ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2017 справа № 908/2454/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Скакун О.А., Татенко В.М. , Ломовцева Н.В. ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: не з'явився, не з'явився, Софін О. В. за дов. № 124 від 23.12.2016, 1) не з'явився, 2) не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Златобанк", м. Київ,
на рішення Господарського суду Запорізької області
від16.11.2016
у справі№ 908/2454/16 (суддя Колодій Н.А.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Радикал банк", с. Петропавлівська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області,
до за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаФізичної особи - підприємця ОСОБА_5, м. Запоріжжя, Публічного акціонерного товариства "Златобанк", м. Київ,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача1) ОСОБА_6, м. Запоріжжя, 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Шлях", м. Запоріжжя,
проусунення перешкод у користуванні майном

Публічне акціонерне товариство «Радикал Банк» (далі - ПАТ «Радикал Банк») звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи - ОСОБА_5 (далі - ФОП ОСОБА_5) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зобов'язання відповідача допустити представників позивача до нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (з урахуванням заяви про зміну предмета позову).

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 16.11.2016 у справі № 908/2454/16 у задоволенні позову відмовлено. Рішення мотивоване недоведеністю позовних вимог.

Публічне акціонерне товариство «Златобанк» (далі - ПАТ «Златобанк»), не погодившись з винесеним рішенням, звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 16.11.2016 у справі № 908/2454/16 та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм як матеріального, так і процесуального права, а також неповне з'ясування місцевим господарським судом фактичних обставин, що мають значення для справи. Зокрема, заявник апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неправильно визначив зміст спірних правовідносин, не навів мотиви, з яких він відхилив надані позивачем докази, та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2017 до участі у справі № 908/2454/16 залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Шлях» (далі - ТОВ «Шлях») в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Також на електронну адресу суду 09.03.2017 надійшли клопотання ПАТ «Радикал Банк» про витребування додаткових доказів, продовження строків розгляду справи та відкладення судового засідання. Крім того, позивач просив не здійснювати розгляд справи за відсутності його представника у судовому засіданні.

Зокрема, ПАТ «Радикал Банк» просить витребувати від Орджонікідзевського відділення Ленінського району Головного управління Національної поліції в Запорізькій області інформацію та копії матеріалів досудового розслідування за заявою ПАТ «Радикал Банк» від 14.04.2016 № 6724. На думку позивача матеріали досудового розслідування можуть містити докази на підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги в цій справі. ПАТ «Радикал Банк» листом від 07.03.2017 № 372/17 зверталося з відповідним клопотанням до зазначеного відділу поліції, однак станом на 09.03.2017 відповіді не отримало.

Колегія суддів, розглянувши клопотання позивача про витребування доказів, вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на приписи статей 38, 99, 101 ГПК України.

Так, відповідно до статті 38 ГПК України сторона у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

Згідно зі статтею 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Водночас статтею 101 ГПК України передбачено, що додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

З огляду на те, що позивач не звертався з таким клопотанням до суду першої інстанції, а вимога про надання відповідної інформації була направлена ПАТ «Радикал Банк» до органу досудового розслідування лише 07.03.2017 (тобто під час апеляційного провадження в цій справі), колегія суддів відхиляє клопотання позивача про витребування доказів, оскільки заявник не обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з об'єктивних причин або з причин, що від нього не залежали.

Колегія суддів також не вбачає підстав для задоволення клопотання ПАТ «Радикал Банк» про продовження строку розгляду справи з огляду на таке.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право на справедливий суд передбачає, зокрема, розгляд справи протягом розумного строку.

Статтею 102 ГПК України встановлено двохмісячний строк для розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини конкретної справи з урахуванням складності справи, важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Савенкова проти України», «Папазова та інші проти України» тощо).

Колегія суддів ураховує, що в першу чергу клопотання ПАТ «Радикал Банк» мотивоване необхідністю витребування додаткових доказів, в якому позивачу було відмовлено.

Оскільки інших виключних обставин, які є підставою для продовження строку розгляду справи, позивачем не наведено, колегія суддів вважає, що заявлене клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Представник позивача у судовому засіданні 22.02.2017 висловився на підтримку апеляційної скарги ПАТ «Златобанк» та просив її задовольнити, а рішення місцевого господарського суду скасувати. У судові засідання 9 та 22 березня 2017 представник позивача не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник апелянта у судових засіданнях 22 лютого, 9 та 22 березня 2017 року просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги ПАТ «Радикал Банк» у повному обсязі.

Представники відповідача, ОСОБА_6 та ТОВ «Шлях» у судові засідання не з'явилися, хоча про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за їх відсутності з огляду на те, що їх явка не визнавалась обов'язковою та відповідно до статті 22 ГПК України є правом, а не обов'язком сторін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд -

В С Т А Н О В И В :

Між ФОП ОСОБА_5 (Суборендодавець) та ПАТ «Радикал Банк» (Суборендар) 14.04.2015 було укладено Договір суборенди нерухомого майна, за умовами якого Суборендодавець зобов'язується передати Суборендареві у строкове платне користування, а саме в суборенду, нерухоме майно - частину нежитлового приміщення загальною площею 33,7 м2, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 24-27).

Відповідно до пункту 1.2 Договору суборенди приміщення, згідно зі свідоцтвом про право власності, виданого Виконавчим комітетом Запорізької міської ради, належить ТОВ «Шлях». Суборендодавець користується приміщенням згідно з Договором оренди нерухомого майна від 20.05.2014.

Згідно з пунктом 2.1 Договору суборенди приміщення надається Суборендарю для розміщення підрозділу ПАТ «Радикал Банк».

Пунктом 3.2 Договору суборенди передбачено, що приймання-передача приміщення (як передання в суборенду, так і повернення після суборенди) здійснюється уповноваженими представниками сторін з обов'язковим підписанням сторонами Акту приймання-передачі приміщення.

Відповідно до пункту 3.7 Договору суборенди приміщення вважається фактично переданим стороні з моменту підписання Акту приймання-передачі.

Строк суборенди приміщення за цим Договором розпочинається з дати передання Суборендарю приміщення (що оформлюється відповідним актом приймання-передачі) та закінчується 31.03.2017 включно, якщо цей строк (термін) не закінчиться раніше з підстав, що передбачені цим Договором (пункт 4.1 Договору суборенди).

Згідно з пунктом 4.2 Договору суборенди строк суборенди може бути змінений лише за взаємною згодою сторін.

У пункті 11.4 Договору суборенди передбачено, що Договір суборенди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; ліквідації Суборендаря; ліквідації Суборендодавця; загибелі (знищення) приміщення; у разі відчуження власником приміщення; у разі припинення дії Договору оренди/суборенди приміщення, на підставі якого Суборендодавець має право передавати приміщення в суборенду.

Пунктом 11.8 Договору суборенди передбачено порядок його розірвання.

Так, сторона Договору, яка вважає за необхідне змінити або достроково розірвати цей Договір повинна надіслати пропозиції про це другій стороні.

Сторона Договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання цього Договору, протягом 30 календарних днів після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати розгляду.

У разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) цього Договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Сторони погодили, що цей Договір вважається достроково розірваним на 31 календарний день після отримання письмового повідомлення від Суборендодавця або Суборендаря про необхідність дострокового розірвання Договору без необхідності складання додаткової угоди до Договору.

За Актом приймання-передачі від 23.04.2015 нежитлове приміщення було передано ПАТ «Радикал Банк» за Договором суборенди нерухомого майна (т. 1, а. с. 29).

Також між ПАТ «Златобанк» (Орендодавець) та ПАТ «Радикал Банк» (Орендар) було укладено Договір оренди від 21.04.2015, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне володіння та користування на умовах оренди майно згідно з Додатком № 1 (т. 1, а. с. 16-19).

Згідно з пунктом 1.3 Договору оренди об'єкт оренди передається Орендарю для використання його відповідно до напрямів його банківської діяльності.

Відповідно до пункту 4.1 Договору термін (строк) оренди розпочинається з дати передання Орендодавцем Орендарю об'єкта оренди та закінчується датою повернення об'єкта оренди від Орендаря Орендодавцю (приймання-передача об'єкта оренди оформлюється відповідними актами приймання-передачі).

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 13.05.2015 (пункт 4.2 Договору).

У пункті 4.3 Договору передбачено, що якщо жодна зі сторін за 14 календарних днів до закінчення терміну (строку) дії цього Договору письмово не заявить про намір його припинити або змінити, цей Договір щоразу автоматично продовжується на той самий термін (строк) та на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором.

За Актом приймання-передачі майна від 21.04.2015 рухоме майно ПАТ «Златобанк» було передано ПАТ «Радикал Банк» (т. 1, а. с. 22-23).

Згідно з довідкою ПАТ «Златобанк» вартість майна, переданого ПАТ «Радикал Банк» за цим Договором оренди, складає 97 130, 38 грн. (т. 1, а. с. 37-38).

У подальшому відповідно до постанови Правління НБУ від 09.11.2015 № 769 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Радикал Банк» (т. 1, а. с. 14) виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення про початок процедури ліквідації ПАТ «Радикал Банк» та призначено уповноважену особу для її здійснення (т. 1, а. с. 15).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представниками сторін, ПАТ «Радикал Банк» листом від 23.11.2015 № 3944/15 звернулося до ФОП ОСОБА_5 з пропозицією розірвати Договір суборенди нерухомого майна від 14.04.2015 шляхом підписання відповідної додаткової угоди та Акту приймання-передачі, а також з вимогою надати можливість вивезти зі спірного приміщення рухоме майно, яке належить ПАТ «Златобанк».

Суд першої інстанції за результатами розгляду справи дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності перешкод у користуванні спірним майном.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, не погодившись з винесеним рішенням, звернулася до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, однак у задоволенні позову слід відмовити з інших мотивів, виходячи з такого.

Апеляційний господарський суд, оцінивши зміст Договору оренди рухомого майна від 21.04.2015, дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором оренди, який підпадає під правове регулювання норм глави 58 ЦК України, § 5 глави 30 ГК України.

У свою чергу, до правовідносин сторін за Договором суборенди нерухомого майна від 14.04.2015 відповідно до частини третьої статті 774 ЦК України застосовуються положення про договір найму.

Згідно з частиною першою статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном може звернутися також особа, яка відповідно до закону або договору має право володіння та користування таким майном.

Оскільки за Договором оренди рухомого майна від 21.04.2015 ПАТ «Радикал Банк» наділений правомочностями володіння та користування спірним рухомим майном, колегія суддів вважає, що позивач має право на звернення з негаторним позовом для усунення перешкод у користуванні спірним рухомим майном.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що на момент розгляду справи Договір суборенди від 14.04.2015 є чинним, однак колегія суддів не погоджується з висновком місцевого господарського суду з огляду на таке.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2017 у справі № 908/2454/16 з метою повного та всебічного дослідження обставин справи зобов'язано відповідача та ТОВ «Шлях» надати апеляційному суду оригінал або належним чином засвідчену копію Договору оренди від 20.05.2014 та письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог.

Вимоги зазначеної ухвали були виконані ФОП ОСОБА_5 та ТОВ «Шлях» у повному обсязі.

Вивчивши надані сторонами матеріали, апеляційний господарський суд встановив, що між ТОВ «Шлях» (Орендодавець) та ФОП ОСОБА_5 (Орендар) 20.05.2014 було укладено Договір оренди будинку, споруди (іншого об'єкта нерухомості), за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове володіння споруду за адресою: 69005, АДРЕСА_1, загальною площею 48, 5 м2 (т. 2, а. с. 15-17).

Відповідно до пункту 4.1 Договору оренди строк оренди складає 1090 днів з моменту прийняття об'єкта, що орендується, за актом здачі-приймання.

Згідно з пунктом 4.3 Договору оренди термін оренди може бути скорочений лише за згодою сторін.

Право ФОП ОСОБА_5 передавати спірне приміщення в суборенду за згодою Орендодавця передбачено пунктом 7.2 Договору оренди.

На підставі вищенаведеного апеляційний суд доходить висновку, що ФОП ОСОБА_5 правомірно передала в суборенду позивачу спірне приміщення.

Позивач користувався спірним приміщенням за Договором суборенди від 14.04.2015, однак у зв'язку з початком процедури ліквідації листом від 23.11.2015 № 3944/15 запропонував відповідачу розірвати цей Договір (т. 1, а. с. 30-31)

Відповідно до пункту 11.4.6 Договору суборенди цей Договір припиняється у разі припинення дії Договору оренди приміщення, на підставі якого Суборендодавець має право передавати приміщення в суборенду.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, вимога позивача про дострокове розірвання Договору суборенди була направлена на адресу ФОП ОСОБА_5 листом від 23.11.2015 № 3944/15 (т. 1, а. с. 30-31).

У матеріалах справи відсутні докази направлення ФОП ОСОБА_5 відповіді на пропозицію ПАТ «Радикал Банк» у порядку пункту 11.8.2 Договору суборенди, однак за Додатковою угодою від 01.12.2015 ТОВ «Шлях» та ФОП ОСОБА_5 дійшли згоди достроково розірвати Договір оренди від 20.05.2014, на підставі якого спірне приміщення перебувало у користуванні відповідача (т. 2, а. с. 24).

При цьому, як було встановлено судом апеляційної інстанції, між ТОВ «Шлях» та ФОП ОСОБА_5 01.12.2015 було укладено Додаткову угоду до Договору оренди від 20.05.2014, за умовами якої сторони дійшли згоди достроково припинити дію зазначеного Договору оренди (т. 2, а. с. 24).

За Актом приймання-передачі від 02.12.2015 відповідно до Договору оренди від 20.05.2014 спірне приміщення було передано ТОВ «Шлях» (т. 2, а. с. 25).

За приписами частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Тому, виходячи з наведеного, висновок суду першої інстанції про те, що Договір суборенди є чинним, помилковий, оскільки він суперечить умовам цього Договору, приписам чинного законодавства та не відповідає фактичним обставинам справи, адже на підставі пункту 11.4.6 Договір суборенди припинив свою дію 01.12.2015.

За твердженням позивача перешкоди у користуванні рухомим майном, яке перебувало у користуванні ПАТ «Радикал Банк» на підставі Договору оренди від 21.04.2015, полягають у блокуванні доступу до нежитлового приміщення, переданого позивачу за Договором суборенди від 14.04.2015 шляхом заварювання вхідних дверей.

З метою усунення таких перешкод позивач 14.09.2016 звернувся з позовом саме до ФОП ОСОБА_5

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення з позовом у цій справі спірне приміщення з 02.12.2015 вже було передано ТОВ «Шлях» як власнику нерухомого майна та не перебувало у користуванні ФОП ОСОБА_5

Пояснення ПАТ «Радикал Банк» та ПАТ «Златобанк» свідчать про їх обізнаність щодо цього факту.

З наведеного випливає, що ФОП ОСОБА_5 не є належним відповідачем у цій справі.

Відповідно до статті 24 ГПК України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Однак клопотання про заміну первісного відповідача належним упродовж розгляду справи ПАТ «Радикал Банк» заявлено не було.

З огляду на зміст статті 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; на суд, у свою чергу, покладено обов'язок створити сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Таким чином, з урахуванням пункту 1.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18, суд зобов'язаний розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред'явлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи за наявними у матеріалах справи доказами.

Виходячи з вищенаведеного, судова колегія вважає, що ФОП ОСОБА_5 є неналежним відповідачем у цій справі, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Що стосується доказів, які на думку позивача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача підтверджують наявність перешкод у користуванні та розпорядженні ним спірним майном, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Надані в обґрунтування позовних вимог докази, зокрема листи ПАТ «Радикал Банк» від 12.04.2016 № 1008/16 (т. 1, а. с. 33), від 16.06.2016 № 1479/16 (т. 1, а. с. 35) та від 20.04.2016 (т. 1, а. с. 36), адресовані уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» не підтверджують порушення відповідачем прав позивача.

Факт прибуття патрульної поліції на місце події за викликом ПАТ «Радикал Банк», про який йдеться в листі від 20.04.2016, не підтверджено належними та допустимими доказами у порядку статей 33-34 ГПК України.

На виконання вимог ухвал Донецького апеляційного господарського суду від 22 лютого та 9 березня 2017 року ПАТ «Радикал Банк» були надані пояснення по суті позовних вимог та направлено копію рапорту Орджонікідзевського відділення поліції Ленінського відділу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

На думку колегії суддів Орджонікідзевського відділення поліції свідчить лише про надходження та прийняття заяви про вчинення порушення та не містить інформації про встановлені обставини чи його кваліфікацію правоохоронними органами, а тому не є належним доказом у розумінні статті 34 ГПК України.

З огляду на закріплений у статті 62 Конституції України принцип презумпції невинуватості сам лише факт звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення не свідчить про вину певної особи в його скоєнні.

Крім того, докази направлення адресованого ФОП ОСОБА_5 листа № 715/16 від 14.03.2016 з вимогою узгодити дату передання спірного майна позивачем надані не були (т. 1, а. с. 32).

Щодо наявної у матеріалах справи копії талона-повідомлення від 14.04.2016 (т. 1, а. с. 34) колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що цей документ є лише підтвердженням реєстрації заяви ПАТ «Радикал Банк» № 6724 в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення РОВД Орджонікідзевського району міста Запоріжжя, та не може бути доказом вчинення відповідачем протиправних дій.

Про результати розгляду звернення ПАТ «Радикал Банк» до правоохоронних органів позивач суду першої інстанції не повідомив.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з клопотанням про надання інформації стосовно досудового розслідування звернувся до Орджонікідзевського відділення Головного управління Національної поліції у Запорізькій області лише 07.03.2017, тобто під час апеляційного провадження у справі (т. 1, а. с. 246).

Колегія суддів також зазначає, що за приписами статей 43, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Апеляційний суд вважає, що з урахуванням характеру спірних правовідносин тягар доказування наявності перешкод у користуванні майном покладено саме на позивача, однак належних та допустимих доказів створення таких перешкод з боку ФОП ОСОБА_5 ПАТ «Радикал Банк» у період дії договору суборенди до повернення приміщення власнику надано не було.

Таким чином, позовні вимоги ПАТ «Радикал Банк» про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом зобов'язання відповідача допустити представників позивача до спірного нежитлового приміщення задоволенню не підлягають з підстав, викладених вище.

Згідно з роз'ясненнями, наведеними у пункті 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» від 17.05.2011 № 7, не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення.

Відповідно до частини другої статті 104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Златобанк» задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Запорізької області від 16.11.2016 у справі № 908/2454/16 підлягає залишенню без змін з мотивів, наведених у цій постанові.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Златобанк», м. Київ, на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.11.2016 у справі № 908/2454/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 16.11.2016 у справі № 908/2454/16 залишити без змін з мотивів, викладених у цій постанові.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: В.М. Татенко

Н.В. Ломовцева