РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017Справа №910/928/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УВК УКРАЇНА»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНТЕКС УКРАЇНА»

Про стягнення 626 797,82 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Левтерова Т.М - по дов.

від відповідача: Біда К.М. - по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УВК УКРАЇНА» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНТЕКС УКРАЇНА» про стягнення 626797,82 грн., з яких основний борг в сумі 565 239,60 грн., пеня в розмірі 13207,58 грн., 3% річних в сумі 1466,95 грн., інфляційні втрати в розмірі 10391,70 грн.

Ухвалою від 19.01.2017р. було порушено провадження по справі №910/928/17 та призначено її розгляд на 03.02.2017р.

У судовому засіданні 03.02.2017р. представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Враховуючи ненадання в повному обсязі витребуваних документів та необхідність витребування нових доказів, ухвалою від 03.02.2017р. розгляд справи було відкладено на 27.02.2017р.

У судовому засіданні 27.02.2017р. представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом розглянуто та задоволено.

У судовому засіданні представником Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНТЕКС УКРАЇНА» було підтримано раніше подане клопотання про витребування доказів.

Вказане клопотання було розглянуто та залишено судом без задоволення.

Ухвалою від 27.02.2017р. розгляд справи було відкладено на 13.03.2017р.

Представником позивача у судовому засіданні 13.03.2017р. подано письмові пояснення по справі.

Представником відповідача 13.03.2017р. через відділ діловодства суду було подано відзив на позовну заяву.

Представником позивача надано усні пояснення по суті спору, відповідно до яких останній позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 13.03.2017р. проти задоволення позовних вимог надав заперечення.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 13.03.2017р. було оголошено перерву до 20.03.2017р.

У судовому засіданні 20.03.2017р. представником позивача позовні вимоги було підтримано.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог надав заперечення.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, за висновками суду, справа може бути розглянута по суті за наявними у ній документами в судовому засіданні 20.03.2017р.

В судовому засіданні 20.03.2017р. на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2015р. між Приватним акціонерним товариством «УВК УКРАЇНА» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОНТЕКС УКРАЇНА» (замовник) було укладено договір №39-15 про надання комплексних логістичних послуг, відповідно до п.1.1 якого виконавець бере на себе зобов'язання надавати комплексні логістичні послуги, пов'язані з обслуговуванням вантажів замовника, а замовник зобов'язується приймати та своєчасно сплачувати надані виконавцем послуги.

Відповідно до умов вказаного договору №39-15 від 27.04.2015р. комплексні логістичні послуги - це комплекс послуг, пов'язаний із зберіганням, складським обслуговуванням, організацією та забезпеченням перевезення вантажів замовника, проведення інвентаризації, включає, але не обмежується, наступні види робіт/послуг: прийом вантажу, складування, зберігання, накопичення, сортування, подрібнення, пакування, пакетування, навантаження/розвантаження, перевезення, здача, доставка документів.

За умовами п.1.2 договору №39-15 від 27.04.2015р. факт належного надання послуг за цим договором підтверджується підписом вантажоодержувача в накладній з ВЗ, та відповідними актами прийому-передачі наданих послуг згідно договору.

Порядок надання виконавцем послуг визначається згідно з погодженими сторонами правилами та процедурами. Підставою для надання послуг є розпорядження замовника. Кожна операція оформлюється відповідними документами встановленого зразка згідно правил та процедур, що фіксують та підтверджують її виконання. Жодна із сторін не має право ухилятись від складання чи підписання зазначених документів (п.п.2.1, 2.2, 2.3 договору №39-15 від 27.04.2015р.).

У п.3.1.9 договору №39-15 від 27.04.2015р. передбачено обов'язок замовника компенсувати виконавцю витрати на страхування ризиків знищення або пошкодження (псування) товару, що знаходиться на складах виконавця та оплати суми додаткової відповідальності під час доставки товару згідно умов п.6.4 договору.

Пунктом 5.1 договору №39-15 від 27.04.2015р. передбачено, що послуги надаються за тарифами, викладеними у додатках до нього. Сторони узгодили, що зміна індексу інфляції щомісячно тягне за собою автоматичну зміну вартості послуг, які надаються виконавцем за цим договору.

Згідно п.п.5.3, 5.4 договору №39-15 від 27.04.2015р. оплата здійснюється в національній валюті - гривні, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця на підставі наданого рахунку. Термін сплати: протягом п'яти банківських днів з моменту виставлення рахунку замовнику. Разом з рахунком замовнику надається два примірники акту прийому-передачі наданих послуг та податкова накладна. Замовник зобов'язаний розглянути акт, підписати його і повернути виконавцеві один примірник або надати вмотивовані зауваження. При відсутності таких письмових зауважень акт вважається погодженим сторонами.

Пунктами 5.5, 5.6 договору №39-15 від 27.04.2015р. передбачено, що періодичність виставлення рахунків: за домовленістю сторін, але не рідше одного разу на місяць. Вартість послуг, що зазначена у додатках до даного договору, може бути змінена за умови повідомлення замовника не менш, ніж за 14 календарних днів з обов'язковим підписанням відповідних додатків.

У п.7.1 договору №39-15 від 27.04.2015р. визначено, що з метою вдосконалення взаємовідносин сторін за договором та поліпшення сервісу, який надає виконавець, сторони узгодили, що для покриття ризиків знищення/пошкодження товарів замовника, що зберігаються на складах виконавця на підставі договору, останній за рахунок замовника зобов'язується застрахувати їх на наступних умовах - страхова компанія: страхова компанія з міжнародним перестрахуванням не нижче рейтингу «А» згідно Standard&Poors'; види ризиків - пожежа, блискавка, вибух, падіння літаків, град, буревій, повінь, землетрус, протиправні дії третіх осіб, ушкодження водопровідних систем; місячний тариф - згідно прайс-листа виконавця, що є додатком до цього договору. Замовник зобов'язується відшкодовувати виконавцю витрати на страхування товарів замовника (та франшизи при настанні страхового випадку) щомісяця оплачувати вартість страхування вищенаведених ризиків на підставі рахунків виконавців; франшиза - 10% від суми збитку, франшиза за ризиком землетрус становить 2% від загальної страхової суми.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін і діє протягом трьох років, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Даний договір може бути достроково припинений за ініціативою будь-якої сторони. Про розірвання даного договору замовник зобов'язаний сповістити виконавця у письмовій формі за шість місяців до бажаної дати розірвання договору. При цьому, протягом цього часу сторони зобов'язуються здійснити всі взаєморозрахунки (п.п.11.1, 12.4 договору №39-15 від 27.04.2015р.).

01.06.2015р. між Приватним акціонерним товариством «УВК УКРАЇНА» (первісний виконавець), Товариством з обмеженою відповідальністю «ОНТЕКС УКРАЇНА» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УВК УКРАЇНА» (новий виконавець) було укладено договір про заміну сторони зобов'язання, відповідно до п.3.1 якого первісний виконавець передає, а новий виконавець приймає на себе права, зобов'язання та відповідальність первісного виконавця згідно з контрактом (договір №39-15 від 27.04.2015р. про надання комплексних логістичних послуг), а також відмовляється від будь-яких претензій та прав, які є на момент укладання цього договору або можуть виникнути в майбутньому у зв'язку з виконанням контракту.

За умовами п.3.3 вказаного правочину з моменту набуття чинності договором первісний виконавець втрачає, а новий виконавець набуває право вимагати виконання замовником своїх зобов'язань за контрактом, в тому числі, первісний виконавець перестає, а новий виконавець починає нести договірні зобов'язання та відповідальність за невиконання зобов'язань, що виникли до моменту набуття чинності цим договором, а також тих, що виникнуть у майбутньому.

Згідно п.3.6 договору від 01.06.2015р. замовник визнає нового виконавця як правонаступника первісного виконавця щодо контракту. З моменту набрання чинності цим договором терміни «виконавець» та «УВК», що вживаються у контракті, повинні застосовуватись в повному обсязі.

Пунктом 4 вказаного правочину передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін та діє до повного виконання новим виконавцем та замовником всіх зобов'язань за контрактом, умови якого стають обов'язковими для нового виконавця.

Отже, враховуючи наведене вище, з огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договори №39-15 від 27.04.2015р. та б/н від 01.06.2015р. як належні підстави, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Як свідчать матеріали справи, 17.10.2016р. Товариством з обмеженою відповідальністю «УВК УКРАЇНА» було скеровано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОНТЕКС УКРАЇНА» акт №УВЦ- від 30.09.2016р. та рахунок №3346 від 30.09.2016р. на оплату послуг по зберіганню товару за вересень 2016р. на суму 752 442,50 грн.

Проте, підписаний з боку замовника акт, повернуто на адресу заявника не було.

З огляду на наведене, виконавцем було направлено замовнику вимогу №285 від 26.10.2016р., в якій просив здійснити оплату акту №УВЦ- від 30.09.2016р. та рахунку №3346 від 30.09.2016р. на суму 752 442,50 грн.

Листом №31 від 03.11.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОНТЕКС УКРАЇНА» повідомило про те, що на акт наданих послуг за вересень 2016р. замовником було належним чином висловлено свої заперечення, а в частині, в якій замовник визнав суму акту обґрунтованою, а саме 187 202,90 грн., послуги було оплачено. Обставини щодо оплати послуг за вересень 2016р. на означену вище суму позивачем протягом розгляду справи було підтверджено.

Отже, з огляду на наведене вище, посилаючись на те, що замовником не було висунуто заперечень з приводу акту №УВЦ- від 30.09.2016р. на суму 752 442,50 грн. та лише частково перераховано плату за послуги, надані у вересні 2016р., позивач і звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем зазначено, що виконавцем у віддаленому робочому місці (портал http://remote.uvk.ua) було направлено 03.10.2016р. замовнику акт виконаних робіт за послугами відповідального зберігання за період з 01.09.2016р. по 30.09.2016р.

Не погоджуючись з обсягами визначених виконавцем послуг та їх вартістю, відповідачем було скеровано позивачу зауваження на акт №27 від 06.10.2016р., в якому вказано на безпідставність включення штрафу за з'їзд в розмірі 460 498,80 грн. та надбавки ЛКЦ в сумі 104 740,80 грн. У зазначеному листі замовник просив розглянути зауваження на акт виконаних робіт і надати акт та рахунок, які відповідають вимогам чинного законодавства. При цьому, судом прийнято до уваги, що вказані зауваження було долучено до матеріалів справи саме позивачем.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст.36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно зі ст.34 вказаного нормативно-правового акту господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи (п.2.5 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги про стягнення основного боргу не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст.901 Цивільного кодексу України).

Як вказувалось вище, відповідно умов договору №39-15 від 27.04.2015р. комплексні логістичні послуги - це комплекс послуг, пов'язаний із зберіганням, складським обслуговуванням, організацією та забезпеченням перевезення вантажів замовника, проведення інвентаризації, включає, але не обмежується, наступні види робіт/послуг: прийом вантажу, складування, зберігання, накопичення, сортування, подрібнення, пакування, пакетування, навантаження/розвантаження, перевезення, здача, доставка документів.

У додатку №1 до договору №39-15 від 27.04.2015р. сторонами було погоджено правила та процедури надання послуг комплексного логістичного обслуговування. Зі змісту означеного додатку вбачається, що сторонами досягнуто згоди стосовно обміну документами із застосуванням віддаленого робочого місця (портал http://remote.uvk.ua).

У додатках 2, 3, 4 до договору №39-15 від 27.04.2015р. контрагентами було погоджено перелік та вартість послуг, які надаються у межах вказаного правочину, зокрема, такими послугами визначено: розвантаження, прийом і завантаження (механічне, ручне); зберігання палет (в залежності від розміру) за умови тарифікації фактичної кількості місць зберігання; зберігання палет (в залежності від розміру) за умови резервування кількості місць зберігання (з урахуванням кількості палет); комплектація замовлень; фільмаж, пакування стретч-плівкою та фірмовим скетчем УВК; документообіг, а саме обробка замовлення, обробка замовлення в режимі on-line, виписка документів, надання щотижневих звітів, забір/доставка документів замовника кур'єром УВК; інвентаризація, зокрема, щоквартальна планова інвентаризація, позапланова інвентаризація; додаткові послуги, а саме складання паспорту товару, наклейка стікерів, маркування товару, пакування в термоплівку, формування метро-юнітів, використання (надання) додаткової обігової тари; компенсація витрат на страхування; виконання вимог FIFO при веденні складського обігу.

У додатку №3 визначено вартість доставки вантажів за системою «двері-двері» з міста Києва та додаткових послуг, до яких віднесено: доставку вантажу до точок роздрібної мережі; здача вантажу за кількістю ящиків, прийом вантажу за кількістю ящиків, формування в плм; фільмаж палети; забір та доставка документів в інвентарному конверті УВК; контроль документів в інвентарному конверті; вартість повернення піддонів; додаткова оплата за перевищення ваги плм; надання піддонів; доставка вантажу за 24 години «Експрес-24», зберігання вантажу на складі виконавця за добу; доставка до міст зони АТО; доставка по місту Києву тентованою вантажівкою 20 тонн за рейс; доставка по місту Києву тентованою вантажівкою 10 тонн за рейс.

Належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів погодження сторонами за договором №39-15 від 27.04.2015р. іншого переліку послуг, що надаються у його межах, матеріали справи не містять.

Як вбачається з наданого відповідачем до матеріалів справи акту виконаних робіт за послугами відповідального зберігання за період з 01.09.2016р. по 30.09.2016р., до переліку послуг за означений період виконавцем включено такі послуги: фільмаж, комплектація замовлення (ящик), комплектація замовлення (поштучно), фільмаж (обмотка стрейч-плівкою), комплектація замовлення (монопалети), використання додаткової обігової тари, пакування в термоплівку, забір документів замовника кур'єром УВК, доставка документів замовником кур'єром УВК, складання паспорту товару, зберігання палети на добу за умови тарифікації фактичної кількості місць зберігання, зберігання палети за добу за умови резервування кількості місць зберігання, зберігання по рампі, ручне завантаження, ручне розвантаження, механічне розвантаження загальною вартістю 168 055,81 грн. та копакинг страховка вартістю 15764,48 грн., надбавки ЛКЦ 104 740,80 грн., надбавки штраф за з'їзд 460 498,80 грн. та страховка 0,1% в сумі 3382,61 грн. Загальна вартість акту за послуги зберігання за вересень 2016р. визначена у вказаному акті в розмірі 752 442,50 грн.

Наразі, судом прийнято до уваги, що акт №УВЦ- від 30.09.2016р. за вересень складено також на суму 752 442,50 грн., проте, означений документ жодного переліку, наданих послуг, вартість яких до останнього включено не містять.

При цьому, судом також враховано, що за поясненнями сторін інших послуг, окрім тих, на оплату яких було виставлено акт №УВЦ- від 30.09.2016р. у вересні 2016р. позивачем відповідачу не надавалось.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, суд приймає до уваги акт виконаних робіт з послуг відповідального зберігання за період з 01.09.2016р. по 30.09.2016р., в якості доказу переліку та вартості послуг, на оплату яких позивачем було складено та направлено відповідачу акт №УВЦ- від 30.09.2016р. та рахунок №3346 від 30.09.2016р. на суму 752 442,50 грн.

Наразі, за висновками суду, включення заявником до означеного акту вартості надбавки ЛКЦ в сумі 104 740,80 грн. та надбавки штрафу за з'їзд в розмірі 460 498,80 грн., що загалом становить 565 239,60 грн. є безпідставним, оскільки умовами договору №39-15 від 27.04.2015р. та додатками 2, 3, 4 до вказаного правочину не передбачено застосування надбавок ЛКЦ, а також накладення штрафу на замовника за з'їзд, а отже, у замовника відсутній обов'язок з оплати вказаних надбавок та штрафних санкцій.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку, що твердження позивача про наявність у відповідача заборгованості з оплати, наданих у вересні 2016р. на підставі договору №39-15 від 27.04.2015р., послуг зі зберігання в розмірі 565 239,60 грн. доказово необґрунтованими та такими, що позбавлені належного доказового обґрунтування, а отже, підлягають залишенню судом без задоволення.

Позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 13 207,58 грн., 3% річних в сумі 1466,95 грн. та інфляційних втрат в сумі 10391,70 грн. підлягають залишенню без задоволення як похідні.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

27.03.2017 р.

Суддя О.М. Спичак