ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.03.2017р. Справа№ 914/1268/15

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:
За позовом: до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ОРЛЕКС, м.Виноградів , Виноградівський район, Закарпатська область Публічного акціонерного товариства ВіЕс БАНК, м.Львів
про: зобов`язання вчинити певні дії щодо припинення обтяження майнових прав
та за зустрічною позовною заявою: до відповідача: Публічного акціонерного товариства ВіЕс БАНК, м.Львів Товариства з обмеженою відповідальністю ОРЛЕКС, м.Виноградів, Виноградівський район, Закарпатська область
про: про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №КР 28837 від 19.09.2008р. в сумі 910 954,95 грн.
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним ( позивача за зустрічним) позовом: Приватний нотаріус Виноградівського районного нотаріального округу Лапчак Ганна Іванівна, м.Виноградів, Виноградівський район, Закарпатська область
Головуючий суддя Кітаєва С.Б.
суддя Ділай У.І.
суддя Петрашко М.М.
Представники:
від позивача за первісним (відповідача за зустрічним) позовами,ТзОВ «Орлекс»: Бортко Ю.А. директор товариства;
від відповідача за первісним (відповідача за зустрічним) позовами, ПАТ «ВіЕс Банк»: Жулінський А.А. -представник (довіреність від 30.11.2016р.);
від третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним (відповідача за зустрічним) позовами, приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Лапчак Г.І.: не з`явився.
Права та обов`язки, передбачені статтями 20,22 Господарського процесуального кодексу України суд роз`яснив представникам сторін. Заяви в порядку ст.20 названого Кодексу до суду не надходили.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю ОРЛЕКС, м.Виноградів , Виноградівський район, Закарпатська область подало на розгляд до Господарського суду Львівської області позов до відповідача, Публічного акціонерного товариства ВіЕс Банк, м.Львів, про зобов`язання вчинити певні дії щодо припинення обтяження майнових прав.
Провадження у справі порушено ухвалою від 20.04.2015 року та призначено судове засідання по розгляду справи на 13.05.2015 року. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду у судовому засіданні висвітлені в ухвалі.
Відповідач, Публічне акціонерне товариство ВІЕС БАНК, подав на розгляд до Господарського суду Львівської області зустрічну позовну заяву вих.№42/350 від 29 квітня 2015 року про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлекс» кредитної заборгованості за кредитним договором №КР 28837 від 19.09.2008р. в сумі 910 954,95 грн., з якої: 37 741,04 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 743 909,60 грн. нараховані та несплачені проценти за користування кредитними коштами; 9 660,34 грн. нарахована та несплачена щорічна комісія за розрахункове обслуговування кредитної лінії, пеня за несвоєчасну сплату кредиту 119 643,97 грн.
Ухвалою суду від 08.05.2015 року прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом у справі №914/1268/15, судове засідання по розгляду зустрічного позову призначено на 13.05.2015р.
Подальший хід розгляду справи висвітлено в ухвалах суду по справі. Так, з підстав, наведених у відповідних ухвалах розгляд справи неодноразово відкладався, у т.ч. і у зв`язку із витребовуванням від Банку обгрунтованих розрахунків по заявлених до стягнення у зустрічному позові сумах кредитної заборгованості, у відповідності до умов кредитного договору, із врахуванням фактів, встановлених судовими рішеннями, прийнятими у справах між тими ж сторонами (Банком і ТзОВ «Орлекс») стосовно правовідносин за кредитним договором №КР 28837 від 19.09.2008р. Строки розгляду справи продовжувались за клопотаннями сторін. Ухвалою від 08.06.2015 року до участі у справі в статусі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним (позивача за зустрічним) позовами було залучено приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Лапчак Ганну Іванівну, м.Виноградів, Виноградівський район, Закарпатська область. Ухвалою від 01.07.2015 року суд призначив колегіальний розгляд справи №914/1268/15 у складі трьох суддів. Згідно Протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів у склад колегії суддів по розгляду справи увійшли: головуючий суддя Кітаєва С.Б., судді Ділай У.І. та Мазовіта А.Б. У подальшому, у зв`язку із перебуванням судді Мазовіти А.Б. у відпустці, відбулась зміна складу колегії: суддя Мазовіта А.Б. замінений на суддю Петрашко М.М., що підтверджується наявним у справі Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів. Ухвалою від 02.09.2015 року витребувано від позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) матеріали кредитної справи по кредитному договору №38837 від 19.09.2008р. Банк надав матеріали кредитної справи на 264 аркушах в додаток до листа №10-3/914/2 від 14.09.2015р. (вх.№38712/15 від 14.09.15р.).
Документи, які поступили до суду від сторін та третьої особи по справі, зареєстровані в день їх поступлення в системі документообігу Господарського суду Львівської області, прийняті судом та приєднані до матеріалів судової справи.
В ході розгляду справи позивач за первісним позовом ( відповідач за зустрічним) первісні позовні вимоги просив задоволити. Зустрічні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (позивача за зустрічним позовом) до ТзОВ «Орлекс» про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №КР 28837 від 19.09.2008р. в сумі 910 954,95 грн. не визнавав з підстав, наведених у відзиві на зустрічну позовну заяву та наданих суду поясненнях. Відповідач за зустрічним позовом (ТзОВ «Орлекс») стверджував, що розрахунок заборгованості по кредиту, нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами; нарахованій та несплаченій щорічній комісії за розрахункове обслуговування кредитної лінії за кредитним договором № КР 28837 від 19.09.2008р. містять суперечливі та незрозумілі нарахування.
Так посилався, зокрема, на те, що в наданому Банком «Розрахунку загальної заборгованості по Кредитному договору №КР28837 від 19 вересня 2008 року станом на 18 березня 2015 року» не відповідають дійсності відомості про видачу ТзОВ «Орлекс» кредиту в сумі 1 500 000 гривень, оскільки Публічним акціонерним товариством «ВІЕс Банк» було надано ТзОВ «Орлекс» (позичальнику за кредитним договором) кредитні кошти на суму 714 263 гривні, що встановлено рішенням господарського суду Закарпатської області від 19.03.2012 року по справі №14/54. Стверджує, що вказаним рішенням було встановлено заборгованість ТОВ «Орлекс» перед Банком на момент винесення судового рішення в сумі 5 560,09 грн., яка 07.11.2012 року була погашена ТзОВ «Орлекс» платіжним дорученням №3527 ; вважає, що заборгованості Товариства перед Банком за кредитним договором не має, натомість відповідач за первісним позовом, починаючи з 30.07.2010 року безпідставно нараховує відсотки за користування кредитом.
Окрім того, як стверджує ТОВ «Орлекс», у поданому розрахунку заборгованості Банком зазначено, що 29.12.2011 року залишок заборгованості складає 1 500 000 гривень, однак доказів збільшення такого залишку немає. У розрахунку зазначено, що 30.12.2011 року (таб.№4 розрахунку) заборгованість збільшена до 787 467,39 грн., однак обґрунтувань такого збільшення Банк не надав, а розпочав з цієї дати нараховувати відсотки, виходячи із вказаної безпідставно збільшеної суми.
Відповідач за зустрічним позовом, ТОВ «Орлекс», вважає також безпідставним нарахування Банком пені в сумі 119 643,97 грн. за період з 17.09.2014 по 17.03.2015р. із зазначеної у розрахунку залишкової суми боргу 787 467,39 грн., комісії за період з 24.09.2010 року по 24.09.2014 року в сумі 9 660,34 грн., оскільки ,на його думку, для здійснення таких нарахувань відсутні правові підстави.
Заперечуючи заявлені зустрічні позовні вимоги ТОВ «Орлекс» (окрім вищенаведеного), покликається також на те, що ухвалою господарського суду Львівської області від 06.06.2012 року по справі суду №5015/304/11 (12/80) стягнуто з Товариства на користь Банку кошти в сумі 785 737 гривень та судові витрати, видано наказ на примусове виконання ухвали. 04 березня 2015 року Товариством «Орлекс» було здійснено фактичне виконання вказаної ухвали за наказом і сплачено кошти в сумі 785982,50 грн. Банку платіжним дорученням №1 від 04 березня 2015 року, а отже Товариство виконало всі зобов`язання перед Банком і жодної заборгованості не існує, а використання Банком права на стягнення з боржника відсотків за користування кредитом та пені після рішення суду, яким достроково вже стягнуто весь кредит, є невірним.
Не погоджується із запереченнями ТОВ «Орлекс» на зустрічну позовну заяву, Публічне акціонерне товариство «ВІЕс Банк» (позивач за зустрічним позовом), в спростування заперечень Товариства подав до справи Додаткові пояснення за №10-3/914/2 від 28 вересня 2015 (вх.№41729/15 від 29.09.15р.) щодо видачі кредиту в розмірі 1 500 000,00 грн.; щодо розподілу отриманих 11 березня 2015 року від ГУ ДКСУ у Закарпатській області коштів в сумі 785 737,00 грн., з яких кошти в розмірі 749 726,35 грн. були направлені на погашення тіла кредиту, кошти в сумі 3 750,00 грн.- на погашення комісії за період з 23.09.2009 року по 23.09.2010 року, а кошти в розмірі 32 260,65 грн. на погашення судових витрат; щодо погашення зобов`язань по відсотках з 30.07.2010 р. по 17.03.2015 року) в розмірі 743 909,60 грн.; щодо нарахованої за період з 19 вересня 2008 року по 23 вересня 2015 року комісії , яка станом на 18 березня 2015 року за твердженнями Банку є несплачена в сумі 9 660,34 грн. , в т.ч. : 1 785,66 грн. за період з 24.09.2010 р. по 23.09.2011р.; 1 968,67 грн. за період з 24.09.2011р. по 23.09.2012р. ; 1 968,67 грн. за період з 24.09.2012р. по 23.09.2013 р.;1 968,67 грн. за період з 24.09.2013р. по 23.09.2014р., 1968,67 грн. за період з 24.09.2014р. по 23.09.2015р.; щодо нарахованої в порядку п.п.6.2,6.3 Кредитного договору на суму прострочених коштів по кредиту пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період з 17.09.2014р. по 17.03.2015р. в розмірі 119 643,97 грн.
Банк підтримує у поданих Додаткових поясненнях заявлену у зустрічному позові загальну суму заборгованості за кредитним договором 910 954,95 грн. станом на 18 березня 2015 року, і, просить задоволити зустрічні позовні вимоги у повному обсязі.
Як свідчать матеріали справи, предметом спору за зустрічним позовом у даній справі №914/1268/15 є стягнення з ТзОВ «Орлекс» на користь Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» кредитної заборгованості за кредитним договором №КР 28837 від 19.09.2008 року в сумі 910 954,85 грн.
При цьому відповідач за зустрічним позовом (ТзОВ «Орленкс») заперечує вказану суму заборгованості, посилаючись на невірне застосування банком умов кредитного договору та на долучені до справи судові рішення. Вважає, що у ТОВ «Орлекс» не існує заборгованості перед Банком в заявленій до стягнення сумі (910 954,95 грн.).Протилежне стверджує Банк.
Відповідно до Постанови Пленуму ВГСУ №4 від 23.03.2012 року «Про деякі питання практики призначення судової експертизи», якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.
Пунктами 1.2.3 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (далі-інструкція) основними видами експертизи є : економічна, зокрема, бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово-кредитних операцій.
Відповідно до п.41.4 вказаної Інструкції проведення експертиз, експертних досліджень з оцінки майна здійснюється на умовах і в порядку, передбаченому Законом України «Про судову експертизу», з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» щодо методичного регулювання оцінки майна.
Враховуючи зміст зустрічних позовних вимог, матеріали у справі, а також те, що визначення суми заборгованості за кредитним договором входить до предмету доказування у справі, і її з`ясування потребує спеціальних знань, якими суд не володіє, суд вважав за необхідне призначити по справі судову експертизу для визначення наявної у відповідача за зустрічним позовом заборгованості з урахуванням умов кредитного договору № КР 28837 від 19.09.2008 року (додатків та додаткових угод до нього), проведених платежів між сторонами, їх зарахувань, та із врахуванням наявних у справі судових рішень.
Вирішуючи питання стосовно призначення судової експертизи, суд керувався положеннями статті 41 Господарського процесуального кодексу України , згідно частини 1 якої для роз`яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу , положеннями ч.3 названої статті ГПК, якою передбачено , що проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу». Судом також враховано положення п.1.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.98 року, експертиза проводиться експертними установами , як правило, за зонами регіонального обслуговування.
Ухвалою від 30.09.2015 року, призначивши судову експертизу у справі, суд доручив її проведення Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. Витрати по оплаті експертизи поклав на Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк», який звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором №КР 28837 від 19.09.2008 року.Попередив судових експертів про кримінальну відповідальність.Зупинив провадження у справі до отримання висновку судового експерта. Справу скерував до експертної установи.
У зазначеній ухвалі суду на вирішення експерта було поставлено наступні питання, проти яких сторони заперечень не висловили. А саме:
:чи підтверджується первинними бухгалтерськими документами видача кредитних коштів згідно умов кредитного договору №КР 28837 від 19.09.2008р. (із врахуванням додатків та додаткових угод до нього)? Якщо підтверджується, то в якій сумі ?
:чи підтверджується даними бухгалтерського обліку перерахування кредитних коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «Орлекс» в спосіб, визначений умовами кредитного договору №КР 28837 від 19.09.2008р. ( із врахуванням додатків та додаткових угод до нього) ?
:чи відповідає даним бухгалтерського обліку та умовам кредитного договору №КР 28837 від 19.09.2008р. ( із врахуванням додатків та додаткових угод до нього) сума заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлекс» по тілу кредиту (37 741,04 грн.), нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами (743 909,60 грн.), нарахованій та несплаченій щорічній комісії за розрахункове обслуговування кредитної лінії (9 660,34 грн.) станом на 18 березня 2015 року ) ?
:чи існує заборгованість у Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлекс» перед Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» за кредитним договором №КР 28837 від 19.09.2008р., із врахуванням додатків та додаткових угод до нього, перелічених в ухвалі судових рішень, включаючи заборгованість по тілу кредиту, процентах за користування кредитними коштами, щорічній комісії за розрахункове обслуговування кредитної лінії, станом на 18 березня 2015 року?
:яка сума заборгованості, розрахована відповідно до умов кредитного договору №КР 28837 від 19.09.2008р., наявна у Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлекс» станом на 18 березня 2015 року, із розшифровкою складових заборгованості ?
:якщо існує заборгованість, то за який період та у якому розмірі, включаючи заборгованість по тілу кредиту, нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами, нарахованій та несплаченій щорічній комісії за розрахункове обслуговування кредитної лінії?
:чи відповідає розрахунок суми заборгованості, яка вказана у зустрічній позовній заяві та оформлена у вигляді «Розрахунку загальної заборгованості перед публічним акціонерним товариством «ВІЕс Банк» по Кредитному договору №КР 28837 від 19 вересня 2008 року станом на 18 березня 2015 року» умовам кредитного договору №КР 28837 від 19 вересня 2008 року, розрахунковим документам щодо видачі кредиту, його погашення і сплати процентів за користування кредитом, щорічної комісії за розрахункове обслуговування кредитної лінії?
:яка сума повернутого кредиту (строкового, простроченного) станом на 18 березня 2015 року згідно кредитного договору №КР 28837 від 19 вересня 2008 року?
:яка сума простроченої заборгованості по тілу кредиту, нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами; нарахованій та несплаченій щорічній комісії за розрахункове обслуговування кредитної лінії за кредитним договором №КР 28837 від 19 вересня 2008 року є у ТзОВ «Орлекс» перед ПАТ «ВІЕс Банк» станом на 18 березня 2015 року?
:чи відповідає умовам кредитного договору проведене Банком відшкодування судових витрат в сумі 32260,65 грн. з кредитних коштів?
:яка сума пені за несвоєчасну сплату кредиту сианом на 18 березня 2015 року згідно кредитного договору №КР 28837 від 19 вересня 2008 року?
:чи вірно арифметично обрахована Банком пеня в сумі 119643,97 грн. станом на 18 березня 2015 року у Розрахунку заборгованості згідно кредитного договору №КР 28837 від 19 вересня 2008 року?.
У зв`язку із надмірною експертною завантаженістю, судові експерти Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз у скерованому до суду клопотанні повідомили про можливість початку виконання судової експертизи за ухвалою від 30.09.2015 року орієнтовно з листопада 2016 року, просили погодити вказані терміни проведення судової експертизи , про що письмово повідомити експертну установу. Крім того зазначали, що при можливості виконання даної експертизи швидше, ніж у зазначений термін, інформуватимуть додатково. У листі за №914/1268/15/3/15 від 17.12.2015р., скерованому ПАТ «ВіЕс Банк» і ТзОВ «Орлекс» разом з копіями клопотання судового експерта (по примірнику кожній стороні) , суд надав можливість висловити позицію кожною із сторін щодо запропонованих судовим експертом термінів початку виконання та тривалості проведення судової експертизи по справі №914/1268/15.
ПАТ «ВіЕс Банк» відреагував на лист суду письмовим Зверненням (вх.№56023/14 від 24.12.15), у якому висловив заперечення проти запропонованих експертною установою (Львівським НДІ судових експертиз) термінів початку виконання та тривалості проведення судової експертизи по справі №914/1268/15 та просив суд розглянути можливість визначення іншої експертної установи, якій доручити проведення призначеної судом у справі судової експертизи, запропонувавши доручити проведення експертизи одній із названих ним експертних установ, а саме : Товариству з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза Украхни (м.Київ, пр.-кт Перемоги,123), Товариству з обмеженою відповідальністю «Український центр судових експертиз» ( м.Київ, вул.Предсловінська,43/2), Товариству з обмеженою відповідальністю «Київська незалежна Судово-експертна установа « (м.Київ, вул.Пимоненка,5).
До запропонованих експертних установ суд звернувся з листами, у яких просив повідомити про можливість проведення судової експертизи , призначеної ухвалою Господарського суду Львівської області від 30.09.2015 року у справі №914/1268/15, у коротші терміни як листопад 2016 року. (До листів суд долучив копію ухвали від 30.09.2015р. у справі, з метою надання можливості експертним установам визначити реальні для них терміни, у випадку надання згоди на проведення судової експертизи).
У листі відповіді вих.№3-16/02 від 16.02.2016р. ( вх.№6765/16 від 19.02.2016р.) на звернення суду «Український центр судових експертиз» по суті запиту відповів, що орієнтовні строки проведення судової експертизи у УПСУ із зазначених в ухвалі №914/1268/15 від 30.09.2015р. запитань складають 1-1,5 місяців з моменту надання необхідних документів та здійснення оплати. Точні строки проведення експертизи визначаються після попереднього вивчення матеріалів.
У листі відповіді №2175 від 19.02.2016р. ( вх.№7011/16 від 22.02.2016р.) на звернення суду « Судова незалежна експертиза Укроаїни» по суті запиту відповіла, що зможе приступити до виконання ухвали суду про призначення експертизи одразу після її надходження. Зазначила, що строк виконання експертизи відповідатиме передбаченому п.1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої нак5азом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. №53/5 ( у редакції наказу МЮУ від 26.12.2012р. за №1950/5 (зі змінами).
У листі відповіді вих.№2111 від 16.02.2016р. ( вх.№7028/16 від 22.02.2016р. ) «Київська незалежна судово-експертна установа» по суті запиту відповіла, що строки проведення судової експертизи після отримання оплати та всіх необхідних документів становлять 2-3 місяці.
«Інститут судових експертиз та права» (м.Львів. вул.Богомольця,9) на звернення суду щодо можливості проведення судової експертизи у справі до листопада 2016 року, відповів (лист вих.№0309/5 від 09.03.2016р.), що відповідно до п.1.13 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень» строк проведення експертизи встановлюється залежно від складності дослідження з урахуванням експертного навантаження фахівців, у т.ч. виходячи з фактично необхідного для експерта часу або особливо складних за характером досліджень. У строк проведення експертизи не включається строк виконання клопотань експерта.
Крім того, на повторне звернення суду до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання інформації, щодо можливості проведення судової експертизи по справі №914/1268/15, призначеної ухвалою від 30.09.2015 року, у коротші терміни як листопад 2016 року, експерта установа у листі №918 від 17.02.2016 року підтвердила, що проведення призначеної судом експертизи, у зв`язку із завантаженістю судових експертів, можливе тільки з листопада 20126 року.
Відповідач за зустрічним позовом на запит суду стосовно погодження запропонованих Львівським НДІ судових експертиз строків проведення судової експертизи після листопада 2016 року не відреагував.
З мотивів, наведених в листі від 01.03.2016 р. №914/1268/15/9/16, адресованому до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, суд просив повернути матеріали судової справи №914/1268/15. Матеріали справи поступили до господарського суду 18.03.2016 року (вх.№432) в додаток до листа Львівського НДІ судових експертиз від 15.03.2016р. №1590.
Ухвалою від 21.03.2016 року, поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 31.03.2016 року. З підстав, наведених в ухвалі від 31.03.2016 року, суд задоволив клопотання ПАТ "ВіЕс Банк" і проведення призначеної ухвалою господарського суду Львівської області від 30.09.2015р. у справі №914/1268/15 судової експертизи доручив Товариству з обмеженою відповідальністю "Український центр судових експертиз" (вул.Предславинська, 43/2, м.Київ, 03150). Провадження у справі було зупинено, а копію ухвали та матеріали справи № 914/1268/15 направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Український центр судових експертиз", (вул.Предславинська, 43/2, м.Київ, 03150) для проведення експертизи.
У листі (вх.№26066/16 від 21.06.16р.) ТзОВ «Український центр судових експертиз» повідомляло, що 25.04.2016 року між УЦСЕ та ПАТ «ВіЕс Банк» укладено договір на проведення судової експертизи та що 01.06.2016 року на розрахунковий рахунок УЦСЕ від ПАТ «ВіЕс Банк» надійшла попередня оплата за проведення експертизи, а у долученому до листа клопотанні судового експерта ставилась вимога про витребування додаткових матеріалів (додаткових угод до кредитного договору №КР 28837 від 19.09.2008р., крім додаткової угоди №1 від 27.02.2009р. та додаткової угоди №3 від 09.11.2009р. (за умови їх фактичної наявності); банківських виписок щодо обліку операцій за кредитним договором №КР 28837 від 19.09.2008р., що містять інформацію відносно відображених операцій; первинних документів (квитанції, платіжні доручення, тощо) щодо погашення заборгованості за кредитним договором №КР 28837 від 19.09.2008р.; відомості бухгалтерського обліку ТОВ "Орлекс" щодо обліку операцій за кредитним договором №КР 28837 від 19.09.2008р.
ПАТ «ВіЕс Банк» явку представника в судове засідання забезпечив, подав в судовому засіданні клопотання про долучення документів , зокрема: додаткові угоди та додатки до кредитного договору №КР28837 від 19.08.2008р. на 18 аркушах; банківські виписки щодо операцій за кредитним договором №КР28837 від 19.08.2008р. на 159 аркушах, які судом прийнято і приєднано до матеріалів справи.
ТзОВ «Орлекс» явки представника в судове засідання не забезпечив, вимог ухвали суду від 12.07.2016р. не виконав. Третя особа явки представника в судове засідання не забезпечила.
Виконавши клопотання судового експерта, ухвалою від 27.07.2016 року було зупинено провадження у справі і скеровано до експертної установи додатково отримані та необхідні експерту документи. Крім того, даною ухвалою уточнено питання по експертизі.
04.10.2016 року (вх.№1643) до господарського суду поступив супровідний лист ТзОВ «Український центр судових експертиз» вих.№5-19/09 від 19.09.2016р., у якому повідомлялось про завершення виконання судової експертизи за результатами чого складено та підписано висновок експерта за №1-15/09. Повідомлялось також, що 16.09.2016р. на адресу платника, ПАТ «ВіЕс Банк», експертною установою було направлено листа №2-16/09 з повідомленням про те, що проведення експертизи завершено та надано остаточний рахунок №3-15/09/16 від 15.09.2016р. для здійснення кінцевої оплати за проведення судової експертизи, відповідно до п.3.3. договору №1-25/04 від 25.04.2016р., укладеного між експертною установою і ПАТ «ВіЕс Банк». За таких обставин, «Український центр судових експертиз» матеріали справи №914/1268/15 повернув на адресу Господарського суду Львівської області та інформував у супровідному листі, що висновок експерта №1-15/09 від 15.09.2016р. за результатами проведеної судової експертизи до суду не надсилається, а залишається в експертній установі до моменту здійснення ПАТ «ВіЕс Банк» повної оплати вартості експертизи.
07.11.2016 року за вх.№44103/16 в суді зареєстровано лист ТзОВ «Український центр судових експертиз» вих.№1-02/11 від 02 .11.2016 року, у якому, серед іншого, повідомлялось про те, що станом на 02.11.2016 року остаточна оплата в сумі 14 564 грн. у відповідності до умов договору №1-25/04 від 25.04.2016 року від ПАТ «ВіЕс Банк» на розрахунковий рахунок УЦСЕ не надійшла. Експертна установа просила суд забезпечити виконання остаточної оплати судової експертизи в сумі 14 564 грн., яка (оплата) згідно ухвали Господарського суду Львівської області від 31.03.2016р. №914/1268/15 покладена на ПАТ «ВіЕс Банк». У зазначеному листі експертна установа повідомляла, що після отримання остаточної оплати, висновок експерта №1-15/09 від 14.09.2016р. з проведення судової експертизи по справі №914/1268/15 негайно буде направлено до суду.
Суд з приводу прохання експертної установи, наведеного у листі вих.№1-02/11 від 02.11.2016 року, звернувся до ПАТ «ВіЕс Банк» з листом від 08.11.2016 р. №914/1268/15/13/16.
Ухвалою від 12.12.2016 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 27.12.16р., оскільки остаточну оплату вартості експертизи ПАТ «ВіЕс Банк» провів та, як наслідок, ТзОВ «Український центр судових експертиз» було скеровано до суду висновок експерта №1-15/09 від 15.09.2016 року з проведення судової експертизи по справі №914/1268/15.
З підстав, зазначених в ухвалі від 27.12.2016 року суд повернув експертній установі, ТзОВ «Український центр судових експертиз», висновок експерта №1-15/09 та зупинив провадження у справі .
В додаток до супровідного листа вих.№1-19/01 від 19.01.2017 р. (вх. №2462/17 від 23.01.2017р.) ТзОВ «Український центр судових експертиз» скерувало до господарського суду висновок експерта №1-15/09 від 15.09.2016р. за результатами проведення судової експертизи (висновок прошитий та пронумерований на 16 аркушах, підписаний судовим експертом, скріпленимй гербовою печаткою ТзОВ «Український центр судових експертиз»), прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи.
Ухвалою від 15.02.2017 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 06.03.2017 р. З підстав, зазначених в ухвалі від 06.03.2017 р. розгляд справи відкладався на 20.03.2017 року.
Представник позивача за первісним позовом ( відповідача за зустрічним) з підстав, наведених у первісному позові та долучених до справи поясненнях, просить первісний позов задоволити та відмовити в задоволенні зустрічного позову.
З підстав , наведених у зустрічному позові, наданих до справи поясненнях, представник позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) просить зустрічний позов задоволити, а в первісному відмовити.
Третя особа явку в судове засідання нек з`явилась, однак, її явка в судове засідання ухвалою від 06.03.2017 року не визнавалась обов`язковою.
В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини прийнятого у справі рішення.
Судом встановлено.
19 вересня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Орлекс» (надалі - позичальник) та Відкритим акціонерним товариством «Фольксбанк» від імені якого діяло Закарпатське регіональне відділення ВАТ «Фольксбанк» , був укладений кредитний договір № 28837 (надалі кредитний договір), відповідно до п.1.1 якого банк зобов`язався відкрити позичальнику мультивалютну кредитну лінію в розмірі 1500000,00 грн. строком на 10 років до 19 вересня 2018 року на непоновлювальній основі на умовах часткового погашення згідно графіку зменшення ліміту на інвестиційні цілі.
Умовами кредитного договору зокрема п.2.1. передбачено, що надання коштів по кредитній лінії здійснюється відповідачем окремими частинами (надалі - траншами) на вимогу позичальника, в межах вищезазначеної суми ліміту, з обов`язковим оформленням всіх необхідних документів. Сума, цільове призначення, термін користування кредитом та розмір плати за кредит по кожному траншу визначаються додатками до цього договору, які укладаються за окремим погодженням між сторонами і стають невід`ємною частиною цього договору з моменту їх укладення. У всьому, що не передбачено вказаними додатками, сторони вирішили керуватись умовами цього договору.
Кінцевий строк погашення заборгованості за кредитною лінією не пізніше 19 вересня 2018 року (п.1.3. кредитного договору).
Відповідно до умов п.1.4 кредитного договору надання траншів за цією кредитною лінією здійснюється із встановленням наступної плати: у розмірі 19,5% річних в національній валюті; у розмірі 12,5% річних в доларах США; у розмірі 11,5% річних в євро. У випадку виникнення простроченої заборгованості за кредитом або частиною кредиту та процентами, процентна ставка за користування кредитом збільшується на 5% процентних пункти. Після погашення простроченої заборгованості процентна ставка встановлюється на попередньому рівні.
Пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що надання окремого траншу в межах встановленого ліміту здійснюється банком не пізніше дня наступного за днем підписання відповідного додатку про надання траншу.
Відповідно до п. 3.4 кредитного договору у видачі кредиту позичальникові може бути відмовлено частково або в повному обсязі з підстав, що передбачені чинним законодавством України та у випадках, зокрема, порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, порушення заставодавцем (іпотекодавцем, поручителем, гарантом) зобов`язань за договором, що забезпечує виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, погіршення фінансового стану позичальника, який визначається за методикою банку, наявності інших обставин, які явно свідчать про те, що наданий кредит своєчасно не буде повернений.
Згідно з п. 9.1 кредитного договору всі додатки, зміни та доповнення до кредитного договору мають бути вчинені в письмовій формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками сторін, з обов`язковим посиланням на кредитний договір.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Орлекс" зверталось до господарського суду Закарпатської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Фольксбанк" (на даний час ПАТ «ВіЕс Банк») в особі Закарпатського регіонального відділення Публічного акціонерного товариства "Фольксбанк" (далі Закарпатське регіональне відділення ПАТ "Фольксбанк") про зобов`язання ПАТ "Фольксбанк" в особі Закарпатського регіонального відділення ПАТ "Фольксбанк" виконати умови кредитного договору № 28837 від 19.09.2008 та надати ТОВ "Орлекс" кредитні кошти в розмірі 785 737,00 грн., та стягнути плату за прострочення надання кредиту в сумі 18 599,36 грн., пеню за прострочення надання кредиту в сумі 248 921,48 грн., інфляційні втрати в сумі 164 737,62 грн., 3% річних в сумі 37 198,72 грн.
Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 01.09.2010 було порушено провадження у справі № 12/80 за позовом ТОВ "Орлекс" до ПАТ "Фольксбанк" в особі Закарпатського регіонального відділення ПАТ "Фольксбанк" про спонукання виконати умови кредитного договору та стягнення матеріальних збитків в сумі 469 547,18 грн.
Рішенням господарського суду Закарпатської області від 09.09.2010 позов задоволено повністю. Суд зобов`язав ПАТ "Фольксбанк" виконати умови кредитного договору № 28837 від 19.09.2008 та надати ТОВ "Орлекс" кредитні кошти в розмірі 785737,00 грн. Стягнуто з ПАТ "Фольксбанк" в особі Закарпатського регіонального відділення ПАТ "Фольксбанк" на користь ТОВ "Орлекс"суму 18599,36 грн. основного боргу; 248921,48грн. пені; 37198,72 грн. 3 % річних; 164737,62 грн. інфляційних збитків.
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.12.2010 апеляційну скаргу ПАТ "Фольксбанк" задоволено частково, рішення господарського суду Закарпатської області від 09.09.2010 скасовано та повернуто справу до господарського суду Закарпатської області для надіслання справи за встановленою (територіальною) підсудністю.
Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 19.01.2011 справу передано на розгляд до господарського суду Львівської області, а ухвалою господарського суду Львівської області від 27.01.2011 порушено провадження у справі № 5015/304/11.
До прийняття рішення у справі ТОВ "Орлекс" подало заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просило суд зобов`язати відповідача виконати умови кредитного договору № 28837 від 19.09.2008 а також стягнути 450 857,82 грн. з яких 248 921,48 грн. пені, 164 737,62 грн. інфляційних втрат та 37 198,72 грн. 3% річних.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.08.2011 р. у справі №5015/304/11 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Товариству "Орлекс" суд першої інстанції зазначив, що вимога товариства про зобов`язання банку надати кредитні кошти в сумі 785 737,00 грн. безпідставна, оскільки, після укладення кредитного договору № 28837 від 19.09.2008 фінансовий стан ТОВ "Орлекс" погіршився, а також між позивачем та відповідачем не укладались окремі додатки до кредитного договору про надання кредитних коштів в розмірі 785 737,00 грн., а тому правових підстав для видачі коштів банком не було.
Зі змісту рішення вбачається, що представник Банку в задоволенні позову просив відмовити повністю. Зокрема зазначав, що виходячи з умов кредитного договору єдиною правовою підставою для надання коштів по кредитній лінії є укладення між сторонами окремого додатку до цього договору. А оскільки такого додатку між сторонами укладено не було, відтак немає правових підстав для задоволення позову в цій частині. Пояснював, що ненадання коштів Банком в межах ліміту кредитної лінії зумовлено неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, зокрема несвоєчасною сплатою відсотків за користування кредитом, використання кредитних коштів не за цільовим призначенням , порушенням умов договору в частині страхування предмету іпотеки, а також погіршенням фінансового становища товариства.
Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.12.2011 року у справі №5015/304/11 (12/80) рішення Господарського суду Львівської області від 18. 08. 2011 року було скасовано в частині відмови в позові про зобовязання відповідача виконати умови кредитного договору від 19.09.2008 року № 28837 шляхом надання позивачу кредитних коштів в сумі 785 737,00 грн. та прийнято в цій частині нове рішення, позов задоволити та зобовязати ПАТ «Фольксбанк», м.Львів в особі Закарпатського регіонального відділення ПАТ «Фольксбанк» виконати умови кредитного договору від 19.09.2008 року № 28837 шляхом надання ТзОВ «Орлекс» кредитних коштів в сумі 785 737,00 грн. В решті (в частині відмовити судом в задоволенні вимоги про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних) апеляційна інстанція залишила рішення першої інстанції без змін.
Крім того, постановою присуджено до стягненя з ПАТ «Фольксбанк», м.Львів в особі Закарпатського регіонального відділення ПАТ «Фольксбанк», м.Мукачево Закарпатської області на користь ТзОВ «Орлекс» 85,00 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу та 42,50 грн. державного мита за подання апеляційної скарги. ( загальна сума 245,50 грн.) та доручено Господарському суду Львівської області видати наказ.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині та задовольняючи позов щодо зобов`язання ПАТ "Фольксбанк" в особі Закарпатського регіонального відділення ПАТ "Фольксбанк" виконати умови кредитного договору від 19.09.2008 № 28837 шляхом надання ТОВ "Орлекс" кредитних коштів в сумі 785 737,00 грн. виходив з того, що позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням виконати умови кредитного договору та надати кредитні кошти, а також, оскільки, в період з 24.09.2008 по 12.12.2008 відповідачем було надано позивачу кредитних коштів в сумі 714 236,00 грн., та банк зобов`язався згідно договору відкрити позичальнику мультивалютну кредитну лінію в розмірі 1 500 000,00 грн. строком на 10 років до 19.09.2018.
Не погоджуючись з постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.12.2011, ПАТ "Фольксбанк" подало касаційну скаргу, в якій просило постанову скасувати як таку, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та невідповідністю викладених у ній висновків обставинам справи, що призвело до прийняття неправильного рішення, та прийняти нове, яким залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 18.08.2011.
Постановою Вищого господарського суду України від 11 квітня 2012 року у справі №5015/304/11 (12/80) касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фольксбанк» задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.12.2011 у справі № 5015/304/11 (12/80) в частині скасування рішення господарського суду Львівської області від 18.08.2011 про відмову в позові щодо зобов`язання відповідача виконати умови кредитного договору від 19.09.2008 № 28837 шляхом надання позивачу кредитних коштів в сумі 785 737,00 грн. та прийняття в цій частині нового рішення про задоволення позову та зобов`язання ПАТ "Фольксбанк" в особі Закарпатського регіонального відділення ПАТ "Фольксбанк" виконати умови кредитного договору від 19.09.2008 № 28837 шляхом надання ТОВ "Орлекс" кредитних коштів в сумі 785 737,00 грн. скасовано, та в цій частині рішення господарського суду Львівської області від 18.08.2011 залишено в силі.
В іншій частині постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.12.2011 у справі № 5015/304/11 (12/80) залишено без змін.
Висновок суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог колегія суддів Вищого господарського суду вважала необґрунтованим з таких підстав.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).
Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судами встановлено, що між позичальником та банком з 24.09.2008 по 12.12.2008 на виконання вимог кредитного договору укладено 14 додатків про надання ПАТ "Фольксбанк" ТОВ "Орлекс" траншів згідно кредитної лінії на загальну суму 714 263,00 грн. на підставі заяв позичальника в період з вересня по грудень 2008 року з проханням провести оплату траншів в рахунок відкритої кредитної лінії згідно кредитного договору.
ТОВ "Орлекс" не надано суду доказів звернення з подібними заявами до ПАТ "Фольксбанк" протягом 2009 року.
ТОВ "Орлекс" зверталось до ПАТ "Фольксбанк" з заявами № 14 від 09.06.2010, № б/н від 21.07.2010 в яких просило виконати договірні зобов`язання по кредитному договору № 28837 від 19.09.2008 та надати решту кредитних коштів.
ПАТ "Фольксбанк" листом № 53/582 від 02.08.2010 повідомив ТОВ "Орлекс" про те, що в нього існує прострочена заборгованість по кредитному договору № КР 22120 від 17.03.2006 та по процентах за договором № КР 28837 від 19.09.2008.
Згідно ч. 5 ст. 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк зобов`язаний при наданні кредитів додержуватись основних принципів кредитування, у тому числі перевіряти кредитоспроможність позичальників та наявність забезпечення кредитів, додержуватись встановлених Національним банком України вимог щодо концентрації ризиків.
Пунктом 1.2. кредитного договору передбачено, що надання коштів по кредитній лінії здійснюється банком окремими частинами (далі - траншами) на вимогу позичальника, в межах суми ліміту, з обов`язковим оформленням всіх необхідних документів. Сума, цільове призначення, термін користування кредитом та розмір плати за кредит по кожному траншу визначаються додатками до цього договору, які укладаються за окремим погодженням між сторонами і стають невід`ємною частиною цього договору з моменту їх укладення.
Між ТОВ "Орлекс" та ПАТ "Фольксбанк", як встановлено судами, не укладались окремі додатки до кредитного договору про надання кредитних коштів в розмірі 785 737,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056 ЦК України кредитодавець має право відмовитися від надання позичальникові передбаченого договором кредиту частково або в повному обсязі у разі порушення процедури визнання позичальника банкрутом або за наявності інших обставин, які явно свідчать про те, що наданий позичальникові кредит своєчасно не буде повернений.
Також, п. 3.4 кредитного договору погоджено, що у видачі кредиту позичальникові може бути відмовлено частково або в повному обсязі з підстав, що передбачені чинним законодавством України та у випадках, зокрема, порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, погіршення фінансового стану позичальника, який визначається за методикою банку.
Господарськими судами встановлено, що на момент подання документів для прийняття рішення про відкриття кредитної лінії в розмірі 1 500 000,00 грн. ТОВ "Орлекс" було надано банку звіт про фінансові результати за 1 півріччя 2008 року, згідно якого чистий прибуток ТОВ "Орлекс" становив 9,0 тис. грн.
Після отримання перших траншів ТОВ "Орлекс" надано наступні фінансові звіти і згідно звіту за 2009 рік збиток ТОВ "Орлекс" становив 43,9 тис. грн.
Між ТОВ "Орлекс" та ПАТ "Фольксбанк" 17.06.2006 укладено кредитний договір № КР 22120, на підставі якого позичальнику було відкрито мультивалютну кредитну лінію в сумі 145 823,00 дол. США з кінцевим терміном повернення до 16.03.2009, та станом на 01.01.2009 загальна сума заборгованості по даному кредиту перед банком становила 122 601,10 дол. США..
Дані факти, як встановлено судом першої інстанції, свідчать про те, що після укладення кредитного договору № 28837 від 19.09.2008 фінансовий стан позивача погіршився.
Виходячи з наведеного, колегія суддів Вищого господарського суду України погодилась з доводами суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову в частині зобов`язання ПАТ "Фольксбанк" надати кредитні кошти в сумі 785 737,00 грн., а висновок суду апеляційної інстанції в цій частині визнала таким, що не ґрунтується на положеннях ст. 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ст. 1056 ЦК України та пунктах 1.2, 3.4 кредитного договору.
Відтак, виходячи із фактичних обставин справи встановлених судами, та з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Львівського апеляційного господарського суду від 01.12.2011 в частині скасування рішення господарського суду Львівської області від 18.08.2011 про відмову в позові щодо зобов`язання відповідача виконати умови кредитного договору від 19.09.2008 № 28837 шляхом надання позивачу кредитних коштів в сумі 785 737,00 грн. та прийняття в цій частині нового рішення про задоволення позову та зобов`язання ПАТ "Фольксбанк" в особі Закарпатського регіонального відділення ПАТ "Фольксбанк" виконати умови кредитного договору від 19.09.2008 № 28837 шляхом надання ТОВ "Орлекс" кредитних коштів в сумі 785 737,00 грн. підлягає скасуванню, а рішення господарського суду Львівської області від 18.08.2011 в цій частині залишенню в силі.
Отже, рішення Господарського суду Львівської області від 18.08.2011 року у справі №5015/304/11 є чинним, відповідно, факти, встановлені цим рішенням мають для господарського суду при розгляді даної справи преюдиціальне значення в силу положень ст.35 Господарського процесуального кодексу України.
Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Фольксбанк" в порядку ст.122 ГПК України звернулось із заявою про поворот виконання рішення у справі № 5015/304/11 (12/80) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Орлекс" до Публічного акціонерного товариства "Фольксбанк" в особі Закарпатського регіонального відділення ПАТ "Фольксбанк" про зобов`язання виконати умови кредитного договору № 28837 від 19.09.2008р. та стягнення 450 857,82 грн.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.06.2012 року у справі №5015/304/11 суд задоволив заяву ПАТ «Фольксбанк» про поворот виконання рішення суду та присудив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлекс» (90300, Закарпатська область, м.Виноградів, вул.Північна, 25; ) на користь ПАТ «Фольксбанк» (79000, м.Львів, вул.Грабовського, 11; ) кошти в сумі 785 737,00 грн. за кредитним договором від 19.09.2008р. №28837 та судові витрати в сумі 245,50 грн.
На виконання ухвали господарського суду Львівської області від 06.06.2012 року у зазначеній справі, 12.06.2012 року Господарський суд Львівської області видав Банку наказ.
Ухвала від 06.06.2012 року оскаржувалась ТОВ «Орлекс» до Львівського апеляційного господарського суду.
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.08.2012 року ухвалу господарського суду Львівської області від 06.06.2012р. у справі № 5015/304/11 (12/80) залишено без змін, а апеляційну скаргу ТзОВ «Орлекс» без задоволення.
При розгляді заяви Банку про поворот рішення судовими інстанціями було встановлено , шо на виконання вказаної постанови Львівського апеляційного господарського суду від 01.12.2011р. (справа №5015/304/11 (12/80)) господарським судом Львівської області 12.12.2011р. було видано накази.
Постановою МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції від 23.12.2011р. було відкрито виконавче провадження № 30488814 з виконання наказу господарського суду Львівської області , виданого 12.12.2011р. Боржнику було надано строк до 29.12.2011р. для добровільного виконання .
29.12.2011р. ПАТ "Фольксбанк" прийняв наказ № 1587 «Про виконання рішення суду», п. 1 якого наказано здійснити видачу кредитних коштів у розмірі 785 737,00 грн. по кредитному договору №КР 28837 на поточний рахунок ТзОВ "Орлекс" .
Згідно меморіального ордеру № 993732 від 29.12.2011р. кошти в сумі 785 737,00 грн. були сплачені на рахунок ТзОВ "Орлекс" . Відповідно до платіжного доручення № 9334 від 30.12.2011р. заявником було сплачено на рахунок ТзОВ "Орлекс"245,50 грн. судових витрат згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 30489108 від 23.12.2011р.
Постановою від 22.02.2012 року ВП №30488814 старшого державного виконавця Зейкан В.Л., МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Львівської області , виданого 12.12.2011 р у справі №5015/304/11 .
Таким чином, постанова Львівського апеляційного господарського суду від 01.12.2011р. у даній справі ПАТ «Фольксбанк» була виконана.
Однак, оскільки Постановою Вищого господарського суду України від 11 квітня 2012 року постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.12.2011 року у справі №5015/304/11 (12/80) в частині скасування рішення господарського суду Львівської області від 18.08.2011 про відмову в позові щодо зобов`язання Банку виконати умови кредитного договору від 19.09.2008 №38837 шляхом надання Товариству кредитних коштів в сумі 785 737,00 грн. та прийняття в цій частині нового рішення про задоволення позову та зобов`язання ПАТ «Фольксбанк» в особі Закарпатського регіонального відділення ПАТ «Фольксбанк» виконати умови кредитного договору від 19.09.2008 №28837 шляхом надання ТОВ «Орлекс» кредитних коштів в сумі 785 737,00 грн. скасовано та в цій частині рішення господарського суду Львівської області від 18.08.2011 року залишено в силі, ПАТ «Фольксбанк`зверталось до господарського суду Львівської області із заявою за вих.№ 02-4/16065 від 16.05.2012р. про поворот виконання судового рішення на підставі ст. 122 ГПК України, в якій Банк просив видати наказ про повернення стягнутих грошових сум та стягнути з ТзОВ «Орлекс`на користь ПАТ «Фольксбанк» кредитні кошти в сумі 785 77,00грн. за кредитним договором від 19.09.2008р. № 28837, а також судові витрати у сумі 245,50грн.
Беручи до уваги , зокрема те, що ПАТ «Фольксбанк» надав кредитні кошти на поточний рахунок позивача та виконав тим самим постанову Львівського апеляційного господарського суду по справі № 5015/304/11 (12/80) від 01.12.2011р., яка у відповідній частині була скасована постановою Вищого господарського суду України від 11.04.2012р., колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду Львівської області прийшла до висновку, що ПАТ «Фольксбанк» правомірно звернувся до господарського суду Львівської області із заявою про поворот виконання скасованого судового рішення та видачу судового наказу на стягнення з позивача наданих йому грошових коштів, яка підставно, у відповідності до ст. 122 ГПК України була задоволена судом першої інстанції.
Постановою від 07 листопада 2012 року Вищий господарський суд України касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Орлекс" на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.08.2012 та на ухвалу господарського суду Львівської області від 06.06.2012 залишив без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 23.08.2012 та ухвалу господарського суду Львівської області від 06.06.2012 у справі № 5015/304/11 (12/80) -без змін.
Враховуючи те, що постанова Львівського апеляційного господарського суду від 01.12.2011, як встановлено судами, була виконана в частині надання кредитних коштів і в подальшому постановою Вищого господарського суду України від 11.04.2012 скасована та в цій частині рішення господарського суду Львівської області від 18.08.2011 про відмову в задоволенні позову залишено в силі, то колегія суддів ВГСУ погодилась з доводами судів попередніх інстанцій щодо наявності правових підстав для задоволення заяви ПАТ "Фольксбанк" про поворот виконання рішення суду, і вважала, що відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.
Відповідно до ст. 122 ГПК України, якщо виконані рішення або постанова змінені чи скасовані і прийнято нове рішення про повну або часткову відмову в позові, або провадження у справі припинено, або позов залишено без розгляду, боржникові повертається все те, що з нього стягнуто на користь стягувача за зміненими чи скасованими у відповідній частині рішенням, постановою.
Видача наказу про повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості провадиться господарським судом за заявою боржника, до якої додається довідка, підписана керівником чи заступником керівника і головним (старшим) бухгалтером, про те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.
Суд зазначає, що поворот виконання рішення, постанови - це процесуальна дія, яка полягає в повному або частковому відновленні первісного становища відповідача в разі зміни або скасування рішення з прийняттям нового рішення про повну або часткову відмову в позові. Мета повороту виконання рішення - приведення відносин, що склалися між сторонами, у відповідність з новим судовим рішенням шляхом усунення наслідків скасованого повністю або частково рішення.
Отже, поворот виконання судового рішення є способом захисту прав особи у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна,оскільки правова підстава для виконання в повному обсязі скасованого судового рішення відпала, як і відпала підстава для набуття позивачем (стягувачем) всієї суми грошових коштів за скасованим судовим рішенням.
Згідно п. 3.2 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням військової частини А 1080 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України від 2 листопада 2011 року №13-рп/20111974 у справі №1-25/2011 поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 ГПК України, видача наказу про повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості (поворотного наказу) покладається на місцевий господарський суд, який видавав наказ про стягнення.
Як зазначив Пленум ВГС України в п. 2 постанови від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за змістом статей 116 і 117 Господарського процесуального кодексу України видавати накази мають право виключно місцеві господарські суди після набрання судовим рішенням законної сили. Наказ про поворот виконання рішення видається в разі скасування (зміни у певній частині) рішення, на підставі якого було видано первісний наказ, за результатами перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку або за нововиявленими обставинами.
Враховуючи те, що постановою ВГС України від 11 квітня 2012р. скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 01.12.2011., на виконання котрої господарським судом 12.12.2011р. було видано накази про стягнення з Банку на користь ТзОВ «Орлекс» кредитних коштів в сумі 785 737,00 грн. та 245 грн. судових витрат, то поворот виконання судового рішення постанови апеляційної інстанції) згідно ухвали господарського суду від 06.06.2012 року є способом захисту прав Банку у зв`язку з отриманням ТзОВ «Орлекс» за виконаним та у подальшому скасованим судовим рішенням (постановою апеляційної інстанції від 01.12.2011р ) неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для виконання в повному обсязі скасованого судового рішення ( постанови апеляційної інстанції від 01.12.2011 р.) відпала, як і відпала підстава для набуття стягувачем, ТзОВ «Орлекс», всієї суми грошових коштів за вказаним скасованим судовим рішенням.
До того слід зазначити, що в процесі розгляду справи №5015/304/11 , заперечуючи проти заявленої ТОВ «Орлекс» вимоги про зобов`язання Банку до виконання кредитного договору шляхом надання кредитниї коштів в сумі 785 737,00 грн., Банк просив відмовити в задоволенні позову в цій частині з тих підстав, що виходячи з умов кредитного договору єдиною правовою підставою для надання коштів по кредитній лінії є укладення між сторонами окремого додатку до цього договору, а оскільки такого додатку між сторонами укладено не було, відтак немає правових підстав для задоволення позову в цій частині.
Рішенням господарського суду Львіваської області від 18.08.2011 р. у справі №5015/304/11, яке набрало законної сили, встановлено, що сторони погодили порядок та умови перерахування кредитних коштів за кредитним договором . Суд дійшов висновку й про те, що виходячи з умов кредитного договору, єдиною правовою підставою для надання коштів по кредитній лінії є укладення між сторонами окремого додатку до цього договору, а оскільки між позивачем та відповідачем не укладались окремі додатки до кредитного договору про надання кредитних коштів в розмірі 785737,00 грн., то правових підстав для видачі коштів банком не було.
До того ж, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що після скасування Вищим господарським судом України прийнятої Львівським апеляційним господарським судом постанови від 01.12.2011 р. у справі №5015/304/11 (12/80), як це підтверджують матеріали справи, Банк , виразив заперечення щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Орлекс» коштів за постановою апеляційної інстанції від 01.12.2011 р. та заявив вимогу про поворот виконання судового рішення ( тобто, постанови від 01.12.2011 р.).
Крім того, згідно з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду України від 10.06.2015 №6-449цс15, від 24.06.2015 у справі №907/544/14, якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.
Факти, які не спростовано Банком, встановлено чинним судовим рішенням від 18.08.2011 р. у справі №5015/304/11, підтверджено й постановою Вищого господарського суду України від 11.04.2012 р., і ці рішення не можуть бути поставлені під сумнів (Рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України").
Із врахуванням наведеного вище доводи позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) про те, що позивачем (Банком) виконано умови кредитного договору та надано кошти в сумі 1 500 000,00 грн. Товариству «Орлекс» на умовах, визначених у кредитному договорі та додатках, є безпідставним. Позивачем за зустрічним позовом безпідставно включено в розрахунок заборгованості (як тіло кредиту) за зустрічним позовом у даній справі кошти в сумі 785737,00 грн.
Крім того, рішенням Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2012 року у справі №14/54 за позовом Публічного акціонерного товариства " Фольксбанк , м. Львів до Товариства з обмеженою відповідальністю „Орлекс, м. Виноградів про стягнення кредитної заборгованості у загальній сумі 791966, 12 грн. (в тому числі сума 714263грн. заборгованість по кредиту, сума 69751,38грн. заборгованість по нарахованих процентах, сума 4201,74 грн. нарахованої пені та сума 3750грн. заборгованість по нарахованій комісії), провадження у справі припинено в частині суми 712532,11грн. заявленої до стягнення по кредитним коштам із загальної суми 714263грн. та в сумі 69751,38грн. заявленої до стягнення по прострочених процентах нарахованих на кредитні кошти, за відсутністю предмета спору. Позов у заявленому предметі позовних вимог задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Орлекс (м. Виноградів, вул. Північна, 25, ) на користьПублічного акціонерного товариства " Фольксбанк /м. Львів, вул. Грабовського, 11, код , рахунок № НОМЕР_1 в ЛТУ НБУ м. Львова, МФО 325213) залишок суми 1730,89грн. неповернутих кредитних коштів із загальної суми 714263грн. виданих кредитних коштів, суму 3750грн. несплаченої комісії по кредиту по періоду вересень 2009р. та частково загальну суму 79,20грн. судових витрат, з якої сума 76,96грн. часткового відшкодування витрат по сплаті державного мита та сума 2,24грн. часткового відшкодування по сплаті витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позовних вимог, відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.06.2012 р. рішення господарського суду Закарпатської області від 19.03.2012 року залишено без змін, апеляційну скаргу ПАТ «Фольксбанк»-без задоволення.
Судовими інстанціями встановлено, що банком надано відповідачеві відповідний транш у загальній сумі 714 263,00 грн. кредитних коштів, відповідними частинами, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками по особовому рахунку ТзОВ «Орлекс» по періоду з 24.09.2008 року по 12.12.2008 року. У зв`язку із порушенням позичальником зобов`язань за кредитним договором Банк звертався з позовом про дострокове стягнення кредитної заборгованості.
Крім того, у постанові апеляційної інстанції зазначено, що скасування Вищим господарським судом України постанови Львівського апеляційного господарського суду від 01.12.2011 року у справі № 5015/304/11, та залишення в силі рішення господарського суду Львівської області у вищенаведеній справі є підставою для звернення заінтересованої особи із заявою в порядку розділу ХІІІ ГПК України у справі № 14/54, оскільки прийняте 18.08.2011 року у справі № 5015/340/11 рішення господарським судом Львівської області, про скасування зобов`язання ПАТ «Фольксбанк`видати кошти ТзОВ «Орлекс`в сумі 785 737,00 грн., є нововиявленою обставиною, що не була відома ні сторонам, ні суду під час вирішення справи № 14/54. На підтвердження, подана позивачем заява про перегляд рішення господарського суду Закарпатської області від 19.03.2012 року за нововиявленими обставинами та місцевим господарським судом направлено на адресу Львівського апеляційного господарського суду копію ухвали господарського суду Закарпатської області від 18.05.2012 року про відкладення вирішення питання про прийняття заяви ПАТ «Фольксбанк» до провадження.
Рішення Господарського суду Закарпатської області виконано Товариством , що підтверджується постановою від 05.11.2012 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції про закінчення виконавчого провадження (ВП №34111106).
Відповідно до ч.1 ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.
Відповідно до ст.ст.33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести та підтвердити належними і допустимими доказами ті обставини, на яких грунтутються її вимоги чи заперечення на позов.
Виходячи із наведеного вище та матеріалів справи, суд не приходить до висновку , що є документально підтвердженими доводи позивача за зустрічним позовом про наявність станом на 18.03.2015 року у відповідача простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 37 741,04 грн., а відтак , що завявлена в цій частині позовна вимога підлягає до задоволення.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Пунктом 4.2 кредитного договору передбачено, що нарахування процентів здійснюється в валюті частини кредиту (траншу) за фактичну кількість днів користування кредитоом з розрахунку 365/366 днів у році, на суму фактичної заборгованості, з дати надання кредиту по дату його повернення, періодами з першого по останнє число місяця. При цьому дата надання та дата повернення кредиту вважається одним днем користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється в останній робочий день місяця та в день повного погашення кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобовязання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом.
Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, які не передбачають підставою припинення зобовязання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.
За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбачених договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.
Позивачем за зустрічним позовом не надано обґрунтованого розрахунку заявлених до стягнення сум по завявлених вимогах про стягнення нарахованих процентів за користування кредитними коштами , комісії та пені із врахуванням вищенаведених обставин, умов кредитного договору, фактів, встановлених судовими рішеннями, у т.ч. і рішенням господарського суду Закарпатської області, що унеможливлює перевірку судом правильності їх нарахування. Вказане підтверджується і наявним у справі висновком судового експерта №1-15/09 від 15 вересня 2016 року. Відтак, заявлені у зустрічному позові вимоги про стягнення 743 909,60 грн. нарахованих процентів, 9 660,34 грн. комісії та 119 643,97 грн. пені задоволенню не підлягають , у зв`язку із необґрунтованістю та недоведеністю.
Щодо зазначеного висновку судового експерта, то судом не встановлено, що даний висновок є неповним або неясним, а також не встановлено, що даний висновок є необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи, даний висновок не викликає сумнів у його правильності та суд не вбачає порушення норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, відповідно, висновком судового експерта №1-15/09 від 15 вересня 2016 року приймається судом як доказ у справі і оцінюється на рівні з іншими доказами в порядку ст.43 ГПК України.
Щодо вимоги про стягнення пені, то суд вбачає за необхідне відзначити , що позивачем при розрахунку пені не враховано й те , що :
Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Інше умовами кредитного договору не встановлено.
Частина 6 статті 232 ГК України має диспозитивний характер і встановлює, що, якщо в договорі або законі немає спеціальної вказівки на період, за який стягуються штрафні санкції, їх можна стягнути тільки за півроку від моменту, коли відбулося фактичне порушення виконання зобов`язання, тобто шість місяців починають обчислюватися від дня, що настає за днем, який є остаточним строком для виконання зобов`язання. Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 27.04.2012р. №3-27гс12, яка в силу вимог ст.111-28 ГПК України є обов`язковою для всіх судів України.
Крім того, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені ( справа №13/54 господарського суду Закарпатської області) кредитор відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України змінив строк виконання основного зобов`язання.
До того ж, станом на 17.09.2014 року (початок періоду нарахування пені) , відповідач за зустрічним позовом не мав перед Банком заборгованості по тілу кредиту.
Із врахуванням наведеного суд приходить до висновку, що в зустрічному позові слід відмовити повністю.
В розумінні ст.1 ГПК України до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. Тобто в контексті цієї норми має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Водночас за змістом названої статті порушення права чи законного інтересу або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду. Якщо в результаті розгляду справи виявиться, що порушення відсутнє, суд повинен відмовити в позові.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспооренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Заперечуючи проти задоволення первісного позову, відповідач (Банк) наводить дві підстави: 1.Іпотечний договір від 19 вересня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Лапчак Г.І. за реєстровим номером 4183, згідно пунктів 1.1 та 1.2, укладено між сторонами для забезпечення виконання основного зобов`язання Кредитного договору №КР 28837 від 19.09.2008 року. 2. За кредитним договором №КР 28837 від 19.09.2008 року у ТзОВ «Орлекс» перед ПАТ «ВіЕс Банк» станом на 18.03.2015 року існує заборгованість в сумі 910 954,95 грн. Кредит станом на дату подання зустрічної позовної заяви ( а це- 06.05.15р.) за твердженням Банку не погашено Товариством «Орлекс».
Поряд з цим Банк не заперечує , що ним отримано від ТзОВ «Орлекс» Заяву ( як вбачається з відміток Банку на копії заяви дата отримання 26.03.2015р., вх.№5527) , у якій Товариство «Орлекс», у зв`язку з погашенням заборгованості по кредитному договору №28837 від 19 вересня 2008 року просило надати підтвердження про погашення заборгованості та зняття заборон. Заява залишена Банком без розгляду.
Відповідно до п.2.1 кредитного договору №28837 від 19 вересня 2008 року виконання зобов`язань позичальника за цим договором забезпечується наданням в іпотеку Банку торгового комплексу загальною площею 397,6 (триста дев`яносто сім цілих шість десятих) кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, м.Виноградів, вул.Станційна (вул.Леніна) буд.33 (тридцять три), що належить Позичальнику на умовах іпотечного договору.
Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №19729487, вданого 31.07.2008 року, копія якого у матеріалах кредитної справи, ТзОВ «Орлекс» належить на праві приватної власності торговий комплекс загальною площею 397,6 (триста дев`яносто сім цілих шість десятих) кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, м.Виноградів, вул.Станційна (вул.Леніна) буд.33.
Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №35482222 від 26 березня 2015 року приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Лапчак Ганною Іванівною 22 вересня 2008 року було накладено обтяження заборона на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 7952619).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом.
Водночас за змістом частини 1 ст. 583 Цивільного кодексу України та частини 2 ст. 11 Закону України "Про іпотеку" заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). У зв`язку з цим, в статті 1 Закону України "Про іпотеку" також визначено, що майновий поручитель - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи - боржника за основним зобов`язанням, яке виникає за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою.
Частина 5 статті 3 Закону України «Про іпотеку» вказує, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Така ж норма закріплена в частині першій статті 17 закону України «Про іпотеку», згідно з якою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
Як вже було зазначено вище, основне зобов`язання між Банком і ТОВ «Орлекс» за кредитним договором є виконаним.
Порядок державної реєстрації іпотек регламентується Законом України "Про іпотеку", Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868 (далі - Порядок № 868).
Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до п. 71 Порядку № 868 державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки.
Згідно з п. 63 Порядку № 868 під час проведення державної реєстрації іпотеки заінтересованою особою є іпотекодержатель. У разі проведення державної реєстрації припинення іпотеки заінтересованою особою також є особа, якою припинена іпотека, особа, в інтересах якої припинено іпотеку, та у випадку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", - державний виконавець.
Відповідно до ч.9 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов`язаний подати протягом п`яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.
Згідно п.74 Порядку №868 для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи , визначені цим Порядком. Перелік документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно наведений у п.75 Порядку.
Прийшовши до висновку про відсутність у позивача за первісним позовом заборгованості за кредитним договором, а також враховуючи умови наведеного вище Порядку, суд вбачає , що вимога позивача про зобов`язання ПАТ «ВіЕс Банк» подати до Реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області заяву відповідно до затвердженої законодавством форми для проведення державної реєстрації припинення обтяження майнових прав на торговий комплекс, належний на праві власності ТОВ «Орлекс», підлягає до задоволення.
Стосовно вимоги про зобов`язання приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу Лапчак Ганну Іванувну вилучити запис із Єдиного державногоо реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (тип обтяження - заборона на нерухоме майно, зареєстроване приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Лапчак Г.І. 22.09.2008 року за №7952619 ( власник ТзОВ «Орлекс», код 33129856, заявник приватний нотаріус Лапчак Г.І. : код :,90300, Закарпатська обл.., Виноградівський район, м.Виноградів, Корятовича, 6/2), то така задоволенню не підлягає, оскільки вимога зобов`язального характеру заявлена безпосередньо до приватного нотаріуса, який не є і не може бути стороною в судовому процесі, оскільки чинне законодавство, зокрема, Закон України «Про нотаріат», не надає приватним нотаріусам статусу підприємства чи організації у розумінні статті 1 Господарського процесуального кодексу України, і отже, згідно зі статтею 21 названого Кодексу вони не можуть бути стороною в господарському процесі.
Відтак, первісний позов підлягає до задоволення частково.
Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати за первісним позовом , враховуючи часткове задоволення позову, покладаються на відповідача за первісним позовом. Судові витрати за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічним поллзовом.
Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов`язковим.
Керуючись ст. ст. 1, 2, 4-3, 12, 32, 33, 34, 35, 36, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Первісний позов задоволити частково.
2. Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (вул.Грабовського,11, м.Львів,79000; ідентифікаційний код 19358632) подати до Реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області (Закарпатська область, Виноградівський район, м.Виноградів, пл.Миру,3) заяву відповідно до затвердженої законодавством форми для проведення державної реєстрації припинення обтяження майнових прав на торговий комплекс загальною площею 397,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Виноградівський район, м.Виноградів, вул.Станційна, буд.33 (реєстраційний номер обтяження 7952619).
3. У задоволенні решти вимог за первісним позовом відмовити повністю.
4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (вул.Грабовського,11, м.Львів,79000; ідентифікаційний код 19358632) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлекс» (вул.Північна, буд.25, м.Виноградів , Виноградівськимй район, Закарпатська область, 90300; ) 1218,00 грн. судового збору.
5. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.
6. В зустрічному позові відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено 31.03.2017р.

Головуючий суддя Кітаєва С.Б.

Суддя Ділай У.І.

Суддя Петрашко М.М.