РІШЕННЯ

28 березня 2017 року Справа № 913/192/17

Провадження №19/913/192/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОКСТРОЙМОНТАЖ", с. Карпати Перевальського району Луганської області

до Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 295734 грн 02 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання - помічник судді Воронько В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, представник за довіреністю №1 від 01.02.2017;

від відповідача представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОСТОКСТРОЙМОНТАЖ", звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" про стягнення заборгованості у розмірі 166988 грн 40 коп., 3% річних у розмірі 11686 грн 92 коп. та інфляційних втрат у розмірі 117058 грн 70 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 27.02.2017 було порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 14.03.2017.

У судовому засіданні 14.03.2017, відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалась перерва до 28.03.2017.

Відповідач у відзиві №026-13вих/17 від 24.03.2017 визнав позовні вимоги в частині стягнення основної суми заборгованості та інфляційних, в частині стягнення 3 % річних надав контррозрахунок.

Відповідач у клопотанні №026-205 від 23.03.2017 просив відстрочити виконання рішення у справі до 31.05.2017.

Представник позивача в судовому засіданні надав усні пояснення по справі. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Проти задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення у справі до 31.05.2017 не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

У судовому засіданні 28.03.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

08.08.2014 між Публічним акціонерним товариством "Алчевський металургійний комбінат" (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОСТОКСТРОЙМОНТАЖ" (підрядник, позивач) було укладено договір підряду №АМК-2182-2014-пдр на виконання відновлювального ремонту кабельних ліній тракту сипучих конвертерного відділення ККЦ, відповідно до п.1.1 якого, замовник доручає, а підрядник зобовязується на свій ризик, власними силами і в строк, визначений цим договором, виконати відновлювальний ремонт кабельних ліній тракту сипучих конвертерного відділення ККЦ.

Вартість робіт по договору встановлена на підставі договірної ціни, яка є невідємною частиною договору. Вартість робіт по цьому договору встановлюється відповідно затвердженими та узгодженими сторонами договірною ціною та локальним кошторисом, оформленими додатками до цього договору, які є невідємною частиною, та складає 138930 грн 00 коп., в т.ч. ПДВ 23155 грн 00 коп. У вартість робіт включені всі витрати підрядника, повязані з виконанням підрядником робіт. Витрати на відрядження підрядником виставлятися не будуть (п.2.1 договору).

Підрядник зобовязався виконати роботи в строк з 12.08.2014 до 31.08.2014 (п.3.1 договору).

Замовник здійснює оплату виконаних робіт підрядником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника за фактично виконаний обсяг робіт на підставі підписаних обома сторонами актів приймання виконаних підрядних робіт по формі № КБ 2в у строк до 15 числа місяця слідуючого за розрахунковим та отримання рахунку на оплату (п.6.2 договору).

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2014, а в частині гарантійних зобовязань до повного виконання (п.12.1 договору).

Додатковою угодою №1 від 15.10.2014 до договору сторони погодили виконання додаткових робіт по відновленню ремонту кабельних ліній тракту сипучих конвертерного відділення ККЦ на суму 28632 грн 00 коп.

На виконання умов договору №АМК-2182-2014-пдр від 08.08.2014 та додаткової угоди до нього позивач, виконав для відповідача обумовлені роботи на загальну суму 166988 грн 40 коп., що підтверджується актами приймання виконаних робіт, які підписано сторонами та скріплено печатками.

Відповідач виконані позивачем роботи не оплатив, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договір.

Згідно з ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду, до яких відноситься і договір №АМК-2182-2014-пдр від 08.08.2014, одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.1 ст.853 Цивільного кодексу України замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 1 ст.854 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших субєктів, зобовязані поновити їх, не чекаючи предявлення їм претензії чи звернення до суду.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт виконання робіт позивачем за договором №АМК-2182-2014-пдр від 08.08.2014 підтверджується матеріалами справи, у т.ч. актами приймання виконаних робіт за поточний ремонт та відповідачем не оспорюється.

Пунктом 6.2 договору сторони передбачили, що замовник здійснює оплату виконаних робіт підрядником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника за фактично виконаний обсяг робіт на підставі підписаних обома сторонами актів приймання виконаних підрядних робіт по формі № КБ 2в у строк до 15 числа місяця слідуючого за розрахунковим та отримання рахунку на оплату.

Таким чином, з 15.10.2014 у відповідача виникло зобовязання оплатити виконані роботи за актом №90 приймання виконаних робіт за поточним ремонтом за вересень 2014; за актами №№101, 102 приймання виконаних робіт за поточним ремонтом за жовтень 2014 з 15.11.2014.

Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором №АМК-2182-2014-пдр від 08.08.2014 на виконання відновлювального ремонту кабельних ліній тракту сипучих конвертерного відділення ККЦ в сумі 166988 грн 40 коп.

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 16.10.2014 по 20.02.2017 в сумі 11686 грн 92 коп. та інфляційних втрат за період з листопада 2014 по січень 2017 в сумі 117058 грн 70 коп. суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Частиною 5 ст.254 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місяці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Судом було перевірено розрахунок 3% річних, наданий позивачем та встановлено, що він є арифметично неправильним.

Номер акту приймання виконаних робітСума заборгованості в грн.Строк оплатиПеріод простроченняРозмір %Кількість днів простроченняСума 3% річних
90126632,00До 15.10.201416.10.2014 20.02.30,16
10112296,00До 15.11.201416.11.2014 20.02.5,79
10228059,00До 15.11.201416.11.2014 20.02.07,24
Всього:11673,19

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок 3% річних, зроблений за допомогою програми Законодавство, в межах заявленого позивачем періоду та суми заборгованості:

Відповідно до п.1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Враховуючи принцип диспозитивності судового процесу та розмір заявлених позивачем до стягнення відсотків річних, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню 3% річних за період з 16.10.2014 по 20.02.2017 в сумі 11673 грн 19 коп.

Підпунктом 3.2 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачено, що згідно з Законом України Про індексацію грошових доходів населення індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті Урядовий курєр. Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України Про інформацію є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування інфляційних втрат за період з листопада 2014 по січень 2017 в сумі 117058 грн 70 коп., судом встановлено, що він є арифметично вірним, зробленим у відповідності до приписів діючого законодавства, у звязку з чим вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню судом повністю.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково.

Судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відносно клопотання відповідача №026-205 від 23.03.2017 про відстрочку виконання рішення у справі №913/192/17 до 31 травня 2017, суд зазначає наступне.

В обґрунтування зазначеної заяви відповідач посилається на те, що місцезнаходженням виробничих фондів відповідача є м.Алчевськ Луганської області; що 03.06.2016 ПАТ «Укрзалізниця» була введена конвенція №ЦЦО-12/131 на заборону прийому до перевезення завантажених і порожніх вагонів з усіх країн СНД і Балтії у напрямі залізничних станцій Донецького та Луганського напрямів; що введення зазначеної конвенції повністю паралізувало залізничне сполучення по напрямку Ясинувата Горлівка Дебальцево; що блокування залізничного руху по станціях Ясинувата Горлівка Дебальцево призвело до розриву технологічних ланцюжків, відсутності сировини та неможливості відправки готової продукції ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» і, як наслідок, до повної зупинки металургійного виробництва; що, 13.02.2017, у звязку з неможливістю здійснення вантажних перевезень через блокування залізничних колій, відповідач був вимушений здійснити «гарячу» консервацію основних виробничих фондів підприємства, що підтверджується наказом №109 від 13.02.2017; що численні аварійні скорочення енергопостачання та зупинки в періоди збоїв в енергопостачанні, приводять до простоїв печей з наступним роздмухуванням, що в свою чергу вимагає завантаження додаткової сировини, енергоресурсів, газоподібного і твердого палива; що факти аварійних зупинок підтверджується актами №1 від 21.01.2015, №14/9 від 01.09.2015, №15/9 від 01.09.2015, №2/2 від 11.01.2016, №4/3 від 21.01.2016, №19/7 від 12.04.2016, №20/8 від 10.04.2016, №18/6 від 12.04.2016, №27/11 від 26.05.2016, №13 від 06.06.2016, №31/14 від 07.06.2016, №36/16 від 22.07.2016, №35/15 від 28.07.2016; що за 2016 відповідач отримав збитки у розмірі 10568344 тис. грн, що підтверджується даними звіту про фінансові результати за формою №2; що відповідач має заборгованість з оплати праці, яка становить 70042 тис. грн.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підпунктами 7.1.1 та 7.1.2 п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» передбачено, що відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Згідно з пп.7.2 п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст.34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач повинен довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у справі.

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Згідно з ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

Відповідно до звіту про фінансові результати роботи Публічного акціонерного товариства Алчевський металургійний комбінат за 2016 відповідач має збитки у розмірі 10568344 тис. грн.

Господарський суд вважає, що вказані відповідачем обставини безпосередньо вплинули на господарську діяльність підприємства відповідача та його фінансовий стан, з огляду на що суд, враховуючи відсутність заперечень позивача на надання відстрочки виконання рішення, прийшов до висновку про задоволення клопотання відповідача №026-205 від 23.03.2017 та відстрочення виконання рішення до 31.05.2017 включно.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОКСТРОЙМОНТАЖ" до Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат" задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Алчевський металургійний комбінат", вул. Вілєсова, 20 А, м. Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 05441447, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОСТОКСТРОЙМОНТАЖ", вул. Ворошилова, б. 1АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 37319405, основний борг у розмірі 166988 грн 40 коп., 3% річних у сумі 11673 грн 19 коп., інфляційні втрати в сумі 117058 грн 70 коп., судовий збір у розмірі 4435 грн 80 коп., відстрочивши виконання по 31.05.2017 включно, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.04.2017.

Суддя Т.В. Косенко