РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"28" березня 2017 р. Справа № 902/1079/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Грязнов В.В.

суддя Олексюк Г.Є. ,

суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

за участю представників сторін:

позивача- Олійник В.М.(довіреність №1-14-6046 від 03.01.2017р.);

відповідача- Черепащук Р.А. (довіреність від 16.01.2017р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з господарським судом Вінницької області апеляційну скаргу Відповідача-Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниці на рішення господарського суду Вінницької області від 19.01.2017р. у справі №902/1079/16

за позовом Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі

структурної одиниці «Гайсинські електричні мережі» м.Гайсин Вінницької області

до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниці м.Вінниця

про стягнення 71 188 грн. 55 коп. заборгованості по розрахунках,-

Представникам розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.22, 28 ГПК України. Заяви про відвід суддів не надходило.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 19.01.2017р. у справі №902/1079/16 (суддя Колбаcов Ф.Ф.) з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог задоволено позов Пуб-лічного акціонерного товариства Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Гайсинські елек-тричні мережі» (надалі в тексті Товариство) до Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниці (надалі в тексті КЕВ) про стягнення 71 188 грн. 55 коп. заборгованості по розрахунках згідно ук-ладеного договору.(т.2, арк.справи 62-67).

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Позивач поставив Відповіда-чеві електричну енергію за умовами договору, однак останній здійснив часткову оплату вартості електричної енергії, внаслідок чого станом на дату прийняття рішення заборгованість становила 71 188 грн. 55 коп.(т.2, арк.справи 65-66).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Відповідач подав скаргу до Рівненського апеля-ційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 19.01.2017р. у даній справі та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.(т.2, арк.справи 48-52).

Скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неправильним застосуван-ням норм матеріального права та неповним зясуванням усіх істотних обставин справи. Відповідач звертає увагу, що з 14.12.2016р. повністю погасив заборгованість, про що свідчать платіжні дору-чення №1163 та №1164, а тому в задоволенні позову належить відмовити, а провадження у справі припинити.(т.2, арк.справи 79-80).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.02.2017р. прийнято до про-вадження апеляційну скаргу Відповідача, справу призначено до слухання на 14.03.2017р.(т.2, арк. справи 77).

У звязку із перебуванням у відрядженні судді Мельника О.В. та на підставі розпоряджен-ня керівника апарату від 14.03.2017р. автоматизованою системою документообігу суду проведено автоматичну заміну складу колегії суддів, визначено колегію: головуючий суддя Грязнов В.В., суд-дя ОСОБА_1, суддя Розізнана І.В. Колегія у даному складі 14.03.2017р. прийняла до проваджен-ня апеляційну скаргу Відповідача.(т.2, арк.справи 89-91).

Ухвалою від 14.03.2017р. розгляд справи відкладено на 28.03.2017р.(т.2, арк.справи 94-95).

Крім того, ухвалою від 15.03.2017р. задоволено клопотання Відповідача про проведення су-дового засідання в режимі відеоконференції з господарським судом Вінницької області.(т.2, арк. справи 97).

13.03.2017р. на адресу суду від Позивача надійшов відзив, у якому він просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.(т.2, арк.справи 85-86).

У судових засіданнях апеляційної інстанції 14 та 28 березня 2017р. представник Скаржника просив суд задоволити апеляційну скаргу та припинити провадження у справі на підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПК України, важаючи, що платіжними дорученнями Позивачу сплачено набагато більше коштів, ніж обліковується заборгованості за Договором. Представник Позивача заперечив проти доводів КЕВ, пояснивши, що останнє самостійно визначає як енергопостачальній організації зара-ховувати сплачені кошти, оскільки закупівля електроенергії здійснюється за загальним Договором і Позивач не вправі самостійно визначати призначення платежу. В надісланому Товариству реєстрі про спрямування коштів на погашення заборгованості станом на 01.12.2016р. Відповідач зазначив про зарахування плати за електроенергію за договором №ГА-102000 на суму 59 715 грн. 41 коп. за листопад 2016р., що стало підставою для подання 19.01.2017р. заяви про зменшення позовних ви-мог саме на таку суму.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ «АК Вінницяобленерго» в особі Структурної одини-ці «Гайсинські електричні мережі»-постачальник та Квартирно-експлуатаційним відділ м.Вінниці-споживач уклали договір про постачання електричної енергії №204 від 01.01.2010р. (надалі в текс-ті Договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 320 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші пла-тежі згідно з умовами нього Договору.(т.1, арк.справи 10-13).

Розрахунковий період за п.1.2 Договору прирівнюється до календарного місяця, протягом якого визначається обсяг електроенергії, що продається споживачу за цей час та протягом якого споживач повинен здійснити розрахунки за куплену електроенергію за тарифами, які діють на кі-нець розрахункового періоду.

Згідно п.2.3.3 Договору, споживач зобовязується оплачувати постачальнику вартість елект-ричної енергії протягом трьох днів з дня отримання рахунку шляхом перерахування грошових ко-штів на відповідний рахунок постачальника.

В разі виникнення у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію, сто-рони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством України, укладають дого-вір щодо реструктуризації заборгованості. При цьому оформлюється графік погашення за боргова-ності який є додатком до цього договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та за відсутності у платіжному документі у полі «призначення платежу» посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду кошти, спла-чені споживачем за електричну енергію, постачальник електричної енергії має право зарахувати на погашення існуючої заборгованості з найдавнішим терміном її утворення.(п.7.6 Договору).

Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2010р. До-говір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення термі-ну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. (п.9.4 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи сторони склали додатки до Договору: акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін з однолінійною електричною схемою, графік зняття засобів обліку електроенергії у 2010 році, розрахунок за пере-тікання реактивної енергії, порядок участі споживача у графіках обмеження електроспоживання та графіках відключень, перелік місць встановлення лічильників, а також порядок розрахунків, яким визначили що оплата за спожиту електроенергію здійснюється споживачем у формі попередньої оплати шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок постачальника до 25 числа розра-хункового періоду. При цьому, споживач протягом трьох днів з моменту отримання рахунку на оп-лату спожитої електроенергії за розрахунковий період зобовязується здійснити остаточний розра-хунок за спожиту електричну енергію за розрахунковий період з урахуванням попередньої оплати. (т.1, арк.справи 14-18).

Матеріалами справи стверджено, що 06.08.2010р. сторони уклали договір, яким змінили по-передній номер Договору « 204» на новий номер «ГА-102000» і зазначили споживача в/ч А-3769. (т.1, арк.справи 20).

З матеріалів справи також вбачається, що Додатковою угодою від 01.01.2010р. до Договору сторони змінили п.9.4 Договору, виклавши його в такій редакції: «Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2012р. Договір вважається щорічно продовже-ним на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.».(т.1, арк справи 19).

Договір, додатки до нього та Додаткова угода підписані уповноваженими представниками, скріплені відтисками печаток сторін.(т.1, арк.справи 13, 14, 15, 16-зворот, 17, 18, 19, 20).

Матеріалами справи стверджено, що на виконання умов Договору Товариство-постачаль-ник протягом 2015-2016 років поставляло, а КЕВ-споживач приймав активну електроенергію, про що складались двосторонні акти про використання електричної енергії і Відповідачеві виставля-лись рахунки за 2015-2016 роки.(т.1, арк.справи 36-58, 82-83, 151-173).

З матеріалів справи вбачається, що з лютого 2015 року по 01 грудня 2016 року Відповідач здійснював часткову оплату поставленої електроенергії, про що свідчать авізо (т.1, арк.справи 84-118, 177-241), обігова відомість (т.1, арк.справи 123-129), внаслідок чого станом на 01.12.2016 року утворилась заборгованість Відповідача перед Позивачем за спожиту активну електричну енергію в сумі 129 341 грн. 16 коп. та перетікання реактивної енергії в сумі 1 562 грн. 80 коп.

В надісланому Товариству супровідним листом №4836 від 16.12.2016р. Реєстрі про спряму-вання коштів на погашення заборгованості станом на 01.12.2016р. Відповідач зазначив про зара-хування, зокрема, 59 715 грн. 41 коп. плати за електроенергію за договором №ГА-102000, в/ч А-3769 за листопад 2016р.(т.2, арк справи 56-57).

Матеріали справи також містять:

- платіжні доручення за 2015-2016 роки (т.2, арк.справи 15-44), в тому числі і платіжні доручення №1163 від 14.12.2016р. на суму 60 441 грн. 48 із зазначенням отримувача коштів ПАТ «Вінницяобленерго», призначення платежу: «за реакт.енергію в грудні 2016 року, акт№60-р від 14.12.2016р., дог.№32/16 від 22.02.2016р., д/у №1 від 03.03.2016р.» та №1164 від 14.12.2016р. на сум 1 384 209 грн. 13 коп. із зазначенням отримувача коштів ПАТ «Вінницяобленерго», призначен-ня платежу: «за спожиту електр.енергію в грудні 2016 року, акт№83 від 14.12.2016р., дог.№32/16 від 22.02.2016р., д/у №1 від 03.03.2016р.».(т.1, арк.справи 45, 46);

- реєстр КЕВ м.Вінниця про спрямування коштів щодо погашення заборгованості з 01.01. 2015р. по 30.11.2016р.(т.2, арк справи 47).

Крім того, суд першої інстанції задоволив заяву про зменшення позовних вимог на 59 715 грн. 41 коп., до якої Позивач додав авізо за грудень 2016р. та реєстр КЕВ м.Вінниця про спряму-вання коштів щодо погашення заборгованості станом на 01.12.2016р.(т.1, акр справи 53-57).

Перевіривши дотримання місцевим судом вимог чинного законодавства при ухваленні ос-каржуваного рішення, апеляційний суд вважає, що скарга Позивача безпідставна і не підлягає за-доволенню, з огляду на наступне:

Предметом даного спору є стягнення заборгованості за спожиту згідно укладеного догово-ру електроенергію.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) гос-подарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобовязань і є обовязковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобовязан-ня у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Зобовязанням, відповідно до ст.509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Такі ж правила встановлює і ст.174 ГК України.

Матеріалами справи стверджено, що з моменту укладення Договору 01.01.2010р. між сторо-нами виникли відносини енергопостачання, оскільки характер їх відносин відповідає визначенню, приведеному у ч.1 ст.275 ГК України за договором енергопостачання підприємство (енергопоста-чальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним ви-користовується.

Аналогічні положення містить і ст.714 ЦК України та ч.1 ст.26 Закону України «Про елект-роенергетику». Крім того, до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через при-єднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін; законом мо-жуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Обовязок доказування і подання доказів встановлено статтею 33 ГПК України. Докази по-даються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Вирішуючи даний спір, апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допус-кається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись нале-жним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів циві-льного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового оборо-ту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.5.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Націо-нальної комісії з питань регулювання електроенергетики України №28 від 31.07.1996р. (надалі в тексті ПКЕЕ), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обовязків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

За умовами п.6.1 ПКЕЕ, розрахунки споживача за використану електричну енергію здійcню-ються за розрахунковий період відповідно до умов договору. Розрахунковий період становить 1 місяць, за винятком випадку, передбаченого пунктом 6.8 цих Правил. Обсяги електричної енергії, які підлягають оплаті, мають визначатися відповідно до даних розрахункового обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених цими Правилами.

Споживач електричної енергії зобовязаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підс-таві актів про порушення цих Правил та умов договору.(пп.2 п.10.2 ПКЕЕ).

Матеріалами справи стверджується, що відповідно до пункту 2.3.3 Договору та додатку про порядок розрахунків споживач зобовязаний оплачувати постачальнику вартість електричної енер-гії протягом трьох днів з дня отримання рахунку шляхом перерахування грошових коштів на від-повідний рахунок постачальника.

В силу ст.ст. 655, 692 ЦК України, факт отримання Відповідачем електричної енергії зумов-лює виникнення у нього зобовязання оплатити її вартість.

Матеріали справи свідчать, що на підставі Договору Позивач поставляв, а Відповідач спо-живав електроенергію, з приводу чого сторони склали акти прийняття передачі продукції протягом 2015-2016 років і Позивач виставив Відповідачеві рахунки за спожиту електроенергію за вказаний період.(т.1, арк.справи 36-58, 82-83, 151-173). При цьому, як зазначалось вище, Позивач заявив до стягнення основний борг за листопад-грудень 2016 року.

Звертаючись із апеляційною скаргою Відповідач вказує, що 14.12.2016р. повністю погасив заборгованість, про що свідчать платіжні доручення №1163 та №1164, а тому в задоволенні позову належить відмовити, а провадження у справі припинити.(т.2, арк.справи 79-80).

Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів дійшла висновку, що за використану всіма споживачами КЕВ активну електроенергію в листопаді 2016р. останнє сплатило 1 384 209 грн. 13 коп. платіжним дорученням №1164 від 14.14.2016р., а листом від 16.12.2016р., з доданим до нього Реєстром про спрямування коштів, просило Позивача, зокрема, зарахувати 59 715 грн. 41 коп. заборгованості перед Структурною одиницею «Гайсинські електромережі» за спожиту в/ч А-3769 в листопаді 2016р. активну електроенергію за договором ГА-102000, а суму 160 000 грн. віднести в рахунок погашення заборгованості по активній електроенергії за грудень 2016р.(арк.справи 57).

Із зазначених мотивів, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з урахуванням абз.2 п.7.6 Договору та згідно призначення платежу, зазначеному Відповідачем у ре-єстрі про спрямування коштів, доданому до листа від 16.12.2016р. Позивач правомірно, зарахував сплачені Відповідачем 14.12.2016р. кошти в сумі 219 715 грн. 41 коп. на рахунок Структурної оди-ниці «Гайсинські електромережі» за договором ГА-102000, з яких: 59 715 грн. 41 коп. за спожиту активну в листопаді 2016р. електроенергію, а суму 160 000,00 грн. відніс в рахунок погашення за-боргованості за спожиту в грудні 2016р. активну електроенергію.

Крім того, суд першої інстанції правомірно задоволив заяву про зменшення позовних вимог до суми 71 188 грн. 55 коп., оскільки передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути ре-алізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір з обовязковим зазначенням про це як у вступній, так і в опи-совій частині рішення. Такої ж думки дотримується Вищий господарський суд України, що знайш-ло відображення у п.3.10 постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Таким чином, станом на час прийняття рішення обґрунтованою та такою, що підлягає стяг-ненню з Відповідача на користь Позивач є заборгованість за Договором в сумі 71 188 грн. 55 грн., з яких 69 625 грн. 75 грн. борг за активну електроенергію та 1 562 грн. 80 коп. борг за перетікання реактивної енергії, про що вірно вказано судом першої інстанції, а тому рішення належить залиши-ти без змін.

Матеріалами справи спростовуються доводи Скаржника про неправомірність висновків су-ду першої інстанції щодо характеру правовідносин сторін, змісту зобовязань Відповідача, рівно як і твердження про невмотивованість висновку про обґрунтованість заявленого позову.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім пе-реконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, доводи Скаржника зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржува-ного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниці на рішення господарсь-кого суду Вінницької області від 19.01.2017р. у справі №902/1079/16 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №902/1079/16 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Розізнана І.В.