РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2017Справа №910/12154/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-Комерційна Фірма "Велта"
доПублічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"
третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Звездапарк"
провнесення змін до договору
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Кравцов В.В. - представник за довіреністю;
від відповідача:Гладіліна О.В. - представник за довіреністю;
від третьої особи:Кравцов В.В. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Велта" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк" (далі - відповідач) про:

- внесення змін до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-2870/2-1 від 18.10.2011, з наступними змінами та доповненнями, у зв'язку з істотною зміною обставин, на умовах поданого позивачем проекту цього договору в частині строків (термінів) повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом шляхом продовження строків (термінів) повернення відповідачу кредиту та строків (термінів) сплати нарахованих за ним процентів згідно з графіком, запропонованим позивачем.

Пред'явлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторонами не було досягнуто згоди щодо приведення кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-2870/2-1 від 18.10.2011 р. у відповідність з обставинами, які істотно змінились, а тому, на думку позивача, вказаний договір має бути змінений на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України за рішенням суду.

Зокрема, позивач вказує, що у зв'язку із збитками, заподіяними пожежею 08 жовтня 2014 року на виробництві ТОВ ВКФ "Велта" за адресою: Україна, Кіровоградська обл., Новомиргородський р-н, с. Коробчине, вул. Хутір Комінтерн, 2 на території цеху гравітації № 1 (корпус дільниці гравітації, літ. "А") гірничо-збагачувального комплексу - знищенням більше половини виробництва та фактичним зменшенням виробництва до 40% потужності гірничо-збагачувального комплексу ТОВ ВКФ "Велта", а також збитками, пов'язаними з відновленням зруйнованого виробництва, - істотно змінилися обставини, якими сторони керувалися при укладенні Кредитного договору. Зазначені обставини унеможливлюють виконання у встановлений термін грошових зобов'язань позивача перед відповідачем.

Вказане, на думку позивача, визначає необхідність внесення змін до Кредитного договору в частині продовження строків (термінів) повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2016 р. порушено провадження у справі № 910/12154/16 та призначено її до розгляду на 15.07.2016 р.; зобов'язано учасників судового процесу надати суду певні документи.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду клопотання про забезпечення позову.

Представник позивача у судовому засіданні 15.07.2016 року наполягав на заявленому позові та клопотанні про вжиття заходів до забезпечення позову.

15.07.2016 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

З метою усунення суперечностей у доводах та доказах сторін, у судовому засіданні 15.07.2016 року згідно вимог ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 19.08.2016 року та надано позивачу час для ознайомлення з відзивом відповідача на позовну заяву, який він отримав лише 15.07.2016 р.

Судом, з урахуванням клопотання позивача, відповідно до вимог статті 129 Конституції України та статті 4-4 ГПК України забезпечено гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, що знайшло своє відображення у протоколі судового засідання згідно вимог статті 81-1 ГПК України.

Представники позивача у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог та на задоволенні заяви про забезпечення позову. Заперечували проти обставин викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на доводи, викладені у письмових запереченнях. Відповідно до ст. 69 ГПК України через відділ діловодства суду позивачем було подано клопотання про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів.

Крім того, представники позивача наполягали на задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Звездапарк".

17.08.2016 року, через відділ діловодства суду позивачем подано клопотання в порядку ст.ст. 22, 23 ГПК України.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив та надав усні пояснення по справі.

Керуючись ст. ст. 27, 33, 34, 43 ГПК України, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача та залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Звездапарк".

З метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, суд задовольнив клопотання позивача про продовження строку розгляду спору додатково на 15 днів та відклав слухання справи на 19.09.2016 року.

Крім того, Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.08.2015 р. задоволено клопотання позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

19.09.2016 р. представник третьої особи подав до канцелярії письмові пояснення по справі.

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва (канцелярію) 30.08.2016 року від позивача надійшли клопотання про долучення до матеріалів справи документів, а саме: Статуту ТОВ ВКФ "ВЕЛТА" від 14.01.2014; Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 13.04.2000 року; Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 05.07.2016 року, Довідки ТОВ ВКФ "ВЕЛТА" вих. № 104/33-879 від 16.08.2016 року стосовно залишку грошових коштів на поточних рахунках; Довідки ТОВ ВКФ "ВЕЛТА" вих. № 186 від 29.08.2016 року щодо сплати процентів за кредитним договором № 20-2870/2-1 від 18.10.2011 року.

Крім того від позивача надійшло клопотання про призначення у справі № 910/12154/16 судової економічної експертизи.

19.09.2016 в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 19.09.2016 року позов не визнавав, через відділ діловодства суду надав спільно із позивачем клопотання про призначення судової експертизи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача погоджувався із позовними вимогами, що підтверджується зокрема наявними у матеріалах справи письмовими поясненнями.

Розглянувши в судовому засіданні 19.09.2016 р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "ВЕЛТА" про призначення у справі № 910/12154/16 судової економічної експертизи, суд дійшов висновку, що з метою повного та всебічного розгляду справи, клопотання позивача про призначення у справі № 910/12154/16 судової економічної експертизи - задовольнити, призначити у справі судову експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження по справі зупинити.

23.11.2016 р. через відділ діловодства суду надійшло клопотання судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2016 р. поновлено провадження у справі № 910/12154/16, задоволено вищезазначене клопотання судового експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз задоволено в повному обсязі, провадження по справі зупинено.

09.02.2017 року через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшов висновок експерта № 15237/16-45 від 08.02.2017 року за результатами проведення судово-економічної експертизи.

У зв'язку з надходженням висновку судового експерта № 15237/16-45 від 08.02.2017, 14.02.2017 судом поновлено провадження у справі № 910/12154/16, розгляд справи призначено на 22.02.2017.

22.02.2017 від представників позивача та відповідача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неотримання останніми висновку судового експерта № 15237/16-45 від 08.02.2017.

Ухвалою від 22.02.2017 відкладено розгляд справи на 22.03.2017 та зобов'язано сторони по справі надати свої пояснення стосовно висновку судового експерта № 15237/16-45 від 08.02.2017.

22.03.2017 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про зміну предмету позову.

Частина 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України визначає права, які належать лише позивачу. Так, відповідно до зазначеної норми права, позивач вправі до початку розгляду господарським судом справи по суті змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про зміну предмету позову до розгляду.

Розглянувши зазначену заяву позивача, вислухавши думки сторін, суд дійшов висновку про необхідність її задоволення та надання відповідачеві часу для ознайомлення зі зміненими позовними вимогами позивача та надання на них свого відзиву.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте через загальний відділ суду надав клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Як зазначає Верховний Суд України в листі №1-5/45 від 25.01.2006 р. критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням особливостей розглядуваної справи, з метою усунення порушення рівності та змагальності учасників судового процесу, враховуючи неявку в судове засідання представника відповідача, що перешкоджає розгляду спору по суті, судом відкладено розгляд справи до 29.03.2017 року.

У судовому засіданні 29.03.2017 року представники позивача та третьої особи позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 29.03.2017 року відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2011 р. між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Велта» був укладений кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 20-2870/2-1 (далі - Кредитний договір).

В подальшому до Кредитного договору неодноразово вносилися зміни згідно з договорами про внесення змін до Кредитного договору: № 20-3340/2-1 від 01.12.2011; № 20-3534/2-1 від 20.12.2011; № 20-0234/2-1 від 02.02.2012; № 20-1047/2-1 від 30.03.2012; № 20-2376/2-1 від 04.07.2012; № 20-2883/2-1 від 06.08.2012; № 20-3181/2-1 від 05.09.2012; № 20-3177/2-1 від 14.09.2012; № 20-3796/2-1 від 06.11.2012; № 20-3893/2-1 від 16.11.2012; № 20-4123/2-1 від 12.12.2012; № 20-4123/2-1 від 31.01.2013; № 20-0749/2-1 від 15.03.2013; № 20-2219/2-1 від 24.07.2013; № 20-3112/2-1 від 28.10.2013; № 20-4181/2-1 від 26.12.2013; № 20-2870/2-1-25082015 від 25.08.2015; № 20-2870/2-1-25122015 від 25.12.2015; № 20-2870/2-1-01042016 від 01.04.2016.

Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору (з урахуванням змін, внесених договором про внесення змін від 14.09.2012 р.), Банк зобов'язується надати Позичальнику кредит шляхом відкриття невідновлюваної кредитної лінії в сумі, яка не може перевищувати 93 500 000 (дев'яносто три мільйони п'ятсот тисяч) доларів США (ліміт кредитної лінії), на умовах, встановлених цим Договором, (далі Кредит або Кредитна лінія), а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим Договором.

Згідно з п. 2.2 Кредитного договору (з урахуванням змін, внесених договором про внесення змін від 25.08.2015 р.) дата остаточного повернення сум кредиту, отриманих в межах цього Договору - 30 червня 2016 року.

У разі невиконання Позичальником зобов'язань за цим Договором, в частині погашення кредиту та/або його частини та/або сплати плати за кредит, днем остаточного повернення всіх отриманих в межах цього ліміту кредитної лінії сум кредиту є п'ятий робочий день від дня настання такої події.

Пунктом 2.3 Кредитного договору (з урахуванням змін, внесених договором про внесення змін № 20-3177/2-1 від 14.09.2012 р.) передбачено, що кредит надається із наступним цільовим призначенням:

15 000 000,00 доларів США - рефінансування заборгованості за договором позики № 05/01-11 від 05.01.2011 року;

2 000 000,00 доларів США - поповнення обігових коштів;

34 083 563,73 доларів США (екв. у гривні 271 646 003 грн.) - рефінансування заборгованості перед Укргазбанком за Кредитним договором № 05/10/к від 29.11.2010 року;

27 616 436,27 доларів США - фінансування капітальних вкладень по будівництву збагачувального виробництва потужністю 185 тис. тон на рік;

14 800 000,00 доларів США - фінансування капітальних вкладень по збільшенню потужності збагачувального виробництва до 300 тис. тон на рік.

Пунктом 3.2.1 Кредитного договору (з урахуванням змін, внесених договором про внесення змін від 25.08.2015 р.) передбачено, що проценти за користування кредитними коштами нараховуються Банком виходячи із процентної ставки у розмірі 8,43% процентів річних.

Згідно з п. 3.2.1 Кредитного договору (з урахуванням змін, внесених договором про внесення змін від 01.04.2016 р.) проценти за користування кредитом, нараховані за період з 01.12.2015 року по 29.02.2016 року включно, а також проценти, що будуть нараховані за період з 01.03.2016 по 31.05.2016 року сплачуються Позичальником не пізніше останнього дня строку кредитування, визначеного в п.2.2 цього Договору.

Відповідно до п. 3.4 Кредитного договору (з урахуванням змін, внесених договором про внесення змін від 25.08.2015 р.), у випадку порушення Позичальником строку погашення одержаного кредиту, встановленого в п. 2.2 цього Договору, Позичальник надалі сплачує з відповідної календарної дати, яка визначена у договорі, як дата виконання зобов'язання, до дати виконання такого зобов'язання проценти за неправомірне користування кредитом, виходячи із процентної ставки у розмірі 11,43% процентів річних, порядок нарахування та сплати яких встановлюється згідно з п. 3.2 цього Договору.

Згідно з п.п. 3.12.1 - 3.12.2 Кредитного договору, Позичальник починаючи з 01.11.2011 р. зобов'язується направити на поточні рахунки в Банку 100% доходу (виручки) від реалізації. Позичальник зобов'язується в договорах поставки з покупцями своєї продукції (послуг) вказувати реквізити своїх рахунків в Банку.

В забезпечення Кредитного договору Позичальник зобов'язався передати в заставу (іпотеку) ПАТ "Промінвестбанк" рухоме та нерухоме майно, а також майнові та корпоративні права, та укласти договори поруки з третіми особами. Вказані зобов'язання перелічені в п.3.9 Кредитного договору.

На сьогодні виконання Кредитного договору забезпечується:

Іпотечним договором № 20-2871/3-1 від 18.10.2011, зі змінами та доповненнями, предметом якого є нерухоме майно, що належить позивачу:

- комплекс заставною вартістю 196 164 753 грн., що належить позивачу та знаходиться за адресою: с. Коробчине Новомиргородського району Кіровоградської області, вул. Хутір Комінтерн, буд. 2, реєстраційний номер - 0 (більша частина комплексу знищена в результаті пожежі 08 жовтня 2014 року);

- комплекс заставною вартістю 26 300 124 грн., що належить позивачу та знаходиться за адресою: с. Коробчине Новомиргородського району Кіровоградської області, вул. Хутір Комінтерн, буд. 3, реєстраційний номер - 34607837;

Іпотечним договором № 20-4113/3-1 від 12.12.2012, зі змінами та доповненнями, предметом якого є нерухоме майно - комплекс, заставною вартістю 21 432 093 грн., що належить позивачу та знаходиться за адресою: м. Новомиргород Новомиргородського району Кіровоградської області, вул. Залізнична, буд. 2-В, реєстраційний номер - 37067938;

Іпотечним договором № 20-1513/3-1 від 26.04.2012, зі змінами та доповненнями, предметом якого є нерухоме майно - комплекс, заставною вартістю 12 226 402 грн., що належить позивачу та знаходиться за адресою: с. Коробчине Новомиргородського району Кіровоградської області, вул. Хутір Комінтерн, буд. 3-А, реєстраційний номер - 35067660;

Договором застави частки в статутному капіталі № 20-3533/3-1 від 20.12.2011, зі змінами та доповненнями, предметом якого є частка в статутному капіталі ТОВ ВКФ "Велта" в розмірі 100% заставною вартістю 1,00 (одна) грн., що належить компанії Велта Груп Глобал Лімітед (Velta Group Global Limited);

Договором застави транспортних засобів № 20-2003/3-1 від 15.02.2012, зі змінами та доповненнями, предметом якого є транспортні засоби, що належать позивачу заставною вартістю 497 500 грн.;

Договором застави № 20-4114/3-1 від 12.12.2012, зі змінами та доповненнями, предметом якого основні засоби заставною вартістю 4 888 059 грн., що належать позивачу;

Договором застави майнових прав № 20-3473/3-1 від 09.12.2011 на грошові кошти за Договором банківського депозиту, зі змінами та доповненнями, предметом якого є право грошової вимоги за зобов'язаннями по Договору банківського депозиту № 1070/04-11 від 07.12.2011 (з подальшими змінами) на суму 821 905,90 доларів США;

Договором застави майнових прав № 20-2997/3-1 від 28.10.2011 на грошові кошти за Договором банківського депозиту, зі змінами та доповненнями, предметом якого є право грошової вимоги за зобов'язаннями по Договору банківського депозиту № 945/04-11 від 27.10.2011 (з подальшими змінами) на суму 610 640,54 доларів США;

Договором застави № 20-0563/3-1 від 27.02.2014, зі змінами та доповненнями, предметом якого є транспортний засіб, обладнання, устаткування, інше рухоме майно заставною вартістю 75 287 706,51 грн., що належить позивачу;

Договором застави № 20-0564/3-1 від 27.02.2014, зі змінами та доповненнями, предметом якого є майно (лінії електропередач) заставною вартістю 2 121 939 грн., що належить позивачу;

Договором застави № 20-1514/3-1 від 26.04.2012, зі змінами та доповненнями, предметом якого є майно (обладнання, устаткування) заставною вартістю 41 341 098 грн., що належить позивачу;

Договором застави № 20-1505/3-1 від 26.04.2012, зі змінами та доповненнями, предметом якого є майно (лінії електропередач) заставною вартістю 50 163 303 грн., що належить позивачу;

Договором поруки № 20-2877/3-3 від 18.10.2011, зі змінами та доповненнями, поручителем за яким є ОСОБА_5, який зобов'язався відповідати за погашення заборгованості позивача за Кредитним договором на засадах солідарного боржника;

Договором поруки № 20-2878/3-3 від 18.10.2011, зі змінами та доповненнями, поручителем за яким є ОСОБА_6, який зобов'язався відповідати за погашення заборгованості позивача за Кредитним договором на засадах солідарного боржника;

Договором поруки № 20-2879/3-3 від 18.10.2011, зі змінами та доповненнями, поручителем за яким є ОСОБА_7, який зобов'язався відповідати за погашення заборгованості позивача за Кредитним договором на засадах солідарного боржника.

Згідно з умовами Кредитного договору позивач був зобов'язаний не пізніше 30 червня 2016 року повернути на користь відповідача кредит в розмірі 93 338 446, 37 (дев'яносто три мільйони триста тридцять вісім тисяч чотириста сорок шість) доларів США і 37 центів, а також проценти за користування кредитом, нараховані за період з 01.12.2015 року по 30.06.2016 року в розмірі 4 655 488, 36 (чотири мільйони шістсот п'ятдесят п'ять тисяч чотириста вісімдесят вісім) доларів США і 36 центів згідно зі змінами, внесеними від 01.04.2016.

З пояснень позивача вбачається, що погоджуючись із запропонованими Банком умовами Кредитного договору в частині терміну повернення кредиту та процентів за користування кредитом, позивач виходив із обставин, які наразі змінились настільки, що якби він міг це передбачити, то не укладав би Кредитний договір на вказаних вище умовах або уклав би його на зовсім інших умовах.

Істотна зміна обставин, якими сторони керувались при укладенні Кредитного договору, є, на думку позивача, підставою для зміни Кредитного договору у судовому порядку з огляду на відсутність досягнутої між сторонами згоди щодо приведення договору у відповідності з вищевказаними обставинами, які істотно змінилися.

На підтвердження істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні Кредитного договору, та керуючись ст.ст. 3, 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", ТОВ ВКФ "Велта" також отримано Висновок Торгово-промислової палати України № 3713/05.0-19 від 19.05.2016 про істотну зміну обставин за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-2870/2-1 від 18.10.2011.

На думку позивача, Кредитний договір має бути змінений на умовах поданого позивачем проекту цього договору. Запропонованим проектом договору про внесення змін (з урахуванням заяви про зміну предмету позову) передбачено повернення кредиту Позичальником у сумі 93 338 446, 37 доларів США не пізніше 01.07.2021 року, а проценти за користування кредитом, нараховані за період з 01.12.2015 року по 30.06.2016 року включно, а також проценти, що будуть нараховані за період з 01.07.2016 року по 30.09.2017 року, проценти, нараховані за поточний місяць з 01.10.2017 року сплачуються позичальником не пізніше останнього дня строку кредитування, визначеного в п. 2.2. договору.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Велта" було створене в 2000 році та є власником гірничо-збагачувального комплексу, що складається з двох збагачувальних ліній з видобутку та переробки ільменітових руд на Бирзулівському родовищі ільменітових розсипних руд відповідно до спеціального дозволу на користування надрами на видобування ільменітових розсипних руд з метою виробництва ільменітового концентрату від 13.06.2007 № 4275. Видобування та переробка ільменітових руд є основним видом діяльності ТОВ ВКФ "Велта", що вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 05.07.2016 р. стосовно ТОВ ВКФ "Велта".

До складу Підприємства входить: кар'єр з видобування ільменітових пісків; збагачувальне виробництво; система оборотного водопостачання; система енергозабезпечення.

Основним ресурсним активом Підприємства є Бирзулівське родовище ільменіту, на базі якого з середини 2011 року, за 8 місяців за кредитні кошти був збудований гірничо-збагачувальний комплекс з видобування та переробки ільменітових руд.

Виробництво на Бирзулівському родовищі почалося в квітні 2012 року з номінальною потужністю 185 тис. тонн ільменіту на рік за рахунок першої черги виробництва, та збільшенням до 300 тис. тонн на рік за рахунок будівництва другої черги гірничо-збагачувального комплексу згідно з декларацією про готовність об'єкта до експлуатації (Збагачувальне виробництво з переробки ільменітових пісків Бирзулівського родовища), зареєстрованої 23.12.2011 р. Інспекцією ДАБК у Кіровоградській обл.

Друга черга збагачувального виробництва стартувала в серпні 2013 року згідно з декларацією про готовність об'єкта до експлуатації (Реконструкція збагачувального виробництва з переробки ільменітових пісків Бирзулівського родовища з метою збільшення продуктивності), зареєстрованої 06.08.2013 р. Інспекцією ДАБК у Кіровоградській обл.

До першої черги ГЗК входять об'єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: с. Коробчине Новомиргородського району Кіровоградської області, вул. Хутір Комінтерн, буд. 2, перелічені у свідоцтві про право власності на нерухоме майно серія САЕ № 237284 від 10.02.2012 згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 10.02.2012 р. серія САЕ № 237284 та витягом про державну реєстрацію прав від 10.02.2012 № 33142438, а також відповідне обладнання (устаткування).

Основними об'єктами виробництва першої черги гірничо-збагачувального комплексу є: корпус дільниці гравітації, літ. "А" (дільниця гравітації № 1), загальною площею 4579,0 кв. м.; корпус дільниці доводки, літ. "А1", загальною площею 1 878,6 кв. м.

Основним об'єктом виробництва другої черги є корпус гравітації літ. "ДД1" (дільниця гравітації № 2) загальною площею 4600 кв. м.

Технологічна система виробництва (збагачування) ТОВ ВКФ "Велта" передбачає (1) отримання гравітаційними методами чернового ільменітового концентрату на ділянках (цехах) гравітації та (2) його подальше доведення на магнітних сепараторах на ділянці (цеху) доведення.

Вихідні піски, які видобуті в кар'єрі, розмиваються гідромоніторами через сітку та попадають в зумпф, з якого у вигляді пульпи з вмістом твердого продукту 15% гідротранспортом за допомогою насосів по трубопроводу діаметром 500 мм подаються в приймальний зумпф ділянки (цеху) гравітації.

Гравітаційне збагачення підготовлених пісків здійснюється за гравітаційною схемою з використанням спіральних сепараторів з виділенням чернового концентрату з вмістом ільменіту 70-80%.

Виділений концентрат зневоднюється та подається на ділянку (цех) доведення на сушку, яка здійснюється в печі. Після цього висушений матеріал транспортується стрічковим конвеєром та стрічковим елеватором на суху магнітну сепарацію.

В результаті магнітної сепарації на барабанних сепараторах виділяється два продукти: магнітний продукт - ільменітовий концентрат, який за допомогою елеватора прямує в бункери готової продукції; проміжний продукт, що повертається в голову магнітної сепарації; немагнітний продукт, що виводиться в хвости.

В 2014 році середня місячна потужність кожної з черг збагачувального виробництва складала близько 60 тис. куб. м. руди, що дозволяло виробляти близько 5 200 тон ільменітового концентрату з кожної лінії на місяць.

08 жовтня 2014 року за адресою: Україна, Кіровоградська обл., Новомиргородський р-н, с. Коробчине, вул. Хутір Комінтерн, 2 на території цеху гравітації № 1 (корпус дільниці гравітації, літ. "А") сталася пожежа, внаслідок якої майже повністю знищено першу чергу гірничо-збагачувального комплексу: повністю знищено цех (дільницю) гравітації № 1; майже повністю знищено обладнання цеху (дільниці) гравітації № 1; пошкоджено будівлю цеху (дільниці) доведення; пошкоджено обладнання цеху (дільниці) доведення; пошкоджено будівлю електрощитової; пошкоджено обладнання електрощитової.

Будівля, що була повністю знищена в результаті пожежі - цех гравітації № 1 (корпус дільниці гравітації, літ. "А"- згідно з технічним паспортом на комплекс будівель і споруд за адресою: вул. Хутір Комінтерн № 2, село Коробчине, район Новомиргородський, Кіровоградська обл.) представляє собою споруду розмірами 39,90х23,35х17 м, загальною площею 4579,0 кв. м. Приміщення цеху конструктивно пов'язано з цехом (ділянкою) доведення. В сукупності вони представляють собою єдину будівлю.

Цех доведення (літ. "А1" - згідно з технічним паспортом на комплекс будівель і споруд за адресою: вул. Хутір Комінтерн № 2, село Коробчине, район Новомиргородський, Кіровоградська обл.) представляє собою споруду розмірами 27,80х23,35х17 м, загальною площею 650 кв.м.

Електрощитова (літ. "А3" - згідно з технічним паспортом на комплекс будівель і споруд за адресою: вул. Хутір Комінтерн № 2, село Коробчине, район Новомиргородський, Кіровоградська обл., інвентарний номер 20360002) представляє собою споруду загальною площею 126 кв.м., яка конструктивно пов'язана з будівлею цеху доведення. Будівля електрощитової виконана у вигляді прибудови до корпусу цеху доведення та має з ним прохідні двері на верхньому поверсі. На першому поверсі майстерня, яка має окремий вхід з вулиці.

Факт пожежі та завдані збитки підтверджується документами, доданими позивачем до позовної заяви: Повідомлення Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області вих. № 38/485 від 08.10.2014 про початок досудового розслідування; Постанова про прийняття кримінального провадження до свого провадження Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області від 08.10.2014; Лист Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області від 22.12.2014; Акт про пожежу від 08.10.2014.

Пожежа сталася в результаті умисного підпалу, що встановлено згідно з Постановою Новомиргородського РВ УМВС України в Кіровоградській області від 24.07.2015 про перекваліфікацію кримінального правопорушення.

Пошкодження та матеріальні збитки, завдані пожежею 08 жовтня 2014 року на території цеху гравітації № 1 були встановлені ПП "Юнайтед Лосс Аджастерс", якою було складено Сюрвейєрські звіти №№ 1, 2, 3.

Будівлю цеху гравітації № 1 було демонтовано повністю. Обладнання, що знаходилось в цеху гравітації № 1, за виключенням Струйного зумпфа № 1 (який був серйозно пошкоджений), також було демонтовано та вивезено з території виробництва.

Зазначене підтверджується матеріалами справи, а саме: технічним паспортом на комплекс будівель і споруд за адресою: вул. Хутір Комінтерн № 2, село Коробчине, район Новомиргородський, Кіровоградська обл., свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та Сюрвейєрськими звітами №№ 1, 2, 3.

В жовтні 2014 (місяць пожежі) збагачувальне виробництво повністю не працювало через відновлювальні роботи, а починаючи з листопада 2014 виробництво було поновлено тільки на другій черзі, що збереглася неушкодженою.

Зазначене призвело до заподіяння Підприємству суттєвих втрат від припинення виробництва на першій черзі збагачувального виробництва, яку знищила пожежа.

Так, за період з листопада 2014 р. та по сьогоднішній день потужність виробництва дільниці (цеху) доведення за рахунок другої черги гірничо-збагачувального комплексу, яка залишилась неушкодженою, становить лише 40%.

Крім того, Підприємству нанесені прямі збитки, пов'язані з необхідністю відновлення виробництва. ТОВ ВКФ "Велта" змушене витрачати значні фінансові ресурси на відновлення (будівництво з нуля цеху гравітації № 1), оскільки розмір страхового відшкодування за збиток, нанесений підприємству в результаті пожежі становить всього 55 254 408, 08 грн., що покриває лише 44 % суми, необхідної на повне відновлення цеху гравітації № 1 та необхідного обладнання (устаткування) цеху гравітації № 1, що становить 125 334 716, 71 грн.

Виплати страхового відшкодування розпочалися лише за півроку після пожежі - у середині 2015 року - тому відновлювальні роботи компанії вдалося розпочати лише у вересні 2015 року, за рік після пожежі. Єдиним джерелом коштів на відновлення є тільки власні обігові кошти компанії.

Вказані обставини призвели до того, що в період з жовтня 2014 року по квітень 2016 року було вичерпано фінансові ресурси позивача.

На момент пожежі згідно з умовами Кредитного договору погашення тіла кредиту мало починатися з січня 2016 року, але проценти за користування кредитом повинні були сплачуватися щомісяця в розмірі близько 870 тис. дол. США/місяць.

Враховуючи, що невиконання зобов'язань зі сплати процентів за Кредитним договором тягне за собою дострокове повернення всієї суми кредиту та стягнення в рахунок боргу заставленого майна - активів (основних засобів) підприємства, позивач направляв основні зусилля на погашення процентів за користування кредитом з коштів, зароблених ним до моменту пожежі під час здійснення своєї господарської діяльності.

Позивач стверджує, що станом на дату подачі позову позивач належним чином виконував свої зобов'язання за Кредитним договором.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статями 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Договір у разі істотної зміни обставин може бути зміненим на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України не лише за згодою сторін, а і на підставі рішення суду, за умови, що сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися.

У разі зміни договору на підставі ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, суд при вирішенні питання на предмет можливості задоволення вимоги заінтересованої сторони, має встановити існування одночасно чотирьох умов, які є додатковими критеріями визначення ускладнень у виконанні договору, саме: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

При цьому, суб'єктом оцінки на предмет встановлення існування названих критеріїв у випадку зміни договору за згодою сторін є самі сторони, а у випадку зміни договору за рішенням суду, відповідно суд. Визначення у детальній (диференційованій) формі умов зміни договору за рішенням суду надано з метою визначення для суду розумних критеріїв оцінки наявності достатніх ускладнень у виконанні договору необхідних для вирішення питання про зміну договору. Названі умови зміни договору за рішенням суду є аналогами умов, що встановлені у ст. 6.2.2 Принципів УНІДРУА.

Слід зазначити, що істотна зміна обставин повинна статися не внаслідок поведінки сторін договору, а бути результатом певної дії ззовні, тобто відбувається зміна певних обставин, які є зовнішніми відносно правового зв'язку, що існує між сторонами даного договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

У будь-якому випадку "істотна зміна обставин" є оціночною категорією, законодавець у п.2 ч. 1 ст. 652 ЦК дає визначення цього поняття, зауважуючи на тому, що зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Таким чином, зміна договору у зв'язку з істотними змінами обставин є самостійним випадком зміни договірних зобов'язань, метою якого є необхідність відновлення балансу інтересів сторін договору, істотно порушеного внаслідок непередбачуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежать від волі сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, в жовтні 2014 року на території ТОВ ВКФ "Велта" сталася пожежа, яка практично цілковито знищила першу чергу збагачувального виробництва, внаслідок чого виробничі потужності Підприємства впали більш ніж в 2 рази.

Вартість відновлення першої черги становить більш ніж 125 млн. грн., до того ж страхове відшкодування склало лише тільки 55,2 млн. грн., тобто менш половини необхідних коштів. Виплати страхового відшкодування розпочалися лише за півроку після пожежі - у середині 2015 року - тому відновлювальні роботи компанії вдалося розпочати лише у вересні 2015 року, за рік після пожежі. Єдиним джерелом коштів на відновлення є тільки власні обігові кошти компанії.

Суд бере до уваги, що належне та своєчасне повернення кредиту Банку та сплата процентів за користування кредитом було визначено сторонами як істотна умова при укладенні Кредитного договору.

Разом з цим, судом встановлено, що потенційну можливість повернення позивачем кредиту та процентів за користування кредитом відповідачу слід розглядати у причинному зв'язку між цільовим призначенням наданих Банком кредитних коштів та отриманням позивачем доходів від результатів своєї основної господарської діяльності у вигляді видобування та переробки ільменітових руд з метою виробництва та реалізації ільменітового концентрату.

Водночас суд погоджується з доводами позивача щодо наявності істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні Кредитного договору у зв'язку із збитками, заподіяними пожежею 08 жовтня 2014 року на виробництві ТОВ ВКФ "Велта" за адресою: Україна, Кіровоградська обл., Новомиргородський р-н, с. Коробчине, вул. Хутір Комінтерн, 2 на території цеху гравітації № 1 (корпус дільниці гравітації, літ. "А") гірничо-збагачувального комплексу - знищенням більше половини виробництва та фактичним зменшенням виробництва до 40% потужності гірничо-збагачувального комплексу ТОВ ВКФ "Велта", а також збитками, пов'язаними з відновленням зруйнованого виробництва. Зазначені обставини унеможливлюють виконання у встановлений термін грошових зобов'язань позивача перед відповідачем та свідчать про істотну зміну обставин за Кредитним договором.

Стосовно існування одночасно умов, що відповідно до ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України є необхідними для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для зміни договору, суд має з'ясувати зміст кожної окремо взятої умови.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення", рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Заперечуючи проти задоволення позову та наявності обов'язкових умов для зміни кредитного договору на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України, відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої заперечення.

В той же час, суд прийшов до висновку, що у позивача наявні одночасно всіх чотири умови, визначені п. п. 1-4 ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, за наявності яких спірний договір може бути змінений у зв'язку з істотною зміною обставин.

Першою необхідною умовою для зміни договору, встановленою ст. 652 Цивільного кодексу України є те, що в момент його укладення сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Судом встановлено, що зазначена істотна зміна обставин сталася не внаслідок поведінки сторін Кредитного договору, а була результатом дії ззовні - пожежі. Відтак, суд погоджується з позивачем, що укладаючи Кредитний договір, сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Ні позивач, ні відповідач не могли передбачити настання обставин які б настільки змінили обставини ведення господарської діяльності позивачем. Умовами договору також не передбачалось настання таких обставин та їх правові наслідки (тим самим вимоги п.п. 1 ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України співпадають з дійсними обставинами справи).

На думку суду, відповідач в своїх доводах помилково ототожнює факт укладення додаткових угод до Кредитного договору після настання "істотної зміни обставин" у вигляді договорів про внесення змін до Кредитного договору зі змістом укладених додаткових угод. А визначальним для розуміння правовідносин сторін є саме їх зміст.

Виходячи зі змісту укладених додаткових угод, жодною з них не передбачено продовження строку (терміну) повернення кредиту та відсотків за користування кредитом з урахуванням істотної зміни обставин, якими Сторони керувались при укладенні Кредитного договору.

Разом з тим, чинне законодавство не обмежує позивача у праві ініціювати додаткові зміни до умов Кредитного договору. Жодна норма закону не забороняє зміну договору в зв'язку з істотною зміною обставин, якщо після такої зміни обставин до цього ж договору були внесені інші зміни та з інших підстав.

Крім того, змістом ст. 652 Цивільного кодексу України не передбачено строк відповідно до якого сторона (сторони) мають діяти у разі істотної зміни обставин. Затримка у часі, з моменту "істотної зміни обставин", ініціювання позивачем зміни Кредитного договору, у зв'язку із істотною зміною обставин, не тягне за собою втрату такого права. Це кореспондується з положеннями ст. 12 Цивільного кодексу України, відповідно до якої нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.

Навпаки, згідно зі ст. 627 та ст.6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пропозиція Позивача про зміну Кредитного договору була надіслана Відповідачу до настання остаточного строку виконання зобов'язань та у відповідності до статей 181, 184 та 187 ГК України (докази містяться у матеріалах справи).

Стосовно другої умови, наявність якої є обов'язковою для зміни договору (зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися), судом встановлено, що істотна зміна обставин, у зв'язку із збитками, заподіяними внаслідок пожежі, зумовлена причинами, які позивач не міг усунути при всій турботливості та обачливості, які від нього вимагалася.

З матеріалів справи вбачається, що сума страхового відшкодування за збиток, нанесений позивачу в результаті пожежі становить всього 55 254 408, 08 грн., що покриває лише 44 % суми, необхідної на повне відновлення цеху гравітації № 1 та необхідного обладнання (устаткування) цеху гравітації № 1, яка становить 125 334 716, 71 грн.

Виплачена сума страхового відшкодування не покриває повного розміру збитку, оціненого відповідно до Сюрвейєрських звітів № 1, 2, 3, складених ПП "Юнайтед Лосс Аджастерс".

А тому позивач змушений відновлювати виробництво власними силами та витрачати значні фінансові ресурси на відновлення (будівництво з нуля цеху гравітації № 1) (тим самим вимоги п.п. 2 ч. 2 ст. 652 ЦК України співпадають з дійсними обставинами справи).

Щодо третьої умови, необхідної для зміни договору, в саме - виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору, - суд зазначає, що на підтвердження порушення співвідношення майнових інтересів сторін представник позивача надав фінансово-економічні розрахунки збитковості власної господарської діяльності, яка перебуває у причинному зв'язку із настанням істотної зміни обставин за Кредитним договором. На підставі зазначених доказів суд дійшов висновку про те, що саме виконання договору на чинних його умовах порушує співвідношення майнових інтересів сторін та позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

Зокрема, судом враховано, що згідно з довідкою ТОВ ВКФ "Велта" за період з 18.10.2011 р. по 30.06.2016 р. позивачем сплачено на користь ПАТ "Промінвестбанк" проценти за користування кредитом в розмірі 39 354 705, 01 доларів США та 31 904 957, 75 грн.

Зазначеним спростовуються доводи відповідача, що несвоєчасна сплата процентів за користування кредитом позбавляє відповідача того, на що він розраховував при укладенні Кредитного договору.

Матеріалами справи також підтверджується, що на дату звернення з позовом до суду позивач належним чином виконував свої обов'язки за Кредитним договором.

Необхідно зазначити, що суттєвим для застосування ст. 652 ЦК України є наявність реального значного фактичного розміру збитків для сторони, яка страждає від подальшого виконання договору за наявності зміни істотних умов договору, а не наявність її вини чи інших факторів, які спричинили чи могли спричинити відповідну зміну істотних умов договору (Постанова ВГСУ від 26 липня 2016 року у справі № 917/1252/14).

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про реальний значний фактичний розмір збитків позивача.

Знищення першої черги гірничо-збагачувального комплексу ТОВ ВКФ "Велта" призвело до втрати виробничої потужності більш ніж в 2 рази, що підтверджується Актом про пожежу від 08.10.2014 та матеріалами кримінального провадження.

Позивачем додано до позову Звіт від 27.03.2015 про оцінку розміру матеріального збитку, завданого пошкодженням виробничого, технологічного та іншого обладнання гірничо-збагачувального комплексу ТОВ ВКФ "Велта".

Згідно з довідкою ТОВ ВКФ "Велта" вартість відновлення першої черги становить більш ніж 125 334 716,71 грн.

До того ж страхове відшкодування склало лише тільки 52 242 146, 04 грн., тобто менш половини необхідних коштів. Виплати страхового відшкодування розпочалися лише за півроку після пожежі - у середині 2015 року - тому відновлювальні роботи Позивачу вдалося розпочати лише у вересні 2015 року, за рік після пожежі. Єдиним джерелом коштів на відновлення є тільки власні обігові кошти Підприємства.

Через скрутний фінансовий стан ТОВ ВКФ "Велта" виділення коштів на відновлення знищеної пожежею першої черги гірничо-збагачувального комплексу триває вкрай повільно. Завершення будівництва планується не раніше четвертого кварталу 2018 року. До кінця 2018 року планується виконати пуско-налагоджувальні роботи, щоб починаючи з 2019 року поступово досягти потрібного рівня виробництва. На початку експлуатації потужність відновленої фабрики становитиме 50% від номінальної, у наступному 2019 році планується досягти рівня 85% від номінальної потужності, а з 2020 року відновлена фабрика працюватиме на повну потужність.

Всього протягом 2016 - 2018 років в межах бюджету на відновлення першої черги позивач має витратити близько 84 млн. грн., з них 27 738 136 грн. складатимуть кошти, які позивач покриває за рахунок прибутку від здійснення підприємницької діяльності.

Згідно з Планом фінансово-економічної діяльності ТОВ ВКФ "Велта" на 2016-2031 роки, поточні витрати Підприємства становлять близько 317 млн. грн. на рік, з яких: енергоносії - 46 млн. грн. (в тому числі ПДВ), дизельне пальне - 33 млн. грн. (в тому числі ПДВ), оплата праці - 44 млн. грн., розкривні роботи - 100 млн. грн., рентні платежі - 15 млн. грн. на рік, ремонт та обслуговування обладнання - близько 39 млн. грн. на рік (з ПДВ), інші накладні виробничі, збутові та адміністративні витрати - 26 млн. грн. на рік (з ПДВ), витрати на роботу завантажувально-розвантажувального комплексу на залізниці - 14 млн. грн. на рік (з ПДВ).

Витрати на оплату енергоносіїв позивач підтверджує картками рахунку 631 ТОВ ВКФ "Велта" за 2015 рік та І півріччя 2016 року.

Згідно з довідкою від 31.12.2015 № 9 Новомиргородського відділення Маловисківської ОДПІ надано інформацію щодо податків, сплачених ТОВ ВКФ "Велта": загальна сума сплачених податків - 46 986 974,71 грн., з них до місцевого бюджету - 24 361 100,98 грн., до державного бюджету - 22 625 873,73 грн. Період виплат - 20.01.2012-30.12.2015.

Так, за період з 01.01.2016 по 01.07.2016 Позивачем було здійснено підприємницьку діяльність на загальну суму 173 570 909,73 грн., з яких фактично отримано 109 766 000 грн.

Із вказаної суми, 9 473 900 грн. витрачено на заробітну плату працівникам, яких за штатним розписом ТОВ ВКФ "Велта" є 470 осіб, 2 191 700 грн. сплачено податків та інших обов'язкових платежів, проведено розрахунки з постачальниками та кредиторами на загальну суму 157 219 000 грн.

У якості доказу збитковості підприємницької діяльності позивачем наданий суду також Баланс (Звіт про фінансові результати) на 31.12.2015 та на 31.03.2016, а також Звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2016 року.

Як вбачається з довідки Обласного відділення ПАТ "Промінвестбанк" в м. Дніпропетровськ від 16.08.2016 № 104/33-879, наданої ТОВ ВКФ "Велта", залишок грошових коштів на поточних рахунках станом на 16.08.2016 р. становив: № 5020 - 2 131,35 грн., № 5021 - 1,50 доларів США, № 5019 - 1,41 євро, № 024 - 0,00 російських рублів.

Зазначені обставини вказують на скрутне фінансове становище ТОВ ВКФ "Велта" у зв'язку з істотною зміною обставин та підтверджують неможливість виконання Кредитного договору у встановлений термін.

За таких умов, виконання Кредитного договору щодо повернення заборгованості позивачем відповідачу можливо лише за рахунок стягнення відповідачем заставного та іпотечного майна (основних засобів) позивача.

В той же час, суд погоджується з доводами позивача, що стягнення відповідачем заставного та іпотечного майна позивача не відповідає інтересам обох сторін, оскільки загальна вартість заставного та іпотечного майна позивача (з урахуванням того, що предмет іпотеки за договором іпотеки № 20-2871/3-1 від 18.10.2011 знищений (пошкоджений) на суму 125 334 716,71 грн.) становить 265 427 984,29 грн. Тобто вартість зазначеного майна, навіть у разі можливого продажу саме за цією вартістю, покриває менше 11 % від розміру заборгованості позивача за Кредитним договором.

Крім того, частина вказаного заставного та іпотечного майна виступає також забезпеченням за іншим кредитним договором кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-0639/2-1 від 14 березня 2013 р., укладеним між ПАТ "Промінвестбанк" та ТОВ "Звездапарк" (ідентифікаційний код 37454614).

Так, ТОВ ВКФ "Велта" виступає майновим поручителем перед ПАТ "Промінвестбанк" за ТОВ "Звездапарк" за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-0639/2-1 від 14 березня 2013 р. на суму 1 185 млн. грн. ТОВ "Звездапарк" є Новим боржником (Позичальником) за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 20-0639/2-1 від 14 березня 2013 р., укладеним з ПАТ "Промінвестбанк". Первісним боржником (Позичальником) за вказани

Кредитним договором № 20-0639/2-1 від 14 березня 2013 р. було ТОВ ВКФ "Велта". Внаслідок заміни боржника на підставі Договору № 20-1087/2-1 від 04.04.2014 про переведення боргу, ТОВ "Звездапарк" прийняло на себе всі зобов'язання ТОВ ВКФ "Велта" за кредитним договором № 20-0639/2-1 від 14 березня 2013 р., у тому числі зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

З пояснень позивача вбачається, а відповідачем не заперечується, що фактичним джерелом погашення заборгованості ТОВ "Звездапарк" перед ПАТ "Промінвестбанк" є операційні грошові потоки ТОВ ВКФ "Велта", останнє фактично має забезпечувати погашення заборгованості ТОВ "Звездапарк" за вказаним кредитом.

В той же час, суд прийшов до висновку, що виконання Кредитного договору у зв'язку з істотною зміною обставин порушує співвідношення майнових інтересів сторін, оскільки його наслідком буде стягнення або відчуження, у тому числі в безспірному порядку всіх активів (основних засобів) позивача в рахунок боргу, які знаходяться в заставі та іпотеці, у тому числі частки в розмірі 100% статутного капіталу ТОВ ВКФ "Велта", що призведе до припинення та банкрутства Підприємства. Зазначене, на думку суду, позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні Кредитного договору, тобто можливості повноцінного ведення господарської діяльності з використанням кредитних ресурсів, отримання від цієї діяльності прибутку, та повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом відповідачу.

Запропонованим в проекті договору графіком передбачено повернення кредиту Позичальником у сумі 93 338 446, 37 доларів США не пізніше 01.07.2021 року, а проценти за користування кредитом, нараховані за період з 01.12.2015 року по 30.06.2016 року включно, а також проценти, що будуть нараховані за період з 01.07.2016 року по 30.09.2017 року, проценти, нараховані за поточний місяць з 01.10.2017 року сплачуються позичальником не пізніше останнього дня строку кредитування, визначеного в п. 2.2. договору.

Необхідно зазначити, що позивач обґрунтував відповідними розрахунками згідно з Планом фінансово-економічної діяльності ТОВ ВКФ "Велта" на 2016-2021 роки, що очікує отримання достатніх коштів від своєї господарської діяльності для погашення кредиту в строки згідно з проектом договору про внесення змін до Кредитного договору, запропонованим позивачем.

Натомість, не приймаються судом до уваги доводи відповідача, що у разі задоволення судом позову суттєво зміниться договірна рівновага в силу зменшення цінності отримуваного ним за Кредитним договором. Вказане не обґрунтоване відповідачем реальними цифрами або показниками. Безумовним є те, що зменшення цінності виконання повинно мати об'єктивні ознаки його виміру, яких відповідач не наводить. У протилежному випадку проста зміна ставлення чи думки відповідача буде мати об'єктивне значення. Утім зміна думки про цінність отримуваного за договором не може і не повинна призводити до констатації зменшення цінності виконуваного.

Заперечуючи проти порушення співвідношення майнових інтересів сторін відповідачем не надано господарському суду належних та допустимих доказів на підтвердження власного фінансового стану з метою об'єктивної оцінки судом співвідношення майнових інтересів сторін.

Щодо наявності четвертої умови для зміни Кредитного договору, яка зводиться до того, що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона, то реалізація права на зміну договору може бути обмежена або взагалі унеможливлена лише у зв'язку із дією положень цього ж договору, який передбачаючи можливість зміни обставин, одночасно виключив можливість зміни договору. Можливість зміни договору, у зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при його укладенні, також може бути усунута та унеможливлена, якщо неможливість зміни договору випливає із суті зобов'язання (суті договору), наприклад коли із суті договору випливає, що ризик зміни обставин несе одна із заінтересованих сторін його розірвання.

Проте, ані із суті зобов'язання, ані з положень Кредитного договору та звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе саме позивач. Відповідачем не наведено жодного аргументу на спростування цієї обставини.

Крім того, з пояснень позивача та пункту 4.2.3 Кредитного договору вбачається та відповідачем не спростовано, що з моменту укладення Кредитного договору відповідач володіє повною інформацією про фінансово-господарську діяльність ТОВ ВКФ "Велта", у тому числі, про ускладнення у виконанні Кредитного договору, що виникли у зв'язку з істотною зміною обставин.

Враховуючи зазначене, на думку суду, наслідки події, яка викликали ускладнення у виконанні Кредитного договору не були відповідачем розумно та вчасно прийняті до уваги.

ПАТ "Промінвестбанк", як і ТОВ ВКФ "Велта", згідно зі ст. 42 Господарського кодексу України, здійснює підприємницьку діяльність - самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарську діяльність з метою одержання прибутку. Отже, банк самостійно несе ризик збитків, пов'язаний з її здійсненням, у тому числі у вигляді можливого неповернення кредитних коштів у встановлений строк.

Враховуючи, що у випадку розірвання Кредитного договору, відповідач має право вимагати відшкодування збитків, завданих порушенням договору позивачем, що призведе до стягнення відповідачем заставного та іпотечного майна (основних засобів) позивача та банкрутства позивача, суд погоджується з тим, що розірвання або виконання Кредитного договору на чинних умовах потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує витрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Стосовно тверджень відповідача, що позивач помилково ототожнює настання форс-мажорних обставин у вигляді пожежі згідно з ч.4 ст.219 ГК України та істотну зміну обставин у розумінні ст.652 ЦК України як підставу для зміни договору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Дійсно, можлива практична ситуація коли її обставини дають можливість розглядати їх і як "істотну зміну обставин" і як форс-мажорні обставини. Якщо виникає така ситуація, то сторона, яку стосуються названі обставини повинна вирішити, який із правових засобів вона бажає використовувати. Право вибору способу захисту прав на власний розсуд передбачене ст.ст.12, 15 - 16, 20 ЦК України, відповідно до яких особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, має право на захист свого інтересу та звертається до суду згідно з обраним нею на свій розсуд способом захисту прав та інтересів.

Якщо вона звертається до поняття "форс-мажорні" обставини, то вона має на меті звільнитися від відповідальності за невиконання. Якщо ж вона використовує поняття "істотна зміна обставин" посилаючись на ускладнення у виконанні договору, то вона у першу чергу має на меті таку зміну умов договору, щоб залишити дію договору із зміненими його умовами.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що заперечення відповідача проти позову є необґрунтованими, а його доводи зводяться до припущень та не підкріплені жодними доказами.

Таким чином, враховуючи, що сторони не досягнули згоди щодо приведення Кредитного договору у відповідності з обставинами, які істотно змінилися, враховуючи наявність у сукупності чотирьох обставин передбачених вимогами ст.652 ЦК України, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо зміни Кредитного договору на умовах, що запропоновані позивачем в проекті договору про внесення змін до Кредитного договору та які дозволять виконати Кредитний договір позивачу з урахуванням дотримання співвідношення майнових інтересів сторін.

Згідно ч. 3 ст. 653 ЦК України якщо договір змінюється в судовому порядку, зобов'язання змінюється з моменту набрання рішенням про зміну законної сили.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування відповідно до ст. 34 ГПК України.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з положеннями ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст. 84 ГПК України у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору за подання позову та за проведення експертизи покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Велта" задовольнити.

2. Змінити укладений між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, будинок 12, ідентифікаційний код 00039002) та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Велта" (26014, Кіровоградська обл., Новомиргородський район, село Коробчине, вулиця Хутір Комінтерн, будинок 3, ідентифікаційний код 30912734) кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 20-2870/2-1 від 18.10.2011 р., з наступними змінами та доповненнями, у зв'язку з істотною зміною обставин.

3. Вважати укладеним між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, будинок 12, ідентифікаційний код 00039002) та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма "Велта" (26014, Кіровоградська обл., Новомиргородський район, село Коробчине, вулиця Хутір Комінтерн, будинок 3, ідентифікаційний код 30912734) договір про внесення змін до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-2870/2-1 від 18.10.2011 р., з наступними змінами та доповненнями, в наступній редакції:

Договір про внесення змін № __

до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-2870/2-1 від 18.10.2011

м. Київ _______2017 року

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний Комерційний Промислово-Інвестиційний Банк", далі - "Банк", ________________, з однієї сторони,

та Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «ВЕЛТА», далі - "Позичальник", ________________, з другої сторони,

надалі разом та/або окремо названі як сторони, уклали цей Договір про внесення змін (надалі по тексту - "Договір про внесення змін") до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-2870/2-1 від 18.10.2011 (далі - "Кредитний договір"), про наступне:

1. Внести зміни до пункту 2.1 Розділу 2 Кредитного договору "Предмет договору", доповнивши абзацом наступного змісту:

"Повернення кредиту має бути здійснено позичальником у сумі 93 338 446, 37 (дев'яносто три мільйони триста тридцять вісім тисяч чотириста сорок шість) доларів США і 37 центів не пізніше 01.07.2021 року."

2. Внести зміни до пункту 2.2 Розділу 2 Кредитного договору "Предмет договору", виклавши його в наступній редакції:

"Дата остаточного повернення сум кредиту, отриманих в межах цього Договору - 01.07.2021 року.

Позичальник має право здійснювати погашення заборгованості, що виникла в межах встановленого ліміту кредитування в доларах США, грошовими коштами в національній валюті (гривні) за погодженням з Банком за офіційним курсом гривні до іноземних валют Національного банку України або комерційним курсом Банку на день здійснення такого погашення або по курсу, що буде додатково письмово узгоджений з Позичальником".

3. Внести зміни до пункту 3.2.1 Розділу 3 Кредитного договору "Умови кредитування", виклавши в новій редакції абзац цього пункту, доповнений згідно з Договором від 01.04.2016 року про внесення змін №20-2870/2-1-01042016 до Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-2870/2-1 від 18 жовтня 2011 року:

"Проценти за користування кредитом, нараховані за період з 01.12.2015 року по 30.06.2016 року включно, а також проценти, що будуть нараховані за період з 01.07.2016 року по 30.09.2017 року сплачуються Позичальником не пізніше останнього дня строку кредитування, визначеного в п.2.2 цього Договору".

4. Внести зміни до пункту 3.2.1 Розділу 3 Кредитного договору "Умови кредитування", виклавши абзац 6 цього пункту в наступній редакції:

"Проценти, нараховані за поточний місяць, починаючи з 01.10.2017 року сплачуються Позичальником не пізніше останнього дня строку кредитування, визначеного в п.2.2 цього Договору"

5. Усі інші умови Кредитного договору залишаються без змін.

6. Цей Договір про внесення змін діє протягом терміну дії Кредитного договору та є його невід'ємною частиною.

7. Цей Договір про внесення змін складений у двох оригінальних примірниках, що мають однакову юридичну силу: один - для Банку, другий - для Позичальника.

8. Реквізити сторін

Банк:Позичальник:

Договір укладено з моменту набрання рішенням суду у справі № 910/12154/16 від 29.03.2017 р. законної сили.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, будинок 12, ідентифікаційний код 00039002) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «ВЕЛТА» (26014, Кіровоградська область, Новомиргородський район, с. Коробчине, вул. Хутір Комінтерн, 3; ) 2 756, 00 грн. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, провулок Шевченка, будинок 12, ідентифікаційний код 00039002) на користь Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «ВЕЛТА» (26014, Кіровоградська область, Новомиргородський район, с. Коробчине, вул. Хутір Комінтерн, 3; ) 29 790, 00 витрат за проведення судової експертизи. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 03.04.2017 р.

Суддя Ю.О. Підченко