УХВАЛА

21.03.2017Справа № 903/643/16
За позовом 1. Державного агентства лісових ресурсів України

2. Державного підприємства "Ковельське лісове господарство"

до Волинської обласної державної адміністрації

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Міністерство оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинського

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Головне управління Держгеокадастру у Волинській області

за участю Військової прокуратури Луцького гарнізону

про визнання недійсним та скасування розпорядження, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників учасників судового процесу:

від позивача-1: Багацький Є.Г. (представник за довіреністю №73 від 30.12.2016р.);

від позивача-2: Кириченко Р.К. (представник за довіреністю №225 від 17.03.2017р.);

від відповідача: Дробишинець Л.К. (представник за довіреністю №616/58/2-17 від 31.01.2017р.);

від третьої особи-1: не з'явились;

від третьої особи-2: не з'явились;

від третьої особи-3: Місько Т.В. (представник за довіреністю №0-3-0.6-754/2-17 від 06.02.2017р.);

від прокуратури: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

Державне агентство лісових ресурсів України та Державне підприємство "Ковельське лісове господарство" звернулися до Господарського суду Волинської області з позовом до Волинської обласної державної адміністрації, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Міністерство оборони України, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинського, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, за участю Військової прокуратури Луцького гарнізону про визнання недійсним та скасування розпорядження голови Волинської обласної державної адміністрації від 02.03.2016р. №90 про "Про надання земельної ділянки".

Рішенням Господарського суду Волинської області від 21.11.2016р. у справі №903/643/16 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.01.2017р. рішення Господарського суду Волинської області від 21.11.2016р. у справі №903/643/16 скасовано та направлено справу до Господарського суду Волинської області для виконання приписів статті 17 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 02.02.2017р. справу №903/643/16 було передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

08.02.2017р. матеріали справи №903/643/16 надійшли до Господарського суду міста Києва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 08.02.2017р. справу №903/643/16 передано на розгляд судді Морозову С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2017р. справу №903/643/16 прийнято до свого провадження суддею Морозовим С.М. та призначено її до розгляду на 14.03.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2017р. розгляд справи відкладено до 21.03.2017р.

21.03.2017р. до суду від позивача-1 та позивча-2 надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до якої позивачі просять суд визнати недійсним розпорядження голови Волинської обласної державної адміністрації від 02.03.2016р. №90 «Про надання земельної ділянки» та визнати недійсним та скасувати право постійного користування земельною ділянкою Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський шляхом скасування Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 28903818 та запису №55832508 з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майна та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно з п. 3.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р. право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Пунктом 3 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Так, з 01.01.2017 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 р., яким внесено зміни до порядку та розміру сплати судового збору.

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору визначені у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 р. станом на 01.01.2017 р. прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 1 600,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору за розгляд позовних заяв в господарському суді майнового характеру становить не менше 1 600,00 грн. та не більше 240 000,00 грн., а розмір судового збору за розгляд позовних заяв немайнового характеру становить 1 600,00 грн.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013р. до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Позивачами у своїй заяві про зміну предмету позову заявлено ще одну немайнову вимогу, при зверненні з якою вони мали сплатити судовий збір в розмірі 1 600,00 грн.

До заяви про зміну предмету позову позивачами не надано доказів сплати судового збору у вказаному розмірі, проте подано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Приписами ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі (п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.13р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Тобто, обов'язковою умовою для відстрочення для заявника сплати судового збору є наявність обґрунтованих обставин, що свідчать про неможливість сплати судового збору. При цьому, обов'язок по доведенню наявності таких обставин покладається на заявника.

Клопотання позивачів мотивоване неможливістю сплати судового збору в силу незалежних від представників сторін обставин.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати (п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.13. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Заявниками не надано жодних документів на підтвердження обґрунтування для відстрочення сплати судового збору, з огляду на що відсутні підстави для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір".

З огляду на викладене, правові підстави для задоволення клопотання Державного агентства лісових ресурсів України та Державного підприємства "Ковельське лісове господарство" про відстрочення сплати судового збору за подачу заяви про зміну предмету позову відсутні.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

За змістом Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009р., про прийняття до пересилання реєстрованого поштового відправлення (в тому числі листа) відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" видається розрахунковий документ, що підтверджує надання такої послуги (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Належним доказом направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачеві є бланк опису вкладень, який згідно з п.61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009р., заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

Таким чином, належним доказом направлення відповідачеві копії заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) надані в оригіналі.

Разом з тим, позивачами не додано до заяви доказів на підтвердження відправлення іншим учасникам судового процесу копії заяви та додатків до неї.

Відповідно до п. 3.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, заява позивачів про зміну предмету позову підлягає поверненню без розгляду на підставі п. п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 22, 63 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Державного агентства лісових ресурсів України та Державного підприємства "Ковельське лісове господарство" про зміну предмету позову від 21.03.2017р. повернути без розгляду.

Суддя С.М. Морозов