РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017Справа №910/686/17

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КАЛІПСО ФІНАНС"

до публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК"

третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "ОФІС ЛАЙН"

про визнання протиправним та скасування рішення.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача : Войтович І.В. - за довіреністю від 22.09.2016 № б/н;

відповідача: не з'явилися;

третьої особи: Євсєєв М.В. - за довіреністю від 10.01.2017 № б/н.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КАЛІПСО ФІНАНС" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовано неправомірним визнанням відповідачем правочину нікчемним, а саме: договору факторингу від 20.12.2013 № 13/20/12-01, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки в оспорюваному повідомленні від 25.08.2016 № 12/2-42032 жодним чином не було визначено конкретних підстав та не наведено фактів нікчемності правочину, визначених законом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.01.2017 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/686/17. Розгляд справи призначено на 06.02.2017. Вказаною ухвалою суд залучив до участі у справі товариство з обмеженою відповідальністю "ОФІС ЛАЙН" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 06.02.2017 відклав розгляд даної справи на 27.02.2017.

До господарського суду надійшли письмові заперечення відповідача, в яких останній зазначає, що останнім на виконання вимог закону вжито заходів щодо встановлення наявності правочинів, які мають ознаки нікчемності. Вказані дії уповноваженою особою здійснювались на підставі та на виконання вимог п. 1.18 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку затвердженого рішенням фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача звернувся до суду із заявами про:

- про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України;

- про припинення провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України;

- про зупинення провадження у справі.

Зазначені заяви мотивовані тим, що відповідно до ухвали окружного адміністративного суду м. Києва від 06.10.2016 у справі № 826/15021/16 товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КАЛІПСО ФІНАНС" звернулось з позовом до уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" Славкіної М.А., за участю третіх осіб - товариства з обмеженою відповідальністю "ОФІС ЛАЙН" та фонду гарантування вкладів фізичних осіб про: визнання протиправними дій відповідача щодо виявлення як нікчемного правочину договору факторингу від 20.12.2013 № 13/20/12-01; визнання протиправним та скасування рішення відповідача, викладеного у формі повідомлення про нікчемність правочину (договору) від 25.08.2016 № 12/2-42032, яким повідомлено про нікчемність договору факторингу від 20.12.2013 № 13/20/12-01.

Вказані вище заяви третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відхилені судом, оскільки:

- враховуючи приписи п. 2 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, спір у справі окружного адміністративного суду м. Києва № 826/15021/16 не відноситься до категорії господарських;

- відсутні підстави для припинення провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір у даній справі підлягає розгляду в господарських судах (вказана правова позиція узгоджується із постановою Верховного суду України від 16.02.2016 № 21-4846а15);

- відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі, оскільки розгляд даної справи не перебуває в залежності від розгляду спору у справі окружного адміністративного суду м. Києва № 826/15021/16.

В судовому засіданні 27.02.2017 оголошено перерву до 06.03.2017.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.03.2017 продовжено строк розгляду спору та оголошено перерву до 20.03.2017.

В судовому засіданні 20.03.2017 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи представників сторін по суті даного спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КАЛІПСО ФІНАНС", (далі - позивач) та публічним акціонерним товариством "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК", (далі - відповідач) укладено договір факторингу від 20.12.2013 № 13/20/12-01 (далі - Договір) відповідно предмету якого в порядку і на умовах, визначених у Договорі відповідач передає (відступає) на користь позивача, а позивач набуває право вимоги до боржника і зобов'язується сплатити відповідачу суму, визначену в п. 4.1 Договору, на умовах, визначених Договором (п. 3.1 Договору).

Пунктом 4.1 Договору визначено, що за відступлене право вимоги до боржника позивач сплачує відповідачу суму в розмірі 25.000.000,00 грн. протягом одного робочого дня з дати укладення Договору.

На підставі постанови правління НБУ від 20.11.2014 № 733 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК", згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК".

Постановою правління НБУ від 19.03.2015 № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК", виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 "Про початок процедури ліквідації публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" та призначено уповноваженою особою фонду на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

Рішенням від 22.02.2016 № 213 продовжено строки здійснення процедури ліквідації публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" на два роки до 19.03.2018 включно.

Так позивачем, 06.09.2016 отримано від відповідача повідомлення про нікчемність правочину (договору) від 25.08.2016 № 12/2-42032, в якому відповідач повідомив позивача про нікчемність Договору з посиланням на п.п. 1, 3, 5 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок неправомірного, на думку позивача, визнання відповідачем Договору нікчемним.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Відповідно до п. 2.5.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", за змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним.

Відповідно до ч. 2-3 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 202, частини 2 статті 203, статей 205, 207, 237 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами); правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою; представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків (п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.13. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Загальні підстави визнання недійсними правочинів і настання відповідних наслідків встановлені ст. ст. 215, 216 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до чинної на момент укладення Договору частини 2 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв:

1) договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій;

2) договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов;

3) договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів;

4) договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку;

5) договори (правочини) з пов'язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку;

6) господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що договори, зазначені в частині другій цієї статті, є нікчемними.

Відтак, відповідачем при прийнятті рішення у формі повідомлення про нікчемність правочину (договору) від 25.08.2016 № 12/2-42032 були застосовані положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", які не могли бути застосовані до спірного Договору, оскільки жоден із критеріїв, які наведені в повідомленні про нікчемність правочину (договору) від 25.08.2016 № 12/2-42032 не були встановлені законом на момент укладення Договору.

Таким чином, у відповідача були відсутні правові підстави для направлення позивачу повідомлення про нікчемність правочину (договору) від 25.08.2016 № 12/2-42032, оскільки не існувало норм закону, якими керувався відповідач при прийнятті рішення про нікчемність Договору та які б встановлювали його недійсність відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України на момент його укладення.

Більш того, кожен з критеріїв, наведених відповідачем в повідомленні про нікчемність правочину (договору) від 25.08.2016 № 12/2-42032, а саме: п.п. 1, 3, 5 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", спростовується як самим Договором так і положеннями вказаного закону з огляду на наступне.

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Посилання відповідача на безоплатне відчуження майна банком спростовується п. 4.1 Договору, який передбачає оплату за відступлене право вимоги на користь відповідача в сумі 25.000.000,00 грн. у зв'язку з чим відповідач не здійснив безоплатного відчуження майна та не відмовився від будь-яких майнових вимог.

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

Повідомлення про нікчемність правочину (договору) від 25.08.2016 № 12/2-42032 не містить жодного підтвердження про продаж прав вимоги за цінами нижчими від звичайних. Крім того, посилання на вказану норму суперечить посиланню на безоплатність.

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Відповідач не приймав на себе будь-яких зобов'язань щодо забезпечення виконання грошових вимог за укладеним між позивачем та відповідачем Договором.

Твердження представника позивача про те, що дії відповідача та прийняте рішення у вигляді повідомлення про нікчемність правочину (договору) від 25.08.2016 № 12/2-42032 вчинене з порушенням "Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення", обов'язковість дотримання якого встановлена Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відхилені судом з огляду на те, що на момент проведення перевірки Договору (акт перевірки від 09.02.2015) вказаний вище Порядок ще не діяв.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" Славкіної Марини Анатоліївни, викладене у формі повідомлення про нікчемність правочину (договору) від 25.08.2016 № 12/2-42032, яким повідомлено про нікчемність договору факторингу від 20.12.2013 № 13/20/12-01, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КАЛІПСО ФІНАНС" та публічним акціонерним товариством "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК";

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства "ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 27 Т; ідентифікаційний код 19017842) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КАЛІПСО ФІНАНС" (49055, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Титова, буд. 13; ідентифікаційний код 38920564) витрати по сплаті судового збору в сумі 1.600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27 березня 2017 року

Суддя С.В. Балац