ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2017 р. Справа № 914/1388/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрі Ком"

на рішення господарського суду Львівської області від 12.10.2016 року, головуючий-суддя Сухович Ю.О., судді: Петрашка М.М., Мазовіта А.Б.

у справі № 914/1388/16

за позовом: Приватного підприємства "Барбет", м.Херсон, Херсонська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрі Ком", с.Кустин Радехівський район, Львівська область

про стягнення 1 188 167,86 грн.

за участю представників:

від позивача - Калугін Д.О. - представник (довіреність б/н від 09.06.2016р. - присутній в Господарському суді Херсонської області)

від відповідача (скаржника) - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Львівської області від 12.10.2016 року в справі № 914/1388/16 позов, згідно заяви про зменшення розміру позовних вимог, задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрі Ком" (80242, Львівська область, Радехівський район, с.Кустин, вул.Данилюка, буд.1А; ) на користь Приватного підприємства "Барбет" (73000, Херсонська область, м.Херсон, Комсомольський район, вул.Д.Ульянова, буд.41; ) 1 070 894,11 грн. основного боргу, 17 190,56 грн. три проценти річних, 50 041,59 грн. пені, 15 000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката та 17 822,51 грн. судового збору. В решті позовних вимог та в решті витрат на оплату послуг адвоката відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Львівської області від 12.10.2016 року в справі № 914/1388/16 скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити повністю. При цьому, апелянт, вказує, що в справі відсутні первинні документи, які підтверджують здійснення господарської операції, також останній зазначив, що вважає за доцільне зменшити розмір неустойки на 70%.

У запереченнях на дану апеляційну скаргу, позивач заперечив проти її задоволення, просив, суд, рішення господарського суду Львівської області від 12.10.2016 року в справі № 914/1388/16 залишити без змін з підстав того, що судом першої інстанції всебічно та в повному обсязі з'ясовано всі обставини справи, що мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Представник відповідача (скаржника) в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання (арк. арк. справи 233 зворот, 234).

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у письмових поясненнях (б/н від 15.01.2017 року).

Розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з наступних підстав.

29.10.2015р. між Приватним підприємством "Барбет" (надалі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрі Ком" (надалі - покупець) було укладено договір №111 (надалі - договір)? за умовами якого? продавець зобов'язувався поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити кукурудзу (надалі - товар) на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.2.1. та п.2.2. договору кількість (вага) товару складає 650 тон (шістсот п'ятдесят тонн 00 кг) +/-5% за вибором продавця. Кількість (вага) товару визначається контрольним зважуванням при розвантаженні автотранспорту.

Згідно п.3.1. та п.3.2. договору вартість одиниці товару складає гривневий еквівалент 193,00 EUR (сто дев'яносто три євро), в тому числі ПДВ по курсу купівлі валюти на Міжбанківській валютній біржі на день оплати товару. Оплата вартості товару здійснюється в національній валюті України (гривні) по курсу (гривні до євро), на Міжбанківському валютному ринку України на день оплати товару.

Згідно п.4.1. договору продавець здійснює поставку всієї кількості товару на умовах CPT - порт м.Рені, Одеської області, склад компанії "ДСП Україна" у строк до 06 листопада 2015 року.

Згідно п.4.3. договору поставка товару виконується партіями автомобільним транспортом, кожен автомобіль або автопоїзд вважається партією товару.

Згідно п.4.5. договору ризики втрати та/або псування товару переходять від продавця до покупця з моменту розвантаження товару на умовах п.4.1. цього договору та поставлення відмітки у товарно-транспортних накладних компанією "ДСП Україна".

Згідно п.4.6. договору продавець надає покупцю всі документи, що необхідні для підтвердження поставки товару, а саме належним чином оформлені наступні документи: рахунок-фактуру; видаткову накладну; податкову накладну.

Згідно п.4.7. договору кожну партію товару продавець супроводжує належним чином оформленими товаро-транспортними накладними у кількості 4 (чотири) примірника, на кожному із яких представник компанії "ДСП Україна" проставляє відмітки про прийняття товару і 2 (два) примірники повертає водієві, а 2 (два) примірника залишає у себе.

Згідно п.4.8. договору датою поставки товару вважається дата прибуття автотранспорту з останньою партією товару для вивантаження на склад компанії "ДСП Україна" порт м.Рені, Одеської області при умові надання всіх супровідних документів, згідно вимог п.4.6. цього договору.

Згідно п.5.1. договору покупець оплачує продавцю 60% (шістдесят відсотків) вартості товару протягом 1-го (одного) робочого дня з дати поставки товару. Решту 40% (сорок відсотків) вартості товару покупець сплачує протягом 1-го (одного) робочого дня з дати отримання результатів аналізу на відповідність органічній продукції та показникам, що вказано п.2.3. цього договору, але не пізніше 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з дати поставки усієї кількості товару на склад компанії "ДСП Україна" у порту м.Рені, Одеської області.

Позивач свої зобов'язання по виконанню умов договору №111 від 29.10.2015р. виконав повністю, поставив відповідачу товар (кукурудзу) в кількості 657, 660 тон на загальну суму 126 928,38 євро.

Позивачем в підтвердження виконання своїх зобов'язань, щодо поставки товару (кукурудзи) долучено до матеріалів справи товарно-транспортні накладні, в яких: вантажовідправник - ПП "Барбет" (), вантажоодержувач - ТзОВ "Агрі Ком" (); пункт завантаження - Кіровоградська область, Олексантрівський район, с.Красносілка, пункт розвантаження - Ренінський МТП Одеська область, м.Рени, вул.Дунайська, 188.

Проте, відповідач порушив свої зобов'язання, оплату за отриманий товар (кукурудзу) здійснив частково на загальну суму 2300000,00 грн., а саме: 12.11.2015р. на суму 600000,00 грн.; 19.11.2015р. на суму 500000,00 грн.; 11.12.2015р. на суму 1200 000,00 грн.

Як роз'яснено Вищим господарським судом України у п.п.3.10. п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані, до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Згідно довідки Національного Банку України від 11.08.2016р., курс євро по відношенню до гривні по курсу купівлі валюти на міжбанківському валютному ринку України становить: станом на 12.11.2015р. - 24,815; станом на 19.11.2015р. - 25,51; станом на 02.12.2015р. - 24,80; станом на 11.12.2015р. - 26,07; станом на 12.05.2016р. - 28,85; станом на 05.08.2016р. - 27,62.

Згідно поданого позивачем розрахунку до заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх.№4268/16 від 05.09.2016р.) часткова сплата відповідачем основного боргу становить 89 809,00 євро, а саме:

- сплачена 12.11.2015р. в сумі 600000,00 грн. - становить 24 178,92 євро;

- сплачена 19.11.2015р. в сумі 500000,00 грн. - становить 19 600,16 євро;

- сплачена 11.12.2015р. в сумі 1200000,00 грн. - становить 46 029,92 євро.

Відтак, станом на дату прийняття рішення в справі (12.10.2016р.), у відповідача існує заборгованість зі сплати основного боргу за поставлений товар (кукурудзу) 37119,38 євро, що станом на дату подання позову (12.05.2016р.) згідно курсу купівлі валюти на Міжбанківській валютній біржі становить 1070894,11 грн.

Позивач керуючись умовами п.7.5. договору, у зв'язку із простроченням оплати товару, нарахував відповідачу пеню, яка згідно поданого розрахунку до заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх.№4268/16 від 05.09.2016р.) становить 100 083,19 грн.

Крім того, згідно умов ст.625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних, які згідно поданого розрахунку до заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх.№4268/16 від 05.09.2016р.) становлять 17190,56 грн.

Отже, загальна сума заборгованості, згідно поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх.№4268/16 від 05.09.2016р.), яка прийнята судом до розгляду та яку просить стягнути позивач становить 1188167,86 грн., з яких 1070894,11 грн. основного боргу, 17190,56 грн. 3% річних,100 083,19 грн. пені.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, але при укладенні договору сторони повинні керуватися вимогами Цивільного кодексу України, іншими актами цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір №111 від 29.10.2015р. за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторонам (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами ст.663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Позивачем на виконання умов договору №111 від 29.10.2015р. поставлено відповідачу товар (кукурудзу) в кількості 657, 660 тон на загальну суму 126 928,38 євро.

Факт поставки товару (кукурудзи) в кількості 657, 660 тон на загальну суму 126 928,38 євро підтверджується наявними в матеріалах справи товарно-транспортними накладними, в яких: вантажовідправник - ПП "Барбет" (), вантажоодержувач - ТзОВ "Агрі Ком" (); пункт завантаження - Кіровоградська область, Олексантрівський район, с.Красносілка, пункт розвантаження - Ренінський МТП Одеська область, м.Рени, вул.Дунайська, 188, а саме:

- №184576 від 03.11.2015р. автомобільний транспорт DAF (державний номер AI 02-16 CT, причіп/напівпричіп AI 21-07 XO) - дата поставки 04.11.2015р.;

- №184577 від 03.11.2015р. автомобільний транспорт DAF (державний номер AI 51-76 CT, причіп/напівпричіп AI 27-41 XO) - дата поставки 04.11.2015р.;

- №184578 від 03.11.2015р. автомобільний транспорт MAN (державний номер AI 42-58 CT, причіп/напівпричіп AI 32-58 XM) - дата поставки 04.11.2015р.;

- №184579 від 03.11.2015р. автомобільний транспорт DAF (державний номер AI 02-18 CT, причіп/напівпричіп MEGA AI 21-05 XO) - дата поставки 04.11.2015р.;

- №184583 від 06.11.2015р. автомобільний транспорт DAF (державний номер AI 02-13 CT, причіп/напівпричіп AI 20-98 XO) - дата поставки 08.11.2015р.;

- №171176 від 06.11.2015р. автомобільний транспорт DAF (державний номер AI 11-40 CP, причіп/напівпричіп AI 11-61 XO) - дата поставки 08.11.2015р.;

- №171177 від 06.11.2015р. автомобільний транспорт MAN (державний номер AI 33-74 EE, причіп/напівпричіп AI 81-74 XO) - дата поставки 08.11.2015р.;

- №171178 від 06.11.2015р. автомобільний транспорт MAN (державний номер AI 22-58 EE, причіп/напівпричіп AI 82-58 XO) - дата поставки 08.11.2015р.;

- №171179 від 08.11.2015р. автомобільний транспорт MAN (державний номер AI 33-57 EE, причіп/напівпричіп AI 81-57 XO) - дата поставки 09.11.2015р.,

- №171180 від 08.11.2015р. автомобільний транспорт MAN (державний номер AI 33-51 EE, причіп/напівпричіп AI 81-51 XO) - дата поставки 09.11.2015р.;

- №171181 від 08.11.2015р. автомобільний транспорт MAN (державний номер AI 22-61 EE, причіп/напівпричіп AI 82-61 XO) - дата поставки 09.11.2015р.;

- №171182 від 08.11.2015р. автомобільний транспорт DAF (державний номер AI 02-19 CT, причіп/напівпричіп AI 21-08 XO) - дата поставки 10.11.2015р.;

- №184580 від 09.11.2015р. автомобільний транспорт MAN (державний номер AI 33-54 EE, причіп/напівпричіп AI 81-54 XO) - дата поставки 10.11.2015р.;

- №184581 від 09.11.2015р. автомобільний транспорт DAF (державний номер AI 18-05 CM, причіп/напівпричіп AI 32-60 XH) - дата поставки 10.11.2015р.;

- №171190 від 09.11.2015р. автомобільний транспорт Камаз (державний номер BT 02-92 BA, причіп/напівпричіп BT 09-07 XP) - дата поставки 10.11.2015р.;

- №171187 від 09.11.2015р. автомобільний транспорт Камаз (державний номер 166-81 XO, причіп/напівпричіп 217-83 XH) - дата поставки 10.11.2015р.;

- №171186 від 09.11.2015р. автомобільний транспорт MAN (державний номер AI 33-21 EE, причіп/напівпричіп AI 21-21 XO) - дата поставки 10.11.2015р.

Поставка товару підтверджується вищеперерахованими товарно-транспортними накладними та не заперечується відповідачем. Відповідач звертає увагу на відсутність рахунків-фактур та видаткових накладних, як того вимагає п.4.6. договору, що зважаючи на умови договору, на його думку свідчить про ненастання строку оплати товару

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони в п.5.1. договору визначили, що покупець оплачує продавцю 60% (шістдесят відсотків) вартості товару протягом 1-го (одного) робочого дня з дати поставки товару. Решту 40% (сорок відсотків) вартості товару покупець сплачує протягом 1-го (одного) робочого дня з дати отримання результатів аналізу на відповідність органічній продукції та показникам, що вказано п.2.3. цього договору, але не пізніше 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з дати поставки усієї кількості товару на склад компанії "ДСП Україна" у порту м.Рені, Одеської області.

Згідно довідки Національного Банку України від 11.08.2016р., курс євро по відношенню до гривні по курсу купівлі валюти на міжбанківському валютному ринку України становить: станом на 12.11.2015р. - 24,815; станом на 19.11.2015р. - 25,51; станом на 02.12.2015р. - 24,80; станом на 11.12.2015р. - 26,07; станом на 12.05.2016р. - 28,85; станом на 05.08.2016р. - 27,62.

Відповідач порушив свої зобов'язання, оплату за отриманий товар (кукурудзу) здійснив частково, а саме: 12.11.2015р. на суму 600 000,00 грн., що на момент оплати в еквіваленті євро по курсу купівлі валюти на Міжбанківській валютній біржі становить 24 178,92 євро; 19.11.2015р. на суму 500 000,00 грн., що на момент оплати в еквіваленті євро по курсу купівлі валюти на Міжбанківській валютній біржі становить 19 600,16 євро; 11.12.2015р. на суму 1 200 000,00 грн. що на момент оплати в еквіваленті євро по курсу купівлі валюти на Міжбанківській валютній біржі становить 46 029,92 євро; 12.11.2015р. в сумі 600000,00 грн. що на момент оплати в еквіваленті євро по курсу купівлі валюти на Міжбанківській валютній біржі становить 24 178,92 євро; 19.11.2015р. в сумі 500000,00 грн. що на момент оплати в еквіваленті євро по курсу купівлі валюти на Міжбанківській валютній біржі становить 19600,16 євро; 11.12.2015р. в сумі 1200000,00 грн що на момент оплати в еквіваленті євро по курсу купівлі валюти на Міжбанківській валютній біржі становить 46 029,92 євро.

Відтак, у відповідача існує заборгованість зі сплати основного боргу за поставлений товар (кукурудзу) в сумі 1 070 894,11 грн.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За умовами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо твердження апелянта про відсутність доказів передачі у розпорядження покупця товаро-супровідних документів: рахунків-фактур та видаткових накладних, як того вимагає п.4.6. договору, у зв'язку з чим не настав строк оплати, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст.689 ЦК України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.666 ЦК України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Як встановлено у п.п.6.1., п.6.2. договору, у разі виявлення невідповідності якісних та/або кількісних показників товару, визначених у п.п.2.1. та п.п.2.3. цього договору або порушення строків, визначених у п.п.4.1 цього договору, покупець повинен надіслати претензію або рекламацію продавцю у письмовому вигляді будь-яким засобом зв'язку протягом тридцяти двох днів з дати поставки товару.

Поставка товару підтверджується наявними у матеріалах справи товарно-транспортними накладними. Незважаючи на відсутність рахунків-фактур та видаткових накладних, відповідач не відмовився від договору, товар не повернув, претензій щодо якості та кількості позивачу не пред'явив, натомість частково оплачував отриманий ним товар.

Щодо зауважень відповідача про використання позивачем показників курсу валюти на Міжбанківській валютній біржі суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов"язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Сторони у п.3.2. договору визначили, оплата вартості товару здійснюється в національній валюті України (гривні) по курсу (гривні до євро), на Міжбанківському валютному ринку України на день оплати товару.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За умовами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином сторони дійшли згоди, що зобов'язання за договором має бути виконане в гривні, з врахуванням курсу євро, розрахованого за показниками на Міжбанківському валютному ринку України на день оплати товару.

Вказана умова договору сторонами не оспорена, в судовому порядку не визнана недійсною, відтак підлягає виконанню.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги позивача про стягнення боргу в сумі 1 070 894,11 грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із поданого розрахунку 3% до заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх.№4268/16 від 05.09.2016р.), позивач, просить стягнути з відповідача 17 190,56 грн. три проценти річних.

Перевіривши поданий розрахунок 3% річних, суд встановив, що позивачем правомірно нараховано 3% річних на суму 17 190,56 грн., які підлягають до стягнення з відповідача.

Щодо заявлених вимог позивача про стягнення пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондують приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так, у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, які визначаються обліковою ставкою НБУ за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Сторони в п.5.1. договору визначили, що покупець оплачує продавцю 60% (шістдесят відсотків) вартості товару протягом 1-го (одного) робочого дня з дати поставки товару. Решту 40% (сорок відсотків) вартості товару покупець сплачує протягом 1-го (одного) робочого дня з дати отримання результатів аналізу на відповідність органічній продукції та показникам, що вказано п.2.3. цього договору, але не пізніше 15 (п'ятнадцяти) робочих днів з дати поставки усієї кількості товару на склад компанії "ДСП Україна" у порту м.Рені, Одеської області.

Згідно п.5.2. договору покупець, у випадку прострочення платежів зазначених у п.5.1. оплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше загальної суми боргу.

Як вбачається із поданого розрахунку до заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх.№4268/16 від 05.09.2016р.) позивач просить стягнути з відповідача пеню на загальну суму 100 083,19 грн., а саме:

- за затримку оплати товару (60% вартості товару) - 15 915,50 грн. пені;

- за затримку оплати товару (40% вартості товару) - 84 167,69 грн. пені.

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку правомірності її нарахування, у вказаній позивачем сумі 100 083,19 грн.

Однак, апелянт просив про зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню на користь позивача на 70%.

Відповідно до пункту 3 статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Статтею 233 Господарського кодексу України суду надано право зменшувати розмір штрафних санкцій у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Законодавство України не містить переліку випадків, що дають право господарському суду зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Частина 3 ст.551 Цивільного кодексу України також містить норму, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, суд має право, виходячи з конкретних обставин справи, зменшити розмір штрафних санкцій, але не звільняти повністю боржника від їх сплати.

Зазначені норми законодавства надають суду право на зменшення пені в залежності від співвідношення її розміру і збитків.

При цьому слід враховувати, що правила ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов'язання боржником.

Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми, як пеню спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов'язання пеня перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Пункт 6 ч.1 ст.3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства відносить принципи справедливості, добросовісності та розумності.

Частиною 3 ст.509 ЦК України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Підпунктом 3.17.4 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зважаючи на те, що нарахування надмірно великих штрафних санкцій не може бути способом збагачення, а є відповідальністю за порушення господарського зобов'язання, керуючись інтересами, як боржника, так і кредитора,колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, щодо зменшення розміру пені на 50%, у зв'язку з чим до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 50 041,59 грн.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені докази, суд дійшов висновку про те, що позов, з врахуванням поданої заяви про зменшення розміру позовних вимог (вх.№4268/16 від 05.09.2016р.), є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення частково.

З відповідача підлягає до стягнення 1 138 126,26 грн., з яких 1 070 894,11 грн. основний борг, 17 190,56 грн. 3% річних, 50 041,59 грн. пені.

Колегія суддів, розглянувши клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, в сумі 42 000,00 грн., зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 25.11.2016р. між адвокатським об'єднанням "Жованник і партнери" (надалі - об'єднання) та Приватним підприємством "Барбет" (надалі - клієнт) було укладено договір №75/16 про надання правової допомоги.

06.09.2016р. між адвокатським об'єднанням "Жованник і партнери" та ПП "Барбет" складено акт приймання-передачі послуг, з якого вбачається, що роботи, виконавцем були проведені, а замовником прийняті такі роботи: платні правові послуги за договором №19/16 від 05.05.2016р. на суму 129000 (сто двадцять дев'ять тисяч) гривень 00 копійок, в тому числі складання претензійних, позовних та інших документів, подача їх до суду, представництво інтересів в суді першої інстанції. Даний акт підписаний та скріплений печатками сторін договору про надання правової допомоги.

Приватним підприємством "Барбет" оплачено 42 000,00 грн. на розрахунковий рахунок адвокатського об'єднання "Жованник і партнери", з призначенням платежу - оплата правової допомоги згідно договору №75/16 від 25.11.2016р.

Згідно ст.44 ГПК України до складу судових витрат відносяться послуги адвоката.

Судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають стягненню у випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, якій такі послуги надавалися, та їх сплата підтверджується відповідними платіжними документами.

Відповідно до ч.5 ст.49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як роз'яснив Вищий господарський суд України у п.6.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним, порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Відтак, враховуючи те, що розгляд справи нетривалий, спір між сторонами не є складним, засідання проводились в режимі відеоконфернції, а також те, що розмір витрат на послуги адвоката не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним, дійшов висновку стягнути з відповідача 5 000,00 грн. за послуги, надані адвокатом.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд, вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте, з урахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду господарського суду Львівської області від 12.10.2016 року в справі № 914/1388/16 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрі Ком" залишити без задоволення.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрі Ком" (80242, Львівська область, Радехівський район, с.Кустин, вул.Данилюка, буд.1А; ) на користь Приватного підприємства "Барбет" (73000, Херсонська область, м.Херсон, Комсомольський район, вул.Д.Ульянова, буд.41; ) 5 000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 22.03.2017 р.

Головуючий -суддя Малех І. Б.

Суддя Давид Л.Л.

Суддя Кордюк Г.Т.