РІШЕННЯ

21.03.2017Справа №910/1310/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Багнюка І.І., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/1310/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Нопосон-Агро», с. Петропавлівська Борщагівка,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Грант Торнтон Легіс», м. Київ,

про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,

за участю представників:

позивача - не з'явилися;

відповідача - Гераська О.А. (довіреність від 20.03.2017 № б/н).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нопосон-Агро» (далі - ТОВ «Нопосон-Агро») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Грант Торнтон Легіс» (далі - ТОВ «Грант Торнтон Легіс») про визнання недійсним договору про надання послуг від 12.01.2016 № б/н (далі - Договір) та застосування наслідків недійсності правочину, а саме стягнення з відповідача на користь позивача 120 000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2017 було порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 14.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2017 було відкладено розгляд справи на 21.03.2017 у зв'язку з неявкою представників сторін.

21.03.2017 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, та документи на виконання вимог ухвал суду.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.03.2017 надав пояснення по суті спору; проти задоволення позовних вимог заперечив повністю.

Представники позивача у судове засідання 21.03.2017 не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час і місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином; вимоги ухвал суду не виконали.

Ухвали Господарського суду міста Києва були надіслані учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті такої ухвали та рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 21.03.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.01.2016 ТОВ «Нопосон-Агро» (замовник) і ТОВ «Грант Торнтон Легіс» (виконавець) укладено Договір, за умовами якого:

- замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання, за завданням замовника, надати замовнику аудиторські послуги, визначені в підпункті 4.1.1 пункту 4.1 Договору, а замовник зобов'язується забезпечити умови для надання зазначених послуг, прийняти надані послуги та оплатити виконавцеві вартість таких послуг в порядку та на умовах визначених Договором (пункт 4.1. Договору);

- обсяг аудиторських послуг, що надаються Договором, складає: проведення аудиту фінансових звітів замовника, складеної відповідно до вимог Міжнародних стандартів фінансової звітності станом на 31.12.2015, що закінчився цією датою; проведення аудиту внутрішніх контролів за фінансовою звітністю (підпункт 4.1.1 пункту 4.1 Договору);

- термін проведення аудиторської перевірки становить 25 робочих днів та починається з дати отримання виконавцем необхідних документів та інформації від замовника за письмовим запитом виконавця про надання інформації. Якщо з будь-яких причин замовник не надає необхідні документи та інформацію згідно запитів виконавця у термін більший ніж на 3 робочих дні, то терміни надання послуг подовжуються на період затримки замовником надання необхідних документів та інформації (пункт 5.1 Договору);

- за результатами надання послуги, обумовленої в підпункті 4.1.1 пункту 4.1 Договору, виконавець готує та передає замовнику таку підсумкову документацію:

А) Аудиторський висновок щодо фінансових звітів замовника, складених відповідно до вимог Міжнародних стандартів фінансової звітності, станом на 31.12.2015 та за рік, що закінчився цією датою (далі - аудиторський висновок);

Б) Аудиторський висновок щодо внутрішніх контролів за фінансовою звітністю;

термін надання аудиторських висновків - 14.02.2016, але не раніше, ніж через 10 робочих днів після отримання виконавцем підписаної керівництвом замовника фінансової звітності, складеної у відповідності до вимог Міжнародних стандартів фінансової звітності (підпункт 5.1.1 пункту 5.1 Договору);

- факт надання виконавцем послуг підтверджується актом приймання-передачі послуг, що готується виконавцем та передається на розгляд замовнику;

замовник розглядає наданий акт прийому-передачі наданих послуг та, у разі відсутності зауважень, підписує його та направляє один примірник виконавцю протягом 5 робочих днів з моменту його отримання;

якщо протягом вказаного строку акт приймання-передачі наданих послуг не буде підписаний замовником та повернутий виконавцю, а вказані зауваження не будуть отримані виконавцем, послуги вважаються наданими належним чином та підлягають сплаті за одностороннім актом, на якому виконавець робить відмітку про те, що зауваження замовника до акта не були отримані у встановлений строк і акт вважається погодженим;

у випадку наявності зауважень, замовник має право відмовитися від підписання акта приймання-передачі наданих послуг, письмово повідомивши про це виконавця, або підписати його із зауваженнями, вказавши перелік недоліків, які виконавець зобов'язаний усунути, як правило, протягом 10 робочих днів. Після усунення вказаних недоліків акт приймання-передачі наданих послуг підлягає оформленню у порядку, вказаному у цьому пункті Договору (пункт 5.2 Договору);

- ціна Договору складається з вартості послуги, наданої за Договором та зазначеної в пункті 4.1 Договору, що становить 253 800 грн., крім того ПДВ - 50 760 грн. (пункт 8.1 Договору);

- вартість послуг, зазначених в пункті 8.1 Договору, становить еквівалент 10 800 доларів США, крім того ПДВ 2 160 доларів США та визначена в українських гривнях за офіційним курсом Національного Банку України на дату підписання Договору з розрахунку 23,50 гривень за 1 долар США (пункт 8.2 Договору);

- до початку надання послуги, зазначеної в пункті 4.1 Договору, замовник зобов'язаний сплатити виконавцю аванс у розмірі 50% від вказаної у пункті 8.1 Договору вартості послуг протягом 5 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури (пункт 8.3 Договору);

- Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання взаємних зобов'язань сторін, передбачених Договором, та здійснення розрахунків між замовником та виконавцем (пункт 10.1 Договору);

- відповідно до частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), сторони погодили, що умови Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його підписання (пункт 15.2 Договору).

Договір підписано уповноваженими особами, а саме, від позивача генеральним директором Цуй Ганом, який діяв на підставі статуту, та від відповідача директором Чосовою К.П., яка діяла на підставі статуту, та скріплено печатками сторін.

Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором з надання послуг.

Позивач просить суд:

- визнати Договір недійсним, посилаючись на те, що відповідач ввів позивача в оману, надавши на підпис Договір, знаючи про неможливість виконання його умов, в зв'язку з відсутністю на ТОВ «Нопосон-Агро» фінансової звітності, складеної відповідно до Міжнародних стандартів фінансової звітності (далі - МСФЗ);

- застосувати наслідки недійсності правочину, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 120 000 грн., які, на думку ТОВ «Нопосон-Агро», ТОВ «Грант Торнтон Легіс» незаконно отримало за надання аудиторських послуг, які фактично не були надані.

Разом з тим, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись, зокрема, на те, що: всі істотні умови Договору узгоджено сторонами; ТОВ «Грант Торнтон Легіс» належним чином виконало умови Договору та надало аудиторські послуги; саме з вини позивача, який не подав відповідачу підписану фінансову звітність, останній не зміг надати підписаний аудиторський висновок.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої - п'ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною першою статті 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/15698/16 за первісним позовом ТОВ «Нопосон-Агро» до ТОВ «Грант Торнтон Легіс» про стягнення 120 000 грн. та розірвання Договору та за зустрічним позовом ТОВ «Грант Торнтон Легіс» до ТОВ «Нопосон-Агро» про стягнення 201 810,23 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2016 зі справи № 910/15698/16, залишеним без змін за результатами апеляційного перегляду (постанова Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2017), у задоволенні первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено в повному обсязі; ого боргу та 3 027,16 грн. судового збору.

Господарським судом міста Києва та Київським апеляційним господарським судом у рішенні та постанові зі справи № 910/15698/16 було встановлено таке:

- 13.01.2016 виконавець надіслав на адресу замовника рахунок на оплату № 3 на суму 152 280 грн.;

- 20.01.2016 замовник частково оплатив вказаний рахунок на суму 120 000 грн., що підтверджується випискою по рахунку від 20.01.2016;

- 01.06.2016 відповідач направив позивачу лист № 320/В-06, яким повідомив, що станом на 29.02.2016 завершено проведення аудиторських процедур щодо річної фінансової звітності за 2015 рік;

- у вказаному листі відповідачем було деталізовано обсяг виконаних аудиторських процедур (тобто обсяг наданих послуг за Договором), а також додані (з метою прискорення завершення надання послуг за Договором) друковані версії оригіналів аудиторського звіту із включенням до нього фінансової звітності позивача українською та англійською мовами у 3-х екземплярах кожний. Також, відповідач у вказаному листі просив позивача підписати та завірити печаткою форми фінансової звітності, включені до пакету аудиторського висновку, та повернути для підпису самого звіту аудитором. У проекті зазначеного аудиторського висновку (звіту незалежного аудитора) відповідач як аудитор готовий був висловити умовно-позитивну думку щодо відповідної фінансової звітності позивача;

- однак позивач не підписав власну фінансову звітність. У зв'язку із цим відповідач, як аудитор, був вимушений відмовитися від висловлення думки щодо відповідної фінансової звітності позивача та видати 29 липня 2016 року аудиторський висновок (звіт незалежного аудитора) із відмовою від висловлення думки, що відповідач, як аудитор, повинен був зробити відповідно до вимог Міжнародного Стандарту Аудиту 705 «Модифікація думки у звіті незалежного аудитора»;

- 26.07.2016 ТОВ «Нопосон-Агро» надіслало на адресу ТОВ «Грант Торнтон Легіс» листа № 01/99-1, в якому повідомило про те, що надіслані на його адресу Аудиторський висновок щодо системи внутрішнього контролю за складанням фінансової звітності та Аудиторський висновок щодо фінансової звітності та попередня фінансова звітність за 2015 рік, складена відповідно до МСФЗ, не є результатом договірних відносин між ТОВ «Грант Торнтон Легіс» та ТОВ «Нопосон-Агро»;

- у відповідь, 03.08.2016 ТОВ «Грант Торнтон Легіс» надіслало на адресу ТОВ «Нопосон-Агро» листа, в якому повідомило, що ним були у повному обсязі надані аудиторські послуги за укладеним Договором;

- разом із вказаним листом, ТОВ «Грант Торнтон Легіс» надало: Аудиторський висновок щодо фінансової звітності, складеної відповідно до МСФЗ за 2015 рік; Аудиторський висновок щодо системи внутрішнього контролю за складанням фінансової звітності; акт приймання-передачі наданих послуг від 03.08.2016 № 99; рахунок на оплату від 03.08.2016 № 144 на залишок неоплаченої суми за Договором в розмірі 168 175,19 грн., крім того ПДВ - 33 635,04 грн., всього - 201 810,23 грн.;

- проте, відповіді на вказаний лист від позивача за первісним позовом не надійшло, акт приймання-передачі наданих послуг не підписано та оплата не здійснена;

- на підставі пункту 5.2 Договору ТОВ «Грант Торнтон Легіс» зробило на акті приймання-передачі наданих послуг від 03.08.2016 № 99 відмітку про те, що зауважень щодо виконаних робіт від ТОВ «Нопосон-Агро» не надійшло, а тому вказаний акт вважається погодженим;

- крім того, ТОВ «Грант Торнтон Легіс» у казаних Аудиторських висновках зазначило, що ТОВ «Нопосон-Агро» не було надано оригіналів фінансової звітності, складеної за МСФЗ, станом на 31.12.2015 та за рік, що закінчився на визначену дату, підписаної управлінським персоналом ТОВ «Нопосон-Агро». У зв'язку з цим та відповідно до МСФЗ ТОВ «Грант Торнтон Легіс» відмовилося від висловлення аудиторської думки;

- від позивача за первісним позовом зауважень щодо наданих послуг за актом приймання-передачі послуг від 03.08.2016 № 99 не надходило, послуги оплачені останнім лише частково та строк оплати за умовами укладеного Договору є таким, що настав;

- враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 201 810,23 грн. основного боргу за Договором є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню;

- умови укладеного сторонами Договору не містять положень, які б свідчили про можливість його розірвання в односторонньому порядку. Умови Договору не були порушені відповідачем за первісним позовом, а доказів про наявність істотної зміни обставин, якими позивач керувався при укладенні, скаржником не наведені, так само і не наведені обставини, які б порушували з боку відповідача за первісним позовом умови Договору про надання послуг і стали б підставою для його розірвання;

- доводи скаржника про те, що ТОВ «Грант Торнтон Легіс» було прострочено надання послуг за укладеним Договором, колегія вважає необґрунтованими, враховуючи таке;

- відповідно до пункту 5.1 Договору строк надання Аудиторських висновків - 14 лютого 2016 року, але не раніше ніж через 10 робочих днів після отримання виконавцем підписаної керівництвом замовника фінансової звітності, складеної у відповідності до вимог МСФЗ;

- тобто, саме на замовника аудиторських послуг було покладено обов'язок надати виконавцю підписану керівництвом ТОВ «Нопосон-Агро» фінансову звітність, складену у відповідності до вимог МСФЗ;

- однак, відповідна фінансова звітність не була підписана керівництвом скаржника та не була надана ТОВ «Грант Торнтон Легіс», що є порушенням умов укладеного Договору зі сторони позивача за первісним позовом;

- таким чином, у даному випадку відсутні обставини та докази, які б свідчили про неналежне виконання відповідачем за первісним позовом укладеного Договору, оскільки саме позивач за первісним позовом не надав відповідачу за первісним позовом підписані керівництвом ТОВ «Нопосон-Агро» відповідні фінансові звіти, чим порушив вимоги пункту 5.1 та підпункту 7.3.2 пункту 7.3 Договору;

- крім того, 31.10.2016 незалежною аудиторською фірмою товариством з обмеженою відповідальністю «Аудиторська фірма «Капітал груп» було проведено перевірку щодо факту надання аудиторських послуг згідно Договору, укладеного ТОВ «Грант Торнтон Легіс» та ТОВ «Нопосон-Агро», та їх відповідності вимогам Міжнародних стандартів аудиту, за результатами якої складено звіт;

- з цієї перевірки вбачається, що вказаний звіт був виконаний відповідно до Міжнародного стандарту супутніх послуг (МССП) 4400, Кодексу етики професійних бухгалтерів та Закону України «Про аудиторську діяльність» (далі - Закон);

- на підставі аналізу всіх документів, які стосуються виконання Договору, незалежний аудитор зробив висновок про те, що аудиторські послуги, передбачені умовами Договору про надання послуг, були надані у повному обсязі відповідно до вимог Міжнародних стандартів аудиту та Закону;

- з додатку № 1 до вказаного звіту також вбачається, що при прийнятті завдання за Договором з боку виконавця були дотримані вимоги стандарту MCA 210;

- вказаний звіт містить дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору та підтверджує належне виконання умов укладеного Договору про надання послуг з боку ТОВ «Грант Торнтон Легіс».

Отже, судовими рішення зі справи № 910/15698/16 було встановлено, що: відповідач належним чином виконав умови Договору; саме позивач був зобов'язаний надати виконавцю аудиторських послуг фінансову звітність відповідно до вимог МСФЗ; лише з вини замовника не було підписано аудиторські висновки та ТОВ «Грант Торнтон Легіс» відмовилося від висловлення аудиторської думки.

Що ж до посилань позивача на вчинення правочину в результаті введення його в оману, то слід вказати таке.

Відповідно до пункту 19 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (далі - Постанова № 9) відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов'язань, які виникли з правочину, і не пов'язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Згідно з пунктом 20 Постанови № 9 правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Позивач не подав суду жодного документального підтвердження навмисного введення його як замовника в оману щодо обставин, які вплинули на вчинення спірного правочину; існування умислу у діях відповідача як виконавця, тощо.

Подані позивачем листи Аудиторської палати України (від 21.07.2016 № 03/98-1; від 09.09.2016 № 01-01-25/813; від 09.09.2016 № 01-01-25/812) не є належними та допустимими доказамм того, що відповідачем порушено Закон та/або укладено Договір з порушенням чинного законодавства України.

Крім того, слід зазначити, що зі змісту листів вбачається, що Аудиторська палата України надає відповіді на загальні питання, які не конкретизують відносини, що виникли між сторонами даного господарського спору та не носять ні роз'яснювальний, ані обов'язковий характер.

Частинами першою та другою статті 9 Закону передбачено, що органи управління суб'єкта господарювання зобов'язані створити аудитору (аудиторській фірмі) належні умови для якісного виконання аудиту.

Органи управління суб'єкта господарювання несуть відповідальність за повноту і достовірність документів та іншої інформації, які надаються аудитору (аудиторській фірмі) для проведення аудиту чи надання інших аудиторських послуг.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 17 Закону аудит проводиться на підставі договору між аудитором (аудиторською фірмою) та замовником.

Інші аудиторські послуги можуть надаватися на підставі договору, письмового або усного звернення замовника до аудитора (аудиторської фірми).

Замовник має право вільного вибору аудитора (аудиторської фірми) з дотриманням вимог цього Закону.

У договорі на проведення аудиту та надання інших аудиторських послуг передбачаються предмет і термін перевірки, обсяг аудиторських послуг, розмір і умови оплати, відповідальність сторін.

Таким чином, уклавши Договір, відповідач вільно вибрав аудиторську фірму та усвідомлюючи відповідальність за повноту і достовірність документів та іншої інформації, які надаються аудитору (аудиторській фірмі) для проведення аудиту, погодив всі істотні умови спірного правочину як договору про надання аудиторських послуг.

Посилання позивач на те, що аудиторський висновок за складений за Міжнародними стандартами фінансової звітності є підставою для подальшого подання фінансової звітності ТОВ «Нопосон-Агро» за міжнародними стандартами є безпідставними та не ґрунтуються на чинному законодавстві України.

Інші доводи позивача, викладені ним у позові, суд вважає непереконливими та такими, що не відповідають приписам чинного законодавства України, спростовуються матеріалами та встановленими обставинами справи.

Отже, у позові в частині визнання Договору недійсним слід відмовити.

Що ж до вимоги позивача про стягнення з відповідача 120 000 грн., то слід вказати таке.

Частиною першою статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки стягнення грошових коштів з відповідача є похідною вимогою від первісної вимоги (визнання Договору недійсним), то у задоволенні позову в частині стягнення 120 000 грн. також слід відмовити.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Позивач не подав суду належних та допустимих доказів (у розумінні статі 32 ГПК України) наявності обставин та підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 24.03.2017.

Суддя І.Д. Курдельчук