РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2017Справа №910/3290/17

За позовом Комунального підприємства «Фармація»

До Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про стягнення 2 762 494,29 грн

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Богуцька О.М. - за довіреністю;

від відповідача: Аввакумова Ю.О. - за довіреністю,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Фармація» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення 2 762 494,29 грн заборгованості за договором №782/07 про часткове відшкодування вартості лікарських засобів від 18.02.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2017 порушено провадження у справі № 910/3290/17 та призначено розгляд справи на 17.03.2017.

15.03.2017 представник позивача через канцелярію суду подав пояснення по справі.

В судовому засіданні 17.03.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.03.2017 проти задоволення позову заперечував, з урахуванням поданого відзиву, посилаючись на те, що відповідно до Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на часткове відшкодування вартості лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №982, розпорядники субвенції за місцевими бюджетами визначаються рішенням про такі бюджети відповідно до законодавства. Відповідач неодноразово звертався до Міністерства охорони здоров'я України щодо виділення місту Києву коштів на відшкодування вартості лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою, проте, Міністерство повідомило про те, що розпорядження Кабінету Міністрів України «Про перерозподіл обсягу субвенції на 2014 рік» прийнято не було, а тому залишились реєстри, по яким не було проведено оплати по частковому відшкодуванню вартості лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою у сумі 4 641,2 тис.грн та які не зареєстровані в органах державної казначейської служби України у м. Києві у зв'язку з відсутністю кошторисних призначень. В свою чергу, п. 3.1 договору №782/07 від 18.02.2014 сторони погодили, що розрахунки здійснюються на підставі ст. 49 Бюджетного кодексу України та Порядку часткового відшкодування вартості лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою, відповідно до яких казначейство України здійснює платежі за дорученням розпорядників бюджетних коштів. Крім того, як зазначав відповідач, реєстри відпущених лікарських засобів були надані йому позивачем з порушенням строків, встановлених п. 2.1 договору.

В судовому засіданні 17.03.2017 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2014 між Комунальним підприємством "Фармація" (виконавець, позивач) та Департаментом охорони здоров'я Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (замовник, відповідач) був укладений договір №782/07 про часткове відшкодування вартості лікарських засобів.

Предметом договору є взаємовідносини виконавця та замовники по забезпеченню відпуску лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою на підставі рецептів на такі лікарські засоби (за міжнародною непатентованою назвою), виписаних закладами охорони здоров'я міста Києва незалежно від форми власності та підпорядкування на рецептурних бланках форми №1 згідно з переліком передбаченим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 p. № 340 «Про реалізацію пілоткою проекту щодо запровадження державного регулювання цін на лікарські засоби для лікування осіб з гіпертонічною хворобою» (надалі - рецепти) (п.1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору, виконавець, як суб'єкт господарювання, через свої структурні підрозділи згідно додатку №1 до цього договору, здійснює відпуск лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою за рецептами, з оплатою споживачем різниці між фактичною роздрібною ціною, встановленою на момент придбання лікарського засобу, та референтною ціною, затвердженою МОЗ України.

Відповідно до п. 1.3 договору, замовник зобов'язується на підставі додаткових угод, визначених згідно з реєстром відшкодувати витрати виконавцю, пов'язані з наданням споживачу послуг, зазначених в п. 1.2., розмір яких визначається сторонами в межах бюджетних субвенції та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2012 р. № 907 «Про затвердження Порядку часткового відшкодування вартості лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою» (із змінами і доповненнями).

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що виконавець зобов'язується: забезпечити відпуск лікарських засобів споживачам відповідно до наданих йому рецептів одночасно з їх наданням. Найменування лікарських засобів зазначаються у рецептах згідно з Правилами виписування рецептів на лікарські засоби та вироби медичного призначення, затвердженими Наказом МОЗ України від 19.07.2005 № 360) (із змінами та доповненнями); забезпечити наявність в структурних підрозділах (аптечних закладах) лікарських засобів; щомісячно до 5 числа місяця, що настає за звітним, подавати замовнику в паперовому варіанті реєстр відпущених лікарських засобів, в якому стосовно кожного лікарського засобу зазначаються його міжнародна непатентована та торговельна назва, дозування, форма випуску, кількість одиниць в упаковці, кількість відпущених упаковок, референтна ціна, зазначене у рецепті найменування закладу охорони здоров'я, сума, що підлягає відшкодуванню за звітний період (надалі - реєстр), що є додатком № 2 до цього договору. Разом з реєстром виконавець надає замовнику рахунок на відшкодування понесених витрат згідно обсягів наданих послуг в попередньому періоді. Якщо в разі проведення перевірки уповноважених органів буде виявлено невідповідність або перевищення сум, що підлягають відшкодуванню згідно наданих реєстрів виконавець зобов'язується повернути в повному обсязі зайво відшкодовані кошти. Щомісячно до 20 числа звітного місяця подавати замовнику в паперовому варіанті проміжний реєстр відпущених лікарських засобів.

Відповідно до п. 2.2 договору замовник зобов'язується здійснювати відшкодування на користь виконавця зазначеної у реєстрі суми протягом 15 днів з дня отримання такого реєстру.

Згідно п. 3.1 договору розрахунки здійснюються на підставі ст. 49 Бюджетного кодексу України та Порядку часткового відшкодування вартості лікарських засобів для лікування осіб з гіпертонічною хворобою затвердженою постановою Кабінетом Міністрів України від 05 вересня 2012 №907.

На виконання вимог договору №782/07 від 18.02.2014, позивач здійснював відпуск лікарських засобів за рецептами, на підтвердження чого ним надано суду реєстри відпущених лікарських засобів: за період з 01.04.2014 по 30.04.2014 на суму 138,80 грн, за період з 16.10.2014 по 31.10.2014 на суму 1 035 431,54 грн, за період з 01.11.2014 по 15.11.2014 на суму 902 614,52 грн, за період з 16.11.2014 по 30.11.2014 на суму 660 339,32 грн, за період з 01.12.2014 по 15.12.2014 на суму 163 970,11 грн.

На підтвердження передачі зазначених реєстрів відповідачу, позивач надав суду супровідні листи №778/03/05 від 12.05.2014, №2561/05/14-01 від 10.11.2014, № 2702/03/14-01 від 26.11.2014, №2786/05/14-01 від 08.12.2014, №2900/03/14-01 від 19.12.2014 з відмітками представників останнього про отримання.

Проте, як зазначав позивач, відповідач не здійснив відшкодування вартості, переданих позивачем згідно зазначених реєстрів лікарських засобів, а тому його заборгованість за договором №782/07 від 18.02.2014 становить 2 762 494,29 грн.

Надіслана позивачем претензія №35/03/07-01 від 16.01.2017 з вимогою сплатити заборгованість за договором №782/07 від 18.02.2014 в сумі 2 762 494,29 грн залишена відповідачем без задоволення.

Відповідач заперечуючи проти позову, не заперечував проти факту отримання від позивача реєстрів відпущених ліків, проте, зазначав, що реєстри були передані йому позивачем з порушенням строків, встановлених п. 2.1 договору, а саме: реєстр за період з 01.04.2014 по 30.04.2014 - 12.05.2014, за період з 16.10.2014 по 31.10.2014 - 10.11.2014, за період з 01.11.2014 по 15.11.2014 - 26.11.2014, за період з 16.11.2014 по 30.11.2014 - 08.12.2014, що є порушенням вимог ст. 526 ЦК України.

Зазначені доводи відповідача судом відхиляються, з огляду на те, що умови договору №782/07 від 18.02.2014 (п. 2.2 договору) пов'язують обов'язок відповідача щодо відшкодування вартості відпущених позивачем лікарських засобів за договором №782/07 від 18.02.2014 з фактом передачі ліків споживачам та отримання реєстрів відпущених ліків відповідачем, в свою чергу передання позивачем зазначених реєстрів з порушенням, встановлених договором строків, не звільняє відповідача від обов'язку відшкодування вартості відпущених позивачем лікарських засобів згідно цих реєстрів.

Крім того, заперечуючи проти позову, відповідач зазначав про те, що ним не порушені зобов'язання за договором №782/07 від 18.02.2014, оскільки, оплату по частковому відшкодуванню вартості лікарських засобів згідно зазначених вище реєстрів не було проведено в зв'язку з відсутністю бюджетного фінансування, що, в свою чергу, є підставою для відмови від позову.

Зазначені доводи відповідача судом відхиляються з огляду на викладене нижче.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною першою ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

В ст. 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який полягає у тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У пункті 5 Оглядового листа від 18.02.2013 № 01-06/374/2013 Вищий господарський суд України зазначив, що згідно з частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Враховуючи викладене, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005, яке відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовується судами при розгляді справ як джерело права, Суд дійшов висновку про невиправданість невиконання зобов'язання через відсутність бюджетних коштів та вказав на порушення у даному випадку п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи.

Таким чином, затримка бюджетного фінансування видатків не може бути обставиною, в залежність від якої ставиться виконання відповідачем зобов'язання з відшкодування вартості лікарських засобів, переданих позивачем споживачам на виконання умов договору №782/07 від 18.02.2014.

З огляду на викладене, судом встановлено, що позивач на виконання умов договору №782/07 від 18.02.2014, згідно реєстрів відпущених лікарських засобів за період: з 01.04.2014 по 30.04.2014, з 16.10.2014 по 31.10.2014, з 01.11.2014 по 15.11.2014, з 16.11.2014 по 30.11.2014, з 01.12.2014 по 15.12.2014, здійснив відпуск лікарських засобів за рецептами на суму 2 762 494,29 грн.

На підтвердження передачі зазначених реєстрів відповідачу, позивач надав суду супровідні листи №778/03/05 від 12.05.2014, №2561/05/14-01 від 10.11.2014, № 2702/03/14-01 від 26.11.2014, №2786/05/14-01 від 08.12.2014, №2900/03/14-01 від 19.12.2014 з відмітками представників останнього про отримання.

Проте, відповідач, в порушення грошових зобов'язань за договором №782/07 від 18.02.2014, не здійснив відшкодування вартості, переданих позивачем згідно зазначених реєстрів лікарських засобів, а тому його заборгованість за договором №782/07 від 18.02.2014 становить 2 762 494,29 грн.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Станом на момент розгляду справи в суді, відповідач доказів оплати наданих позивачем на виконання умов договору №782/07 від 18.02.2014 на суму 2 762 494,29 грн не надав, обставини, викладені позивачем не спростував.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, належних доказів на заперечення обставин повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором №782/07 від 18.02.2014 нормативно до документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 2 762 494,29 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Департаменту охорони здоров'я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Прорізна, 19, ) на користь Комунального підприємства «Фармація» (місцезнаходження: 01030, м. Київ, вул. І.Франко, 38-Б, ) 2 762 494 (два мільйони сімсот шістдесят дві тисячі чотириста дев'яносто чотири) грн 29 коп. - заборгованості та 41 437 (сорок одну тисячу чотириста тридцять сім) грн 41 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

22.03.2017.

Суддя Спичак О.М.