РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2017Справа №910/851/17

За позовом Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Укр-Петроль»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Приватне підприємством «Європацукор»

про визнання поруки за договором № 0189-01-07/7 від 28.04.2011 припиненою

За позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Приватного

підприємства «Європацукор»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

про визнання поруки за договором № 0189-01-07/7 від 28.04.2011 припиненою

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача Оленко Н.О. - по дов. № 3-243110/788 від 13.02.2017

від третьої особи не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Укр-Петроль» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання припиненою поруки за договором поруки № 0189-01-07/7 від 28.04.2011, укладеним між позивачем та відповідачем, що був укладений з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором про мультивалютну кредитну лінію № 0189-01-07 від 03.09.2007, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Приватним підприємством «Європацукор».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 03.09.2007 між відповідачем та Приватним підприємством «Європацукор» був укладений договір про мультивалютну кредитну лінію № 0189-01-07 до якого в подальшому вносились зміни. Так відповідно до кредитного договору було відкрито кредитну лінію в розмірі 10 985 000,00 грн. зі строком дії до 01.03.2015. В забезпечення кредитного договору 28.04.2011 між відповідачем та позивачем був укладений договір поруки № 0189-01-07/7. На думку позивача шляхом виставлення вимоги № 9-321210/668 від 11.03.2014 про дострокове повернення кредиту банк змінив строк виконання основного зобов'язання. Зазначає, що договором поруки не встановлено строк поруки, і оскільки банк не пред'явив вимоги до поручителя порука є припиненою в силу положень ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України зі спливом шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2017 порушено провадження у справі № 910/851/17 та призначено справу до розгляду на 07.02.2017.

Відповідач у поданому 07.02.2017 до відділу діловодства суду відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на те, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, надавши в користування позичальнику кредитні кошти. Строк виконання зобов'язання в повному обсязі, у відповідності до п. 2.5 кредитного договору настав 30.12.2015. У відповідності до п. 5.1. кредитного договору порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Порука також припиняється, якщо кредитор на протязі трьох років з дня настання строку виконання зобов'язання по кредитному договору не пред'явив вимоги до поручителя. Згідно п. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Виходячи із норм ст. 559 ЦК України та умов и. 5.1. кредитного договору, та беручи до уваги надіслання банком претензії за вихідним № 9-321210/668 від 11.03.2014, поруку ПП «Торгова компанія «Укр-Петроль» за договором про мультивалютну кредитну лінію № 0189-01-07/7 від 03.09.2007 із змінами та доповненнями, не можна вважати припиненою, оскільки три роки на звернення до поручителя спливають 11.03.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 справу № 910/851/17 призначено до розгляду на 16.02.2017.

Позивачем 15.02.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне підприємство «Європацукор».

Позивачем 15.02.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2017 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне підприємство «Європацукор», розгляд справи № 910/851/17 відкладено до 02.03.3017.

Позивачем та третьою особою 02.03.2017 до відділу діловодства суду подані клопотання про призначення колегіального розгляду справи.

Позивачем 02.03.2017 відділу діловодства суду подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Господарським судом міста Києва справи № 910/858/17 за позовом Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Укр-Петроль» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання припиненою поруки за договором поруки № 0189-01-07/7 від 28.04.2011 припиненою з 05.09.2013.

Третьою особою 02.03.2017 відділу діловодства суду подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Господарським судом міста Києва справи № 910/2724/17 за позовом Приватного підприємство «Європацукор» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання недійсним договору про мультивалютну кредитну лінію № 0189-01-07 від 03.09.2007.

Третьою особою 02.03.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання (за підписом директора Кауза Я.А.) про зобов'язання позивача здійснити переклад на українську мову договору поруки № 0189-01-07/7 від 28.04.2011, надавши сторонам примірник перекладу сторонам; просить розглядати справу в більш тривалий термін, ніж визначений ст. 69 ГПК України та зупинити провадження у справі на період перекладу договору поруки. Клопотання мотивовано тим, що зміст договору та додатків до нього укладено іноземною - російською мовою та є незрозумілим третій особі, що унеможливлює підготування відзиву по даній справі.

Суд розглянувши 14.03.2017 дане клопотання не вбачає підстав для його задоволення, оскільки

Згідно з частиною третьою статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Укладений Приватним підприємством «Європацукор» в особі директора Кауза Я.А. з Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» договір про мультивалютну кредитну лінію № 0189-01-07 від 03.09.2007 також складений російською мовою, а отже не відповідають дійсності твердження третьої особи, що йому незрозуміло російську мову.

Суд вважає, що шляхом подання відповідного клопотання третя особа намагається штучно затягнути судовий процес, що суперечить, зокрема, вимогам статті 6 Конвенції про захист праві людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

02.03.2017 Приватне підприємство «Європацукор» звернулося до Господарського суду з заявою про вступ до участі у справі третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору та позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання припиненою поруки за договором № 0189-01-07/7 від 28.04.2011, який укладено між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ПП «Торгівельна компанія «Укр-Петроль», що був укладений з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором про мультивалютну кредитку лінію від 03.09.2007 № 0189-01-07 укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ПП «Європацукор».

Позовні вимоги третьої особи обґрунтовані тим, що 03.09.2007 між відповідачем та третьою особою був укладений договір про мультивалютну кредитну лінію № 0189-01-07 до якого в подальшому вносились зміни. Так відповідно до кредитного договору було відкрито кредитну лінію в розмірі 10 985 000,00 грн. зі строком дії до 01.03.2015. В забезпечення кредитного договору 28.04.2011 між відповідачем та позивачем був укладений договір поруки № 0189-01-07/7. На думку третьої особи шляхом виставлення вимоги № 9-321210/668 від 11.03.2014 про дострокове повернення кредиту банк змінив строк виконання основного зобов'язання. Зазначає, що договором поруки не встановлено строк поруки, і оскільки банк не пред'явив вимоги до поручителя порука є припиненою в силу положень ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України зі спливом шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2017 клопотання позивача та третьої особи про призначення колегіального розгляду справи № 910/851/17 залишено без задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/851/17 від 02.03.2017 розгляд справи відкладено на 14.03.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2017 допущено до участі у справі третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Приватне підприємство «Європацукор»; позовну заяву Приватного підприємства «Європацукор» до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання припиненою поруки за договором № 0189-01-07/7 від 28.04.2011 прийнято до провадження.

Позивачем 13.03.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про витребування у відповідача оригінал кредитного договору № 0189-01-07 від 03.09.2007 та 19 угод про внесення змін до кредитного договору.

Суд розглянувши 14.03.2017 дане клопотання не вбачає підстав для його задоволення, оскільки

Згідно зі ст. 36 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Вимога господарського суду про надання оригіналів документів може бути викликана необхідністю встановлення достовірності документа, копія якого подається.

В матеріалах справи наявна подана позивачем належним чином засвідчена копія договору мультивалютної кредитної лінії № 0189-01-07 від 03.09.2007.

При цьому жодним з учасників судового процесу не заперечується відповідність копії кредитного договору його оригіналу, а тому у господарського суду не виникає необхідності у витребувані оригіналу.

Позивачем 13.03.2017 до відділу діловодства суду подано письмові пояснення.

Відповідачем 13.03.2017 до відділу діловодства суду подано письмові пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні поданих позивачем та третьою особою клопотань про зупинення провадження у справі.

Третьою особою 13.03.2017 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю направити в судове засідання повноважного представника, який захворів та відсутності можливості здійснити заміну представника.

Суд розглянувши 14.03.2017 дане клопотання не вбачає підстав для його задоволення, оскільки

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського сулу України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Третьою особою не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують факт відсутності у третьої особи, як юридичної особи, можливості направити іншого представника у судове засідання.

Доказів того, що керівництво третьої особи, яке в силу ст. 28 Господарського процесуального кодексу України може бути представником юридичної особи, не в змозі прийняти участь в судовому засіданні не подано.

Згідно ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Суд приходить до висновку що відсутні обставини, за яких не можливо вирішити спір в судовому засіданні 14.03.2017.

Суд розглянувши 14.03.2017 клопотання позивача і третьої особи про зупинення провадження у справі відмовив в його задоволенні, з огляду на наступне.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення суду, який розглядає іншу справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Дані обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи та не можуть бути встановлені господарським судом самостійно. При цьому у поданих клопотаннях не наведено обставин, які можуть бути встановлені у інших справах, що розглядаються у Господарському суді міста Києва та які самостійно не можуть бути встановлені господарським судом у справі 910/851/17.

Враховуючи матеріали справи, мотиви клопотань та положення ст.ст. 32-34, 79 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав та доцільності для їх задоволення, з огляду на те, що розгляд справ № 910/858/17 та № 910/2724/17 не є обставиною, яка свідчить про неможливість розгляду даної справи. У випадку визнання недійсним кредитного договору рішення у даній справі при достатності підстав може бути переглянуте за нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні 14.03.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.09.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (банк) та Приватним підприємством «Європацукор» (позичальник) було укладено договір про мультивалютну кредитну лінію № 0189-01-07 (далі - кредитний договір) (зі змінами), відповідно до якого банк надає позичальнику грошові кошти у тимчасове користування з лімітом максимальної заборгованості 10 985 000,00 грн. та сплатою процентів за користування кредитними коштами зі строком дії до 01.03.2015.

28.04.2011 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (кредитор) та Приватним підприємством «Торгова компанія «Укп-Петроль» (поручитель, позивач) укладено договір поруки № 0189-01-07/7, відповідно до якого позивач поручився за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позови позивача та третьої особи з самостійними вимогами не підлягають задоволенню. При цьому, господарський суд виходить з наступного.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених ст. 11 Цивільного кодексу України, зокрема договорів.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема порукою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з п. 2.1 договору поруки в разі невиконання боржником зобов'язання за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п. 2.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором в тому ж об'ємі, що й боржник, в т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів та завищених процентів, оплаті комісійної винагороди, оплаті неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків.

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії.

Статтею 598 Цивільного кодексу України визначені підстави припинення зобов'язання. Вказаною статтею передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Нормами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Пунктом 5.1 договору поруки визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого ним зобов'язання. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років с дня настання строку виконання зобов'язання по кредитному договору не пред'явив вимогу до поручителя.

Відповідно до п. 6.1 кредитного договору банк має право вимагати повернення наданих кредитних коштів та сплати процентів за весь період користування кредитом до настання строку, вказаного в п. 2.5 даного договору, а позичальник зобов'язаний повернути тримані кредитні кошти та сплатити всі проценти протягом 1 (одного) дня з моменту отримання вимоги банку в разі порушення будь-яких умов даного договору в тому числі сплати кредиту та процентів.

Як вбачається з матеріалів справи Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» було надіслано на адресу позивача та третьої особи вимогу № 9-321210/668 від 11.03.2014 про погашення заборгованості за кредитним договором повністю, а саме 11 110 000,00 грн. кредитної заборгованості, 10 000,00 грн. прострочену кредитну заборгованість, 416 203,83 грн. заборгованість по прострочених процентах, 5 800,61 грн. пені за несвоєчасне виконання договірних зобов'язань.

Таким чином, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості змінено строк виконання основного зобов'язання за кредитним договором.

З урахуванням викладеного та умов п. 5.1 договору поруки не можна вважати поруку припиненою, оскільки три роки на звернення до поручителя спливають 11.03.2017.

Разом з цим, як зазначають позивач та третя особа з самостійними вимогами та підтверджується матеріалами справи банк звернувся з позовом № 943 від 30.12.2016 про стягнення боргу за кредитним договором до боржника та поручителя до Господарського суду Волинської області, яким 06.01.2017 порушено провадження у справі № 903/52/17.

Отже, шляхом подачі позову відповідач пред'явив вимогу до поручителя у встановлений п. 5.1 договору поруки строк.

Стосовно посилань позивача та третьої особи з самостійними вимогами на припинення поруки з посиланням на п. 6.2 договору та приписи ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України слід зазначити наступне

За змістом частини ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до п. 6.2 договору поруки, цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Отже, помилковим є посилання позивача та третьої особи з самостійними вимогами на даний пункт договору поруки, який він визначає строк дії договору, а не строк дії поруки.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновків про відсутність у зв'язку з цим підстав для припинення поруки на підставі ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача та третьої особи з самостійними вимогами, які мали довести наявність тих обставин, на підставі яких вони звернулися до господарського суду з позовними вимогами.

Крім цього, третьою особою з самостійними вимогами не доведено та не вказано в чому полягає порушення його права відповідачем щодо не визнання поруки припиненою.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Укр-Петроль» є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Позовні вимоги Приватного підприємства «Європацукор» також є необгрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача та третю особу з самостійними вимогами.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В позові Приватного підприємства «Торгівельна компанія «Укр-Петроль» відмовити повністю.

2. В позові Приватного підприємства «Європацукор» відмовити повністю.

Повне рішення складено 21.03.2017.

Суддя В.В.Сівакова