РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017Справа № 905/3600/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця"

про стягнення 39 747,30 грн.

за участю представників:

від позивача:не з'явився
від відповідача:Соколова В.П.- представник за довіреністю № 575 від 15.02.2017 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Донецької області звернулось Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" (далі - ПрАТ "МК "Азовсталь") з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" (далі - ПАТ "Укрзалізниця") про стягнення збитків у сумі 39 747,30 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що на адресу позивача були відправлені вагони № 53536165, № 55167761, № 56225873, № 56434475, № 53146270 з вантажем - вугілля кам'яне (концентрат вугільний), вантажовідправником якого є ТОВ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ". Проте, на станції Червоноармійськ Донецької залізниці була виявлена недостача вантажу у вагонах № 53536165, № 56434475 та № 53146270, внаслідок чого позивачу були спричені збитки, які відповідач, як перевізник, зобов'язаний відшкодувати.

Посилаючись на Статут залізниць України та ст.ст. 224, 225 ГК України, ПрАТ "МК "Азовсталь" просить стягнути з відповідача збитки, завдані йому на суму 39 747,30 грн.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою господарського суду Донецької області № 905/3600/16 від 26.12.2016 р. 28.12.2016 р. ухвалою господарського суду Донецької області матеріали вказаної справи направлено за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.01.2017 р. матеріали справи № 905/3600/16 прийняті до свого провадження суддею Головіною К.І.

У судове засідання представник позивача не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про розгляд справи без його участі до суду не подав, на адресу суду надіслав витребувані докази.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, зазначивши, що позивачем на підтвердження понесених ним збитків не надано належним чином засвідчених документів щодо дійсної вартості втраченого вантажу. З указаних підстав просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рахунком-фактурою № 1106-3 від 11.06.2016 р. ПрАТ "МК "Азовсталь" (вантажоотримувач) та ТОВ "ДТЕК Трейдінг" (постачальник) погодили поставку товару - вугілля кам'яне (концентрат вугільний) та його загальну суму - 5 095 424,16 грн.

11.06.2016 р. ТОВ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", як вантажовідправник, за накладною № 48784474 від 11.06.2016 р., відправив на станцію Сартана Донецької залізниці вагони з вантажем вугілля кам'яне (концентрат вугільний) на адресу ПрАТ "МК "Азовсталь", у тому числі вагони № 53536165, № 55167761, № 56225873, № 56434475, № 53146270.

Також судом встановлено, що на станції Червоноармійськ Донецької залізниці у вагонах № 53536165, № 56434475 та № 53146270 було виявлено недостачу вантажу, а саме: у вагоні № 53536165 - у кількості 11 300 кг., № 56434475 - у кількості 13 700 кг. та № 53146270 - у кількості 5 700 кг., про що комісією у складі начальника станції, представників вантажного двору, приймоздавальника та вантажовідправника складено комерційні акти БА 751409/671 від 19.06.2016 р., № БА 751408/670 від 19.06.2016 р. та № БА 751407/669 від 19.06.2016 р.

Позивач зазначає, що за таких обставин ПрАТ "МК "Азовсталь" понесло збитки у вигляді недоотримання вантажу у загальній сумі 39 747,30 грн., які просив стягнути з ПАТ "Українська залізниця".

Згідно частини 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 (далі - Статут) встановлено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі:

прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій;

прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Привалами;

прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах);

прибуття вантажу, який був завантажений залізницею;

видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею;

прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах передбачених Правилами.

Частиною 1 ст. 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з правилами іншому підприємству.

При цьому відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Поряд із відшкодуванням збитків у разі втрати вантажу залізниця відшкодовує стягнуту за цей вантаж провізну плату, якщо вона не включається у вартість втраченого вантажу (ст. 114 Статуту).

Згідно зі ст. 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що при відправленні вантажу ТОВ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" у залізничній накладній № 48784474 від 11.06.2016 р. було зазначено, що загальна маса вантажу (вугілля кам'яного (концентрат вугільний)) у вагоні № 53536165 складає 67 000 кг., у вагоні № 56434475 складає 69 000 кг. та вагоні № 53146270 складає 69 000 кг.

У той же час, як вже встановлено судом, на станції Червоноармійськ Донецької залізниці у вагоні № 53536165 була виявлена недостача вантажу у кількості 11 300 кг., № 56434475 - у кількості 13 700 кг. та № 53146270 - у кількості 5 700 кг., що підтверджується комерційними актами № БА 751409/671 від 19.06.2016 р., № БА 751408/670 від 19.06.2016 р. та № БА 751407/669 від 19.06.2016 р.

Згідно з ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного із вищеперелічених елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована, як правопорушення.

Суд приймає до уваги, комерційні акти № БА 751409/671 від 19.06.2016 р., № БА 751408/670 від 19.06.2016 р. та № БА 751407/669 від 19.06.2016 р., які засвідчують втрату вантажу у вагонах № 53536165 - у кількості 11 300 кг., № 56434475 - у кількості 13 700 кг. та № 53146270 - у кількості 5 700 кг. При цьому будь-які заперечення щодо форми, порядку складання, змісту вказаного комерційного акту та посадових осіб, які його підписали, а також факту опротестування його з боку сторін відсутні.

За таких обставин невиконання відповідачем визначених законодавством зобов'язань щодо збереження перевезеного вантажу, вказаного у залізничній накладній № 48784474 від 11.06.2016 р., призвело до втрати частини вантажу, внаслідок чого позивачу завдані збитки у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, що є складом порушення господарського зобов'язання.

Вирішуючи питання про розмір спричиненої шкоди, завданої відповідачем, суд врахував наступне.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р., вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить для вантажу, зданого до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані - 2 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Таким чином, сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагонах:

- № 53536165 складає 1 340 кг. (67 000 кг * 2 %), а кількість фактичної недостачі становить 9 960 кг. (9,960 тонн) (11 300 кг. (недостача зазначена у комерційному акті № БА 751409/671 від 19.06.2016 р.) - 1 340 кг. (сума норми природної втрати));

- № 56434475 складає 1 380 кг. (69 000 кг * 2 %), а кількість фактичної недостачі становить 12 320 кг. (12,320 тонн) (13 700 кг. (недостача зазначена у комерційному акті № БА 751408/670 від 19.06.2016 р.) - 1 380 кг. (сума норми природної втрати));

- № 53146270 складає 1 380 кг. (69 000 кг * 2 %), а кількість фактичної недостачі становить 4 320 кг. (4,320 тонн) (5 700 кг. (недостача зазначена у комерційному акті № БА 751407/669 від 19.06.2016 р.) - 1 380 кг. (сума норми природної втрати)).

Також суд зазначає, що вартість 1 тонни вантажу у вагонах № 53536165, № 56434475 та № 53146270 відповідно до рахунку постачальника - ТОВ "ДТЕК Трейдінг" № 1106-3 від 11.06.2016 р. становить 1 494,26 грн. (5 095 424,16 грн. (загальна вартість вантажу) : 3 410 тонн (загальна кількість вантажу)).

Отже, сума втраченого вантажу у вагонах:

- № 53536165 становить 14 882,82 грн. (9,960 т. (кількість фактичної недостачі вантажу) * 1 494,26 грн. (вартість 1 тонни вантажу));

- № 53146270 становить 6 455,20 грн. (4,320 т. (кількість фактичної недостачі вантажу) * 1 494,26 грн. (вартість 1 тонни вантажу))

- № 56434475 становить 18 409,28 грн. (12,320 т. (кількість фактичної недостачі вантажу) * 1 494,26 грн. (вартість 1 тонни вантажу)). Всього сума втраченого вантажу у вагонах № 53536165, № 53146270, № 56434475 становить 39 747,30 грн. (14 882,82 грн. + 6 455,20 грн. + 18 409,28 грн.).

Відповідно до п. 2.7 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов'язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову з посиланням на відсутність належних документів на підтвердження розміру дійсної вартості втраченого вантажу, оскільки такі доводи спростовуються наявними у справі доказами.

Так, до матеріалів справи позивач додав оригінали комерційних актів № БА 751409/671 від 19.06.2016 р., № БА 751408/670 від 19.06.2016 р. та № БА 751407/669 від 19.06.2016 р., залізничної накладної № 48784474 від 11.06.2016 р. та виданого постачальником рахунку - фактури № 1106-3 від 11.06.2016 р., які визнаються судом належними та достатніми доказами на підтвердження вартості втраченого вантажу у вагонах № 53536165, № 53146270, № 56434475.

Враховуюче вищенаведене та беручи до уваги, що залізницею вчинено порушення господарського зобов'язання, що виявилось у незбереженні вантажу, прийнятого до перевезення, при цьому недостача поставленого вантажу сталася з вини відповідача, що завдало позивачу збитків на суму 39 747,30 грн., розмір якої визначено відповідно до вимог законодавства та яка на момент прийняття рішення відповідачем не відшкодована, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 32 - 34, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" про стягнення 39 747,30 грн. задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" (84400, Донецька область, місто Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, м. Донецька область, місто Маріуполь, вул. Лепорського, буд. 1, ) збиткив у сумі 39 747 (тридцять дев'ять тисяч сімсот сорок сім) грн. 30 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 20 березня 2017 року.

Повний текст рішення підписаний 27 березня 2017 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.