ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про зупинення

"30" березня 2017 р.Справа № 915/244/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді В.Б. Туренко

суддів Л.О. Будішевської, С.В. Таран

при секретарі судового засідання: А.В. Земляк

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача - В.Г. Антіпов, М.М. Гусєв

розглянувши у відкритому судовому клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Богдана Хмельницького про призначення судової-економічної експертизи

у справі № 915/244/15

за позовом ОСОБА_4

до Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Богдана Хмельницького

про стягнення 1179429,25 грн. вартості частки майна

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 19.09.2016 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Богдана Хмельницького про стягнення заборгованості у розмірі 823551,44, в тому числі: 466229,25 грн. вартості частини майна товариства, 325669,69 грн. інфляційних за період з 14.06.2014 року по 16.09.2016 року, 31652,50 грн. процентів за користування коштами за період з 14.06.2014 року по 16.09.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані ст. ст. 116, 148, 190 Цивільного кодексу України, ст. 54 Закону України «Про господарські товариства».

Ухвалою місцевого господарського суду від 07.07.2015 року по справі призначено судову бухгалтерську експертизу, проведення якої доручено Науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при УМВС України в Миколаївський області, провадження у справі зупинено.

10.03.2016 року до суду першої інстанції надійшов висновок експерта від 29.02.2016 року №67, у зв'язку з чим ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.09.2016 року поновлено провадження у справі та призначено до розгляду.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 16.12.2016 року (головуючий суддя Коваль С.М., судді Олейняш Е.М., Мавродієва М.В.), оформленим відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 22.12.2016 року, позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 395154,05 грн. вартості частини майна, 269377,05 грн. інфляційних, 26804,10 грн. 3% річних та 13826,70 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач 29.12.2016 року звернувся з апеляційною скаргою, яка повернута останньому без розгляду ухвалою суду апеляційної інстанції від 23.01.2017 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Усунувши недоліки, відповідач 31.01.2017 року повторно звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача 164230,00 грн. вартості частини майна, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 17.02.2017 року скаржнику поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу прийнято до провадження із призначенням до розгляду.

30.03.2017 року перед початком судового засідання до канцелярії суду апеляційної інстанції надійшло клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи, на вирішення якої просив поставити питання щодо визначення вартості чистих активів ТОВ ім. Богдана Хмельницького станом на 30.06.2013 року та станом на 31.12.2013 року.

Представник позивача заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

Дослідивши матеріали справи та клопотання про призначення судової економічної експертизи, судова колегія дійшла висновку щодо його задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2., 4.1. Статуту ім. Богдана Хмельницького, затвердженого зборами учасників товариства протоколом від 15.05.2012 року №2, зареєстрованого 01.10.2012 року за №7000237, учасниками товариства із статутним капіталом в розмірі 11800,00 грн. є, зокрема, ОСОБА_4 із часткою 20,00 % статутного капіталу товариства, що становить 2360,00 грн.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 116 Цивільного кодексу України, п. «в» ч. 1 ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, серед іншого, вийти у встановленому порядку з товариства.

За змістом п. 5.1. Статуту ім. Богдана Хмельницького учасник товариства має право, зокрема, вийти у встановленому законодавством України та цим Статутом порядку зі складу учасників товариства.

13.06.2013 року ОСОБА_4 звернувся до ТОВ ім. Богдана Хмельницького із нотаріально посвідченою заявою про добровільний вихід зі складу учасників товариства.

Того ж дня відбулись загальні збори учасників ТОВ ім. Богдана Хмельницького, на яких прийнято рішення, оформлене протоколом №7, зокрема, про задоволення заяви ОСОБА_4, виключення його зі складу учасників товариства та виплати йому його частки у розмірі 20% активів товариства, в тому числі внеску у статутний капітал товариства, що складає 2360,00 грн.

Відповідні зміни зареєстровані державним реєстратором Доманівської районної державної адміністрації 17.06.2016 року.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 04.06.2014 року у справі № 915/376/14 за позовом ОСОБА_4 до ТОВ ім. Богдана Хмельницького про стягнення 1179429,25 грн., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.09.2014 року та постановою Вищого господарського суду від 24.12.2014 року встановлено, що датою виходу ОСОБА_5 зі складу учасників ТОВ ім. Богдана Хмельницького є 13.06.2013 року.

Пунктом 5.5. Статуту ім. Богдана Хмельницького встановлено, що про своє рішення щодо бажання вийти зі складу учасників товариства, учасник повинен попередити не пізніше, ніж за місяць до дня виходу. З цією метою необхідно подати товариству заяву про вихід зі складу учасників. Моментом виходу учасника зі складу товариства вважається день ухвалення про це рішення загальними зборами. Учасник, який виходить з товариства, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до дванадцяти місяців з дня виходу. В протоколі зборів про вихід учасника зі складу товариства зазначається дата, на яку має бути проведено розрахунок суми, належної до виплати учаснику, що вибув зі складу товариства, форма оплата (грошова чи натуральна, вартість майна), строки виплати коштів чи передача майна. Спосіб визначення суми виплати учаснику, що вийшов зі складу товариства, є розрахунком його частки в чистих активах товариства на дату виходу. Баланс для розрахунку складається на день подачі заяви про вихід, навіть, якщо це відбувається посеред звітного періоду. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі, при цьому натуральна форма повернення вкладу не повинна перевищувати 50% його розміру. Якщо вклад до Статутного капіталу був здійснений шляхом передання права користування майном, відповідне майно повертається учасникові баз виплати винагороди. При виході учасника з товариства йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу.

За умовами ч. 2 ст. 148 Цивільного кодексу України учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному капіталі, а також порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

За приписами ст. 54 Закону України «Про господарські товариства» при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Відповідно до п. 30 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» при визначенні порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з ТОВ (ТДВ), а також порядку і строків їх виплати господарські суди мають застосовувати відповідні положення установчих документів товариства. У випадку неврегульованості в установчих документах вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення). Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється на дату виходу (виключення) з товариства. У разі, якщо учасник не повністю вніс (не повністю оплатив) свій вклад до статутного капіталу товариства, йому виплачується дійсна вартість частки пропорційно внесеній (оплаченій) частині вкладу.

Відповідачем частково виплачено позивачу вартість частини майна, яка належить до виплати, а саме: за 2013 року грошові кошти у розмірі 545150,52 грн.; 26.02.2014 року грошові кошти у розмірі 240000,00 грн.; 17.03.2014 року грошові кошти у розмірі 5820,23 грн., що загалом складає 790970,75 грн.

30.04.2013 року позивач в рахунок розрахунків по накладній № 94 передав автомобіль ВАЗ 21214 «НИВА», д/н № НОМЕР_1, вартістю 71000,00 грн., в тому числі ПДВ 11833,33 грн.

Отже, відповідач повної виплати, у визначені строки, позивачу не здійснив, що і стало підставою для звернення ОСОБА_4 до місцевого господарського суду з даним позовом.

Згідно розрахунку позивача, частина майна товариства, яка підлягає сплаті ОСОБА_4 відповідно до його частки у статутному капіталі товариства (20,00 %) становить 466229,25 грн.

Разом з тим, відповідач вважає, що позивачу підлягає сплаті частина майна товариства розрахована пропорційно до його частки (20,00 %) у статутному капіталі ТОВ ім. Богдана Хмельницького, що складає 164230,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України майном, крім речей, вважаються майнові права та обов'язки.

Згідно ч. 1 ст. 66, ст. 139 Господарського кодексу України майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб'єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства. Отже, вартість частки майна товариства, належної до сплати учаснику, що виходить (виключається) з товариства, повинна визначатися з розрахунку вартості усього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення тощо з урахуванням майнових зобов'язань товариства. Майно підприємства обліковується на його балансі, де відображається вартість активів підприємства та джерел їх формування. Тому в основу розрахунку вартості частини майна товариства, належної до сплати учаснику, що виходить з товариства, за загальним правилом, повинна братись балансова вартість майна товариства. Активи (майно і в тому числі майнові вимоги) товариства відображаються у статтях активу балансу за кодами 010, 020, 030, 035, 040, 045, 050, 060, 100, 110, 120, 130, 140, 150, 160, 170, 180, 190, 200, 210, 230, 240, 250. Зобов'язання товариства та забезпечення майбутніх витрат і платежів товариства визначаються у статтях пасиву балансу за кодами 400, 410, 420, 440, 450, 460, 470, 500, 510, 520, 530, 540, 550, 560, 570, 580, 590, 600, 610. Будь-який учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків, виходячи з дійсної (ринкової) вартості майна товариства. Положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку передбачено можливість переоцінки балансової вартості для таких категорій активів товариства як основні засоби (пункт 16 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 р. № 92), нематеріальні активи (пункт 19 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 8 "Нематеріальні активи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.10.1999 р. № 242), довгострокові і поточні біологічні активи (пункти відповідно 16.1 та 22 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 2 "Баланс", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.03.1999р. № 87) - п. 3.7. Роз'яснень президії Вищого господарського суду України від 28.12.2007 р. № 04-5/14 "Про практику застосування законодавства у розгляді справ, що виникають з корпоративних відносин".

Враховуючи викладене, при обчисленні вартості частини майна, належної до сплати учаснику ТОВ ім. Богдана Хмельницького, слід виходити із дійсної (ринкової) вартості основних засобів, нематеріальних активів, довгострокових або поточних біологічних активів станом на дату подання учасником заяви про вихід з товариства.

У відповідності до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками судових експертів.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі. Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу». Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у статті 31 цього Кодексу.

Пунктом 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» встановлено, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що встановлення вартості частки ОСОБА_4 в майні товариства неможливо без визначення вартості майна товариства на момент виходу останнього з товариства (13.06.2013 року) та потребує спеціальних знань, у зв'язку з чим суд апеляційної інстанції, вважає за необхідне призначити по даній справі судову економічну експертизу.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках призначення господарським судом судової експертизи.

Враховуючи викладене, апеляційне провадження у даній справі підлягає зупиненню до закінчення проведення експертною установою судової економічної експертизи.

Керуючись ч. 1 ст. 41, ст. 86, п. 1 ч. 2 ст. 79, ст. 99 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Богдана Хмельницького про призначення судової економічної експертизи у справі №915/244/15 задовольнити.

2.Призначити у справі №915/244/15 судову економічну експертизу, проведення якої доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21.

3.Попередити осіб, які безпосередньо проводитимуть судову експертизу, про відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків.

4.На вирішення судової економічної експертизи поставити наступне питання:

-Визначити вартість частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Богдана Хмельницького, належної до виплати ОСОБА_4 пропорційно його частці у Статутному капіталі товариства (20,00 %) станом на 13.06.2013 року?

5.Оплату за проведення судової економічної експертизи покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю ім. Богдана Хмельницького.

6.Надіслати копію цієї ухвали разом із матеріалами справи 915/244/15 Одеському науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

7.Зупинити апеляційне провадження у справі № 915/244/15 до закінчення проведення експертною утсановою судової економічної експертизи. По завершенню експертизи справу повернути до Одеського апеляційного господарського суду разом із висновком судового експерта.

Головуючий суддя В.Б. Туренко

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран