КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2017 р. Справа№ 910/22366/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання: Степанці О.В.

від позивача - Хуторець О.В., дов. №3-243110/795 від 13.02.2017 року,

від відповідача1 - не з'явилися,

від відповідача2 - Барсук О.О., дов. №б/н від 11.01.2017 року,

від третьої особи1 - не з'явилися,

від третьої особи2 - ОСОБА_4, паспорт серія НОМЕР_1,

від третьої особи3 - не з'явилися,

розглядає апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

на ухвала господарського суду міста Києва від 16.02.2017 року

у справі №910/22366/16 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит", м. Київ,

до 1) Приватного акціонерного товариства "F&C Realty", м. Київ,

2) Товариства з обмеження відповідальності "Ініціатор-Ріелті", м. Київ,

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

2) Фізична особа ОСОБА_4, м. Київ,

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Ініціатор+", м. Київ,

про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "F&C REALTY" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ініціатор-Ріелті" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.01.2017 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ініціатор+".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.02.2017 року у справі №910/22366/16 призначено судову економічну експертизу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.02.2017 року у справі №910/22366/16 провадження у справі зупинено на час проведення судової експертизи.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 16.02.2017 року у справі №910/22366/16.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при винесенні оскаржуваних ухвал судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права та не наведено достатніх обґрунтувань необхідності призначення у справі судової експертизи, зокрема, не вказано, у яких спеціальних знаннях є потреба. Крім того, скаржник посилається не те, що оскільки заявлені позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі його у власність позивача за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності відповідають умовам іпотечних договорів та вимогам матеріального права у суду першої інстанції були відсутні підстави для призначення у даній справі судової експертизи. Відтак на думку апелянта, відповідачем не було доведено необхідності призначення по справі оціночно-будівельної експертизи предметів іпотеки 1 та 2, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

01.03.2017 року через відділ канцелярії Київського апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про долучення до апеляційної скарги доказів сплати судового збору, а саме платіжне доручення №21926 від 27.02.2017 року про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1 600, 00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: Агрикова О.В.(головуюча), судді: Жук Г.А., Мальченко А.О. та призначено її розгляд на 22.03.2017 року.

В судовому засіданні 22.03.2017 року представники позивача, відповідача2 та третьої особи2 надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

Представники відповідача1, третьої особи1 та третьої особи3 в судове засідання не з`явились.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).

Враховуючи те, що сторони були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, докази чого наявні в матеріалах страви, а також зважаючи на те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників відповідача1, третьої особи1 та третьої особи3.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних ухвал, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на ухвалу господарського суду міста Києва від 16.02.2017 року у справі №910/22366/16 не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Місцевим господарським судом встановлено, що предметом спору у даній справі є вимога Публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит" про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежилі приміщення літ. А, розташовані за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 430 кв.м, реєстраційний номер 31562389, згідно іпотечного договору № 3021И/1110 від 29.11.10., посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим номером 11901, укладеного між позивачем та відповідачем-1; нежилі приміщення в літері Б, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 498,60 кв.м, реєстраційний номер 30853332, згідно іпотечного договору № 3020И/1110 від 29.11.10., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим номером 11897, укладеного між позивачем та відповідачем-2 шляхом передачі у власність зазначеного майна ПуАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2017 року призначено у справі №910/22366/16 судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення судової експертизи поставлено наступні питання:

- Яка ринкова вартість станом на момент проведення експертизи такого об'єкту нерухомого майна, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Ініціатор-Ріелті", а саме: нежилі приміщення (в літері Б), загальною площею 498,60 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер 30853332?

- Яка ринкова вартість станом на момент проведення експертизи такого об'єкту нерухомого майна, який належить Приватному акціонерному товариству "F&C REALTY", а саме: нежилі приміщення літ. А, розташовані за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 430 кв.м, реєстраційний номер 31562389?

При винесенні ухвали про призначення судової експертизи, місцевий господарський суд керувався ст. 7, ст. 33, ст. 37, ст. 38, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та ст. 41 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема суд першої інстанції вказав, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Апелянтом, в свою чергу вказано у своїй апеляційній скарзі, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для призначення судової експертизи, оскільки у даному спорі відсутня необхідність у визначенні вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ч. 1, ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

В свою чергу в ч. 2 ст. 79 ГПК України передбачено право господарського суду зупинити провадження у справі у певних випадках, до яких віднесено, серед іншого, і призначення господарським судом судової експертизи. Тобто зупинення провадження у випадках існування обставин, які передбачені частиною другою статті 79 ГПК України, застосовується самостійно на розсуд суду. Разом з цим, необхідною передумовою для застосування зупинення провадження у справі є існування обставин, які перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог, в тому числі у встановлений Господарським процесуальним кодексом України строк, з дотриманням принципу розгляду спору впродовж розумного строку.

Враховуючи правові позиції Вищого господарського суду України (постанова від 11.04.2016 у справі № 910/16151/15 ) та Верховного Суду України (постанова від 20.01.2009 у справі № 24/489), апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 79 ГПК України зупинення провадження у справі є наслідком призначення судом експертизи.

Частиною 1 ст. 106 ГПК України передбачено перелік ухвал суду, які підлягають оскарженню окремо від рішення суду. Тобто ухвали місцевого господарського суду, які прямо не передбачені частиною 1 статтею 106 ГПК, не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду. Згідно ч. 2 ст. 106 ГПК України ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, оскаржують ся шляхом подання заперечень, які включатися до апеляційної скарги на рішення суду і такі заперечення на ухвалу розглядаються апеляційною інстанцією в сукупності зі всіма доводами апелянта.

Отже, як вбачається із ч. 1 ст. 106 ГПК України, зазначеною нормою не передбачено, що ухвали суду про призначення у справі судової експертизи підлягають оскарженню окремо від рішення суду. До ухвал, які підлягають оскарженню окремо від рішення суду, ст. 106 ГПК України віднесено ухвалу про зупинення провадження у справі.

Дослідивши зміст апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що скаржник не погоджується саме з призначенням судом у справі судової експертизи з визначення ринкової вартості предмета іпотеки, призначення якої і стало підставою для зупинення провадження. Доводи апеляційної скарги стосуються виключно призначеної експертизи у справі, а саме відсутності необхідності в її проведенні з посиланням на предмет спору та приписи цивільного законодавства.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та прийняття відповідного висновку по суті позовних вимог відбувається на підставі дослідження та оцінки доказів, отриманих судом. Згідно з ч. 1-2 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Остаточне коло питань, які мають бути роз'яснені судовим експертом, встановлюється господарським судом в ухвалі.

Відповідно до ч. 5-6 ст. 42, ст. 43 ГПК України висновок судового експерта, як один із доказів у справі, для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Відхилення господарським судом висновку судового експерта повинно бути мотивованим у рішенні. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, з огляду на приписи ст. 41, 65 ГПК України призначення у справі судової експертизи є однією із процесуальних дій суду, спрямованих на встановлення дійсних обставин справи та вирішення спору по суті.

Підстави призначення судової експертизи; висновки суду першої інстанції по суті спору, прийняті на підставі дослідження певних доказів, в тому числі на підставі висновку судового експерта; прийняття такого висновку чи його відхилення судом; заперечення сторін щодо таких процесуальних дій суду, вчинених під час розгляду справи по суті, зазначаються сторонами саме в апеляційній скарзі на рішення суду, в межах розгляду якої апеляційний господарський суд відповідно до приписів ст. 99, 101 ГПК України, надає свій висновок щодо дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішення спору по суті.

Колегія суддів звертає увагу, на те, що вимоги апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит" фактично зводяться до надання апеляційним господарським судом висновку саме щодо оцінки предмету спору, норм матеріального права, на підставі яких заявлено позовні вимоги та відповідно доцільності призначення експертизи для вирішення питань, які виникли у суду під час вирішення спору по суті, а не щодо дотримання судом першої інстанції норм процесуального права при вчиненні такої процесуальної дії, як зупинення провадження у справі. Однак колегія суддів вважає, що висновки про вірність чи помилковість застосування судом першої інстанції норм матеріального права, дотримання судом норм процесуального права, що вплинуло на вирішення спору по суті, можуть надаватись судом апеляційної інстанції виключно під час перегляду рішення суду, прийнятого за результатами вирішення спору по суті.

Переглядаючи ухвалу суду про зупинення провадження у справі, як форму втілення процесуальної дії суду, суд апеляційної інстанції досліджує лише існування передбачених процесуальним законом підстав для такого зупинення.

Враховуючи те, що у Господарського суду міста Києва виникли питання, вирішення яких, на його думку, потребують спеціальних знань, у зв'язку з чим у справі було призначено судову експертизу, то згідно статей 41, 79 Господарського процесуального кодексу України, висновок Господарського суду міста Києва про наявність правових підстав для зупинення провадження у справі у зв'язку з призначенням судової експертизи є обґрунтованим та таким, що відповідає нормам процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 86 ГПК України ухвала господарського суду має містити мотиви її винесення з посиланням на законодавство.

Як зазначив суд першої інстанції, підставами для призначення експертизи слугувала встановлення ринкової вартості предмета іпотеки, а також необхідність спеціальних знань судового експерта.

Відтак встановлення ринкової вартості предмета іпотеки, може бути предметом експертизи, оскільки потребує спеціальних економічних знань.

Оскільки суд першої інстанції належно обґрунтував як необхідність призначення судової економічної експертизи, так і неможливість розгляду справи по суті заявлених позовних вимог до моменту закінчення експертних досліджень та отримання судом висновку експертизи, колегія суддів вважає, що зупинення провадження у справі було здійснено місцевим господарським судом з дотримання приписів пункту 1 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з призначенням судової експертизи.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Скаржник зазначені положення процесуального законодавства не врахував.

Отже, з огляду на викладене вище, враховуючи, що Господарський суд міста Києва, зупиняючи провадження у справі на час проведення призначеної ним експертизи, вчинив дії у межах наданих йому законом повноважень, колегія Київського апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 16.02.2017 року у даній справі, оскільки вони відповідають нормам процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Відтак, дії скаржника розцінюються колегією суддів, як зловживання процесуальними правами з метою затягування розгляду справи.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.02.2017 року у справі №910/22366/16 про зупинення провадження у справі залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.02.2017 року у справі №910/22366/16 про зупинення провадження у справі залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/22366/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук