07.2014, №30/07/1 від 30.07.2014 (2 прим.), №31/07/1 від 31.07.2014 (2 прим.), №14/07/1 від 14.07.2014 (2 прим.), №15/07/1 від 15.07.2014 (3 прим.), №16/07/1 від 16.07.2014 (3 прим.), №17/07/1 від 17.07.2014 (3 прим.), №18/07/1 від 18.07.2014 (3 прим.), - №19/07/1 від 19.07.2014 (3 прим.), №1/08/14 від 11.08.2014, №2/08/14 від 12.08.2014, №3/08/14 від 13.08.2014, №4/08/14 від 14.08.2014, №5/08/14 від 15.08.2014, №8/08/14 від 18.08.2014, №9/08/14 від 19.08.2014, №29/08/14 від 29.08.2014, №1/09/14 від 01.09.2014, №08/09/14 від 08.09.2014, №09/09/14 від 09.09.2014 (том ІІ а.с. 13-17, 37-74, 82-92) ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" є вантажоодержувачем, а перевізником і замовником - ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром". Вантажовідправником зазначено ТОВ "Світловодське кар'єроуправління".

Вказані ТТН містять підписи і печатки - ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром" та ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" про прийняття вантажу як вантажоодержувачем. У ТТН зазначені супровідні документи на вантаж, а саме видаткові накладні № № РН-0000055 від 27.06.2014, РН-0000073 від 29.07.2014, РН-0000074 від 30.07.2014, РН-0000075 від 30.07.2014, РН-0000076 від 31.07.2014, РН-0000077 від 31.07.2014, РН-0000086 від 29.08.2014, РН-0000093 від 17.09.2014.

Як повідомляє позивач, за вказаними ТТН перевозились товари, що були придбані позивачем у ТОВ "Світловодське кар'єроуправління" та реалізовані позивачем відповідачу за договором поставки № 23/06 від 17.06.2014 (том ІІ а.с. 148-180, том ІІІ а.с. 2-24). Позивач зазначає, що при отримані вантажу на складі ТОВ "Світловодське кар'єроуправління" складав відповідну ТТН і на підставі вже договору поставки та договору перевезення вантажу, укладених з ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон", поставляв та перевозив вантаж відповідачеві. Тобто, як пояснює позивач, на складі ТОВ "Світловодське кар'єроуправління" позивач завантажував вже свій власний вантаж, а тому у відповідних ТТН відсутні підписи та печатки ТОВ "Світловодське кар'єроуправління".

Господарський суд враховує, що згідно рішення господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2016 у справі № 912/258/15-г, порушеної за позовом ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром" до ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" про стягнення заборгованості за договором поставки, встановлено, що поставка товару за наведеними позивачем видатковими накладними здійснювалась не на виконання умов договору поставки № 23/06 від 17.06.2014. Разом з цим, згаданим рішенням суду встановлено, що ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" отримано товар згідно, зокрема, видаткових накладних № № РН-0000073 від 29.07.2014, РН-0000075 від 30.07.2014, РН-0000076 від 31.07.2014, РН-0000077 від 31.07.2014, РН-0000086 від 29.08.2014, РН-0000093 від 17.09.2014.

Окрім того, по змісту рішення господарського суду у справі № 912/258/15-г зазначено, що висновком судової почеркознавчої експертизи, яка проводилась у даній справі, підтверджено, що підпис у видатковій накладній РН-0000074 від 30.07.2014 виконано самим ОСОБА_12, тобто особою, уповноваженої зі сторони відповідача отримати товар згідно зазначеної видаткової накладної.

Щодо видаткової накладної РН-0000055 від 27.06.2014, то згідно зазначеного в рішенні господарського суду у справі № 912/258/15-г висновку судової почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис на такій видатковій накладній виконано не самим ОСОБА_12, а іншою особою. Разом з цим, господарський суд враховує, що ТТН, по яким вказана накладна зазначена як супровідний документ на вантаж, а саме ТТН №23/1 від 23.06.2014, №24/1 від 24.06.2014, №25/1 від 25.06.2014, №26/1 від 26.06.2014, №27/1 від 27.06.2014, містять в собі підпис та печатку ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" в розділі прийняття вантажу відповідальною особою вантажоодержувача. Відповідач не заперечує фактичне розвантаження вантажу за вказаними ТТН.

Згідно договору купівлі-продажу №15-14 від 03.01.2014, укладеного між ТОВ "Світловодське кар'єроуправління" (Продавець) та ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром" (Покупець) постачання продукції здійснюється самовивозом (том ІІ а.с. 150).

Отже, виходячи з умов зазначеного договору, ТОВ "Світловодське кар'єроуправління", який зазначений вантажовідправником у відповідних ТТН, не приймав на себе зобов'язання з оплати перевезення вантажу.

З підстав викладеного, враховуючи, що наведені вище ТТН містять відмітки (підпис, печатка) про прийняття вантажу ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон", виходячи з того, що відповідач не повідомляє про наявність інших правовідносин по таким ТТН та не надає докази на підтвердження перевезення вантажу по відповідним видатковим накладним іншим шляхом, господарський суд дійшов висновку про те, що наведені ТТН підтверджують виникнення між ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ "Об'єднання Дніпроенергобудпром" та ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" правовідносин з перевезення вантажу, згідно з якими позивачем фактично надано відповідачеві послуги з перевезення.

Між тим, по деяким з наведених вище ТТН відсутні підписані між сторонами ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Так, складені ОСОБА_10 та виставлені рахунки по наступним ТТН:

№23/1 від 23.06.2014, №24/1 від 24.06.2014, №25/1 від 25.06.2014, №26/1 від 26.06.2014, №27/1 від 27.06.2014 - ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 000188 від 30.06.2014 на суму 46200,00 грн та виставлено рахунок на оплату № СФ-0000337 зі строком оплати до 08.07.2014 (том І а.с. 47, 48);

№01/07/1 від 02.07.2014, №03/07/1 від 03.07.2014, №04/07/1 від 04.07.2014, №04/07/1 від 04.07.2014, №07/07/1 від 07.07.2014, №08/07/1 від 08.07.2014, №09/07/1 від 09.07.2014, №11/07/1 від 11.07.2014, №16/07/1 від 16.07.2014, №17/07/1 від 17.07.2014, №09/07/1 від 09.07.2014, №10/07/1 від 10.07.2014, №11/07/1 від 11.07.2014, №01/07/1 від 01.07.2014, №24/07/1 від 24.07.2014 (2 прим.), №29/07/1 від 29.07.2014, №30/07/1 від 30.07.2014 (2 прим.), №31/07/1 від 31.07.2014 - ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 000249 від 29.08.2014 на суму 54516,00 грн та виставлено рахунок на оплату № СФ-0000431 зі строком оплати до 29.08.2014 (том І а.с. 89, 90);

№1/08/14 від 11.08.2014, №2/08/14 від 12.08.2014, №3/08/14 від 13.08.2014, №4/08/14 від 14.08.2014, №5/08/14 від 15.08.2014, №8/08/14 від 18.08.2014, №9/08/14 від 19.08.2014, №29/08/14 від 29.08.2014 - ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 000250 від 29.08.2014 на суму 27720,00 грн та виставлено рахунок на оплату № СФ-0000432 зі строком оплати до 29.08.2014 (том І а.с. 90, 91).

№1/09/14 від 01.09.2014, №08/09/14 від 08.09.2014, №09/09/14 від 09.09.2014 - ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 000255 від 17.09.2014 на суму 12012, 00 грн та виставлено рахунок на оплату № СФ-0000439 зі строком оплати до 17.09.2014 (том І а.с. 97, 98).

ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) та відсутні рахунки по ТТН №14/07/1 від 14.07.2014 (2 прим.), №15/07/1 від 15.07.2014 (3 прим.), №16/07/1 від 16.07.2014 (3 прим.), №17/07/1 від 17.07.2014 (3 прим.), №18/07/1 від 18.07.2014 (3 прим.), - №19/07/1 від 19.07.2014 (3 прим.).

Позивач в поясненнях від 06.03.2017 повідомляє, що по зазначеним ТТН оформлено ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 000251 від 29.08.2014 на суму 25143,00 грн і № 000254 від 17.09.2014 на суму 11220,00 грн та виставлено відповідні рахунки-фактури (том ІІІ а.с. 238-241).

Однак вказане є помилковим твердженням позивача, оскільки за змістом зазначених ОСОБА_10, в яких зазначено м. Кременчук та м. Крюків, їх складено по перевезенням згідно ТТН № НОМЕР_18 від 25.07.2014 та № НОМЕР_8 від 04.09.2014, вантажовідправником по яким є ДП "УПП УЗ "Крюківське кар'єроуправління" (том І а.с. 93-96, том ІІ а.с. 76, 93). Вказане також визнається відповідачем згідно пояснень від 14.03.2017 (том ІV а.с. 107).

З причин відсутності ОСОБА_10, відсутні докази на підтвердження погодження між сторонами ціни за відповідними ТТН. Крім того, позивач не надає, крім зазначених ОСОБА_10, інших доказів на підтвердження ціни по наведеним ТТН, у зв'язку з чим підстави для стягнення по вказаним ТТН відсутні. Між тим, враховуючи, що по зазначеним ОСОБА_10 господарським судом встановлено надання послуг з перевезення, однак по іншим ТТН, вказане не впливає на розмір заборгованості, визначеної позивачем.

З підстав викладеного, господарський суд дійшов висновку про підтвердження матеріалами справи фактичного надання позивачем та прийняття відповідачем послуг перевезення вантажу згідно наведених вище ТТН, по яким вантажовідправниками є ТОВ "Вікант", ДП "УПП УЗ "Крюківське кар'єроуправління", ТОВ "Світловодське кар'єроуправління" і ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" та по яким складено ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Заперечення відповідача, які ґрунтуються на тому, що договори оренди автомобілів, які укладав позивач для здійснення перевезень, нотаріально не посвідчені та всі інші договори оренди є підробленими, не приймається господарським судом з підстав наступного.

На підтвердження підстав користування автомобільним транспортом, яким здійснювалось перевезення, позивач надав договори оренди, які укладено з юридичними особами, громадянами та фізичними особами-підприємцями (том ІІ а.с. 100-131, том ІІІ а.с. 46-60).

Статтею 799 Цивільного кодексу України встановлено, що договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Разом з цим, нікчемність договір оренди транспортних засобів, які укладено позивачем з фізичними особами, не спростовують встановлених обставин щодо фактичного здійснення позивачем перевезень згідно зазначених вище ТТН. Відповідач не повідомляє про наявність правовідносин з перевезення безпосередньо з власниками відповідних транспортних засобів. Підробка договорів з юридичними особами матеріалами справи не підтверджується.

Щодо тверджень відповідача про завищені ціни на перевезення, господарський суд враховує, що вартість перевезень погоджена між сторонами шляхом підписання ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг). Докази вчинення в.о. голови правління ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" ОСОБА_6 будь-яких шахрайських чи інших дій, які за ознаками переслідуються в кримінальному порядку, в матеріалах справи відсутні, а обставини того, що зазначена особа перебуває в родинних зв'язках з директором ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ Об'єднання Дніпроенергобудпром" ОСОБА_7, згідно норм Господарського та Цивільного кодексів України не породжує жодних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За положеннями ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правилами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено вище, позивачем для оплати наданих послуг перевезення по кожному ОСОБА_10 окремо виписувались рахунки-фактури, в яких зазначався строк оплати кожного рахунку. Виходячи з тих обставин, що підписані між сторонами ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) містять посилання на відповідний рахунок-фактуру, господарський суд дійшов висновку, що між сторонами були погоджені строки оплати, які зазначені в рахунках.

Отже, відповідач мав оплатити вартість наданих послуг перевезення в строки, які зазначені в рахунках.

Разом з цим, відповідач повідомляє про пропуск позивачем шестимісячного строку пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення по наступним рахункам-фактурам: № СФ-0000335 від 22.06.2014, № СФ-0000336 від 23.06.2014, № СФ-0000322 від 26.06.2014, № СФ-0000323 від 27.06.2014, № СФ-0000326 від 30.06.2014, № СФ-0000337 від 30.06.2014, № СФ-0000333 від 01.07.2014, № СФ-0000334 від 02.07.2014, № СФ-0000342 від 03.07.2014, № СФ-0000352 від 04.07.2014, № СФ- 0000353 від 07.07.2014, № СФ-0000358 від 09.07.2014, № СФ-0000366 від 10.07.2014, № СФ-0000367 від 11.07.2014, № СФ-0000368 від 14.07.2014, № СФ-0000369 від 16.07.2014, № СФ-0000370 від 18.07.2014, № СФ-000379 від 21.07.2014 та № СФ-000380 від 23.07.2014 (том І а.с. 113, том ІІІ а.с. 181-184).

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1, п. 6 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу).

Частиною 3 ст. 925 Цивільного кодексу України передбачено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Разом з цим, згідно з ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Господарський суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 223 Господарського кодексу України при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Отже, між нормами ч. 3 ст. 925 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України немає суперечності, оскільки вони співвідносяться як загальна та спеціальна норми: за загальним правилом, до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів), але для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з договорів перевезення між суб'єктами господарювання, встановлюється шестимісячний строк.

Таким чином, до правовідносин між сторонами підлягає застосуванню спеціальна позовна давність за позовами перевізників до вантажовідправників та вантажоодержувачів, яка встановлена ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України.

Господарський суд застосовує позовну давність лише до тих вимог позивача, які підтверджено матеріалами справи, а саме за рахунками: № СФ-0000323 від 26.06.2014 на суму 8625,00 грн, № СФ-0000337 від 30.06.2014 на суму 46200,00 грн та № СФ-000380 від 23.07.2014 на суму 6967,50 грн

При цьому господарський суд зазначає, що по відповідним ТТН ПАТ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" виступає вантажоодержувачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Пунктом 168 Статуту автомобільного транспорту Української РСР встановлено, що позови автотранспортних підприємств і організацій вантажовідправникам, вантажоодержувачам і пасажирам, що випливають з цього Статуту, можуть бути пред'явлені відповідно до встановленої підвідомчості або підсудності в арбітраж або суд протягом 6 місяців. Вказаний шестимісячний строк обчислюється: а) по стягненню штрафу за непред'явлення вантажу, передбаченого погодженим завданням на перевезення або разовим замовленням, - з дня закінчення строку, встановленого Правилами для звірення записів в обліковому документі по виконанню плану і разового замовлення; б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для пред'явлення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до господарського суду з позовом у даній справі 23.01.2015, тоді як строк оплати по рахунку № СФ-0000323 - до 05.07.2014 по рахунку № СФ-0000337 - до 08.07.2014.

Таким чином, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду з позовом, так як останній дізнався про порушення свого права з дня прострочення відповідачем оплати відповідного рахунку.

По рахунку № СФ-000380 строк не пропущено, так як строк оплати по вказаному рахунку до 23.07.2014, а отже при подані позовної заяви 23.01.2015 шестимісячний строк не порушено.

Позивач в поясненнях від 27.02.2015 зазначає, що ним не пропущено строк звернення до суду з позовом з тих підстав, що позивач вже звертався до господарського суду 23.12.2014 з позовом до відповідача з аналогічними вимогами, яка була повернута без розгляду згідно ухвали господарського суду Кіровоградської області від 25.12.2014 № 912/469/14 (том ІІ а.с. 1-4)

Частина 2 ст. 264 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Таким чином, за змістом ч. 2 ст. 264 Цивільного кодексу України переривання перебігу позовної давності шляхом пред'явлення позову матиме місце у разі не будь-якого подання позову, а здійсненого з додержанням вимог процесуального закону. Тому якщо господарським судом у прийнятті позовної заяви відмовлено (стаття 62 ГПК) або її повернуто (стаття 63 ГПК), то перебіг позовної давності не переривається.

Отже, подання ДП "Завод залізобетонних виробів" ТДВ Об'єднання Дніпроенергобудпром" позову не є підставою переривання строку позовної давності, оскільки така позовна заява була повернута господарським судом без розгляду у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України (том ІІ а.с. 138-140).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності, не повідомляє про вказане і позивач у справі та не просить поновити такий строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищезазначене та встановивши, що між сторонами згідно ТТН № 13956 від 28.06.2014, ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-000186 від 27.06.2014, рахунок-фактура № СФ-0000323 від 26.06.2014 та ТТН №23/1 від 23.06.2014, №24/1 від 24.06.2014, №25/1 від 25.06.2014, №26/1 від 26.06.2014, №27/1 від 27.06.2014, ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 000188 від 30.06.2014, рахунок-фактура № СФ-0000337 виникли правовідносини з перевезення вантажу, за якими позивач є перевізником, а відповідач є вантажоодержувачем вантажу, господарський суд дійшов висновку про пропуск позивачем шестимісячного строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення 54825,00 грн.

Враховуючи вищенаведені обставини та наявні в матеріалах справи докази, господарський суд вважає такими, що підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги перевезення за Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) № №ОУ-000218 від 23.07.2014 на суму 6967,50 грн, ОУ-000219 від 24.07.2014 на суму 30396,00 грн, ОУ-000246 від 29.08.2014 на суму 33660,00 грн, ОУ-000247 від 29.08.2014 на суму 7078,80 грн, ОУ-000248 від 29.08.2014 на суму 16830,00 грн, ОУ-000249 від 29.08.2014 на суму 54516,00 грн, ОУ-000250 від 29.08.2014 на суму 27720,00грн, ОУ-000251 від 29.08.2014 на суму 25143,00 грн, ОУ-000254 від 18.09.2014 на суму 11220,00 грн, ОУ-000255 від 17.09.2014 на суму 12012,00 грн, ОУ-000257 від 17.09.2014 на суму 1500,00 грн, а всього на суму 227043,30 грн. У задоволені позову в іншій частині стягнення суми основного боргу господарський суд відмовляє.

Під час розрахунку суми основного боргу господарський суд не враховує оплати, які здійснені відповідачем 02 та 15 липня 2014 року в загальній сумі 230000,00 грн (том І а.с. 101-102), оскільки вказані оплати містять чітке посилання на призначення платежу - рахунок від 02.07.2014 та здійснені до надання послуг перевезення, вартість по яким стягується судом.

Позивач згідно поданого позову одночасно з вимогою про стягнення основного боргу просить також стягнути пеню в розмірі 81259,99 грн, 3% річних в розмірі 9549,88 грн та інфляційні втрати в розмірі 77004,84 грн.

Згідно положень ст. ст. 230, 231, 232 Господарського кодексу України невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання є підставою для застосування штрафних санкцій - неустойки, штрафу, пені.

Визначення пені наведено в ст. 549 Цивільного кодексу України, згідно з яким пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з цим, за вимогами ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч. ч. 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Таким чином, для застосування певної штрафної санкції (неустойки, пені, штрафу) її розмір має бути визначено або в законі, або в договорі.

Між тим, між відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яку застосовує позивач, між сторонами договором або законом не визначена, з підстав чого господарський суд відмовляє у задоволені позову в частині стягнення пені.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

З підстав викладеного та в межах періоду розрахунку позивача, господарський суд наводить наступний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат по ТТН та ОСОБА_10, які прийнятті господарським судом як належні докази на підтвердження надання позивачем послуг з перевезення вантажів та по яким не пропущено строк позовної давності:

по ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000218 від 23.07.2014 на суму 6967,50 грн: 3% річних за період з 29.07.2014 по 16.01.2015 становлять 99,64 грн, інфляційні втрати за період серпень-грудень 2014 становлять 799,70 грн;

по ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-000219 від 24.07.2014 на суму 30396,00 грн: 3% річних за період з 28.07.2014 по 16.01.2015 становлять 432,20 грн; інфляційні втрати за період серпень-грудень 2014 становлять 3488,70 грн;

по ОСОБА_10 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29.08.2014 №ОУ-000246 на суму 33660,00 грн, №ОУ-000247 на суму 7078,80 грн, №ОУ-000248 на суму 16830,00 грн, №ОУ-000249 на суму 54516,00 грн, №ОУ-000250 на суму 27720,00грн, № ОУ-000251 на суму 25143,00 грн, а всього на суму 164947,80 грн: 3% річних за період з 02.09.2014 по 16.01.2015 становлять 1857,36 грн; інфляційні втрати за період вересень-грудень 2014 становлять 17472,54 грн

по ОСОБА_10 №ОУ-000254 від 18.09.2014 на суму 11220,00 грн, №ОУ-000255 від 17.09.2014 на суму 12012,00 грн, №ОУ-000257 від 17.09.2014 на суму 1500,00 грн, а всього на суму 24732,00 грн: 3% річних за період з 21.09.2014 по 16.01.2015 становлять 239,87 грн; інфляційні втрати за період жовтень-грудень 2014 - 1848,96 грн.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в розмірі 2 629,07 грн 3% річних та 23 609,90 грн інфляційних втрат. У задоволені позову в іншій частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат господарський суд відмовляє з підстав необґрунтованості позовних вимог в частині стягнення основної суми боргу, на яку здійснено відповідне нарахування.

Судовий збір за правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Світловодський завод "Спецзалізобетон" (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Комсомольська, 36, ідентифікаційний код 00132003) на користь Дочірнього підприємства "Завод залізобетонних виробів" Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроенергобудпром" (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Комсомольська, 29, ідентифікаційний код 05784779) 227 043,30 грн суми основного боргу, 2 629,07 грн 3% річних та 23 609,90 грн інфляційних втрат, а також 5 065,65 грн судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 31.03.2017.

Головуючий суддя В.В.Тимошевська

Суддя С.Б. Колодій

Суддя Т.В. Макаренко