ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2017 р. Справа № 926/3723/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Скрипчук О.С. Хабіб М.І.

при секретарі Лагутіні В.Б.

розглянув апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця (далі ФОП) ОСОБА_1 б/н від 27.01.2017р. (вх. № 01-05/481/17 від 02.02.2017р.)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.12.2016 р.

у справі № 926/3723/16 (суддя Ковальчук Т.І.)

за позовом: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, м. Чернівці

до відповідача: ФОП ОСОБА_1, м. Чернівці

про зобовязання звільнити орендоване приміщення,

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився (належно повідомлений);

від відповідача: не зявився (належно повідомлений).

Відводів складу суду в порядку ст.20 ГПК України не заявлялось. Хід судового засідання фіксується у протоколі.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2017р. ФОП ОСОБА_1 поновлено строк на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 06.02.2017р. у складі колегії суддів: головуючого судді Дубник О.П., суддів Матущака О.І. та Скрипчук О.С. прийнято до провадження та призначено до розгляду апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 на 01.03.2017р.

У звязку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Скрипчук О.С. та з урахуванням Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 року (у редакції рішення Ради суддів України 02.04.2015 року N 25) з наступними змінами і доповненнями розгляд вищевказаної справи 01.03.2017 року не відбувся.

У звязку з перебуванням у відрядженні судді члена колегії Матущака О.І. розпорядженням керівника апарату суду №148 від 16.03.2017р., відповідно до ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України, п. 2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.2010 року (у редакції рішення Ради суддів України 02.04.2015 року N 25) з наступними змінами і доповненнями та п. 2.7.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Львівському апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів Львівського апеляційного господарського суду від 28.09.2015 року зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у даній справі.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.03.2017р. до складу колегії входять: головуючий суддя Дубник О.П., судді: Скрипчук О.С., Хабіб М.І.

В разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений п. 3 ч. 5 ст. 48 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 2 червня 2016 року N 1402-VIII принцип незмінності судді, слід починати з початку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строків вирішення спору.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.03.2017р. призначено розгляд справи на 29.03.2017р.

Сторони у судове засідання участі уповноважених представників не забезпечили, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленням про вручення рекомендованого відправлення від 17.03.2017р. та списком згрупованих рекомендованих відправлень від 17.03.2017р.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 29.12.2016 р. у справі №926/3723/16 (суддя Ковальчук Т.І.) позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці задоволено. Зобовязано ФОП ОСОБА_1 звільнити нежитлові приміщення будівлі № 67 (КПП) військового містечка № 20, що перебувають на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці і знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. В.Александрі, 46, площею 117,10 кв.м, протягом двадцяти календарних днів, починаючи з наступного дня після набрання даним рішенням законної сили. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці 1378,00 грн. судового збору.

Судове рішення у справі мотивоване ст.ст. 216, ч.ч. 1,2 ст. 321, ст.ст. 391, 396 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України (надалі ГК України) та зроблено висновок, що у відповідача відсутні будь-які правові підстави для використання спірних нежитлових приміщень як у результаті закінчення строку дії попереднього договору оренди нерухомого військового майна, так і внаслідок визнання його недійсним у судовому порядку, а відповідач продовжує користуватися нерухомим приміщенням, яке було обєктом оренди після закінчення терміну дії цього договору та визнання його недійсним рішенням суду, тим самим порушує права позивача як балансоутримувача даного приміщення.

ФОП ОСОБА_1 не погоджується з ухваленим рішенням суду і вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт стверджує, що основний договір оренди не був укладений з вини Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці, оскільки останнім не було замовлено звіт про оцінку спірного майна та не проведений конкурс на право укладення договору оренди. Апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.12.2016 р. у справі №926/3723/16.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що жодних дій апелянтом щодо укладення основного договору оренди не було вчинено, термін укладеного між сторонами попереднього договору оренди закінчився, а тому ФОП ОСОБА_1 зобовязана повернути орендоване приміщення.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, керуючись нормами ст. 101 ГПК України щодо меж перегляду справи в апеляційній інстанції, вважає, що є можливим прийняти за наслідками розгляду апеляційної скарги постанову в даному судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою та відзивом на неї, оцінивши зібрані по справі докази, та дослідивши фактичні обставини у справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, при цьому, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду встановила наступні обставини та керувалася такими мотивами.

01 жовтня 2015 року між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці та ФОП ОСОБА_1 було укладено попередній договір № 286/2015-п оренди нерухомого військового майна, розташованого в Чернівецькому гарнізоні за адресою м. Чернівці, вул. В. Александрі, 46 військове містечко № 20, буд. № 67 (КПП) (далі попередній договір, а.с. 14-18).

Згідно п.п. 1.1, 1.3 попереднього договору КЕВ м. Чернівці зобовязувалося протягом 12 місяців з моменту підписання цього договору провести процедуру укладення в майбутньому основного договору оренди нерухомого військового майна нежитлових вбудованих приміщень площею 117,10 кв.м будівлі № 67 (КПП) військового містечка № 20, що знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці за адресою м. Чернівці, вул. В. Александрі, 46 (за текстом попереднього договору - майно), а ФОП ОСОБА_1 у разі перемоги в конкурсі на право укладення договору оренди нерухомого військового майна виступатиме орендарем по основному договору.

Відповідно до п. 1.2 попереднього договору відповідач до підписання основного договору має право використовувати майно за цільовим призначенням, визначеним пунктом 2.1.3, а саме для використання під розміщення на площі 14,70 кв.м торговельного обєкта з продажу непродовольчих товарів, алкогольних та тютюнових виробів; на площі 102,40 кв.м торговельного обєкта з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи.

Згідно п. 9.1. попередній договір укладено сторонами на 12 місяців з 1 жовтня 2015 р. до 30 вересня 2016 року включно.

Відповідно до п. 3.4 попереднього договору встановлені ним зобовязання припиняються, якщо основний договір не буде укладений протягом 12 місяців з дня підписання попереднього договору.

01.10.2015 р. позивач передав відповідачеві по акту приймання-передачі нежитлові вбудовані приміщення площею 117,10 кв.м у будівлі № 67 (КПП) військового містечка № 20 за адресою м. Чернівці, вул. В. Александрі, 46 згідно попереднього договору (а.с. 18 на звороті).

22.08.2016 р. позивач надіслав відповідачеві листа за № 2194, в якому в звязку із закінченням 30.09.2016 р. терміну дії попереднього договору висунув вимогу про звільнення орендованих нежитлових приміщень в будівлі № 67 (КПП) військового містечка № 20 за адресою м. Чернівці, вул. В. Александрі, 46 та передачу їх по акту приймання-передачі КЕВ м. Чернівці (а.с. 19).

Вказану вимогу відповідач не виконав, згідно зі складеним позивачем 21.11.2016 р. актом перевірки використання будівлі № 67 (КПП) військового містечка № 20, розташованого за адресою: м. Чернівці вул. В.Александрі, 46, у вказаних приміщеннях розміщено торговельний обєкт з продажу продовольчих товарів, непродовольчих товарів, алкогольних та тютюнових виробів ФОП ОСОБА_1 (а.с. 21).

Використання відповідачем спірних приміщень після закінчення дії попереднього договору також підтверджується тим, що відповідач здійснює позивачеві платежі за їх використання (а.с. 29-30).

Відповідно до п. 5.3 попереднього договору передбачено, що у разі відмови від підписання основного договору оренди відповідач зобовязаний звільнити використовувані нежитлові приміщення.

Позивач звернувся до суду з вимогою про те, що по закінченню укладеного між сторонами попереднього договору оренди нерухомого військового майна відповідач не звільнив орендовані приміщення, чим створює перешкоди позивачеві у використанні спірного нерухомого майна, а тому просив зобовязати ФОП ОСОБА_1 звільнити нежитлові приміщення будівлі № 67 (КПП) військового містечка № 20, що перебувають на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці і знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. В.Александрі, 46, площею 117,10 кв.м, протягом двадцяти календарних днів, починаючи з наступного дня після набрання даним рішенням законної сили.

Згідно ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 182 ГК України за попереднім договором суб'єкт господарювання зобов'язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором. Попередній договір повинен містити умови, що дозволяють визначити предмет, а також інші істотні умови основного договору. До укладення попередніх договорів не застосовується загальний порядок укладення господарських договорів. Зобов'язання укласти основний договір, передбачене попереднім договором, припиняється, якщо до закінчення строку, в який сторони мають укласти основний договір, одна із сторін не надішле проект такого договору другій стороні. Відносини щодо укладення попередніх договорів регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами, що основний договір оренди між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Чернівці та ФОП ОСОБА_1 укладений не був.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 11.10.2016 р. у справі №926/2474/16, яке набрало законної сили, задоволено позов заступника військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Чернівці та ФОП ОСОБА_1 про визнання недійсним попереднього договору оренди № 286/2015-п від 01.10.2015 р., визнано недійсним даний договір з тих підстав, що при його укладенні порушено вимоги Закону України Про господарську діяльність у Збройних силах України та постанови Кабінету Міністрів України № 778 від 11.05.2000 р. Про затвердження Порядку надання дозволу військовим частинам Збройних Сил на передачу закріпленого за ними рухомого та нерухомого майна в оренду (а.с. 32-34).

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У позовній заяві Квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці зазначає підставу для повернення майна - припинення попереднього договору у зв'язку із закінченням строку його дії, передбаченого п.9.1, відтак, посилаючись на ч.2 ст.291 ГК України, ч.2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992р. № 2269-XII та ч.1 ст.785 ЦК України просить суд зобов'язати відповідача повернути майно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, а підставою для повернення спірного майна слугує визнання попереднього договору оренди № 286/2015-п від 01 жовтня 2015 року недійсним за рішенням суду, що у відповідності до ч.1 ст.216 ЦК України є підставою для повернення відповідачем отриманого від позивача майна.

У даному випадку не підлягають застосуванню положення про обов'язок повернення майна саме у зв'язку з закінченням строку дії попереднього договору, який вже визнано судом недійсним, оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, а в такому разі підлягає застосуванню ч.1 ст.216 ЦК України.

Таким чином, у відповідача відсутні будь-які правові підстави для використання спірних нежитлових приміщень внаслідок визнання попереднього договору недійсним у судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що власником спірного нерухомого майна є держава в особі Верховної Ради в оперативному управлінні Міністерства оборони України, дане майно передано Квартирно-експлуатаційному відділу м. Чернівці для утримання і перебуває в нього на бухгалтерському обліку, що підтверджується довідкою позивача від 28.12.2016 р. №3950 (а.с. 49-54).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, 4.2, 5.1 Положення про квартирно-експлуатаційний відділ м. Чернівці, затвердженого наказом начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління від 14.03.2016 р. № 24, державне майно закріплене за КЕВ м. Чернівці на праві оперативного управління і відділ як балансоутримувач веде облік та аналіз стану і використання, зокрема, казарменно-житлового фонду, організовує його технічну експлуатацію, поточний ремонт, має право здавати це майно в оренду в установленому порядку тощо (а.с. 56-59).

Відповідач продовжує користуватися нерухомим приміщенням, яке було обєктом оренди за попереднім договором, після визнання його недійсним рішенням суду, тим самим порушує права позивача як балансоутримувача даного приміщення, яке (приміщення) в свою чергу є нерухомим військовим майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідач не має законних підстав користуватися спірним майном і, не звільняючи його, порушує права позивача щодо реалізації наданих йому повноважень стосовно утримання і використання спірного майна.

Викладене вище дає підстави зробити висновок, що доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, спростовуються наявними у справі доказами та наведеними нормами матеріального права, через що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін, поклавши згідно із ст. 49 ГПК України на апелянта судові витрати.

Керуючись ст. ст. 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.12.2016 р. у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на ФОП ОСОБА_1.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-І Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 31.03.2017р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Скрипчук О.С.

Суддя Хабіб М.І.