ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
28 березня 2017 рокуСправа № 921/78/17-г/17
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Андрусик Н.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом Заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону, м. Тернопіль в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м. Київ, в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Тернопіль, м. Тернопіль
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Кабінету Міністрів України, м. Київ
до відповідача Бережанської міської ради, м. Бережани Тернопільської області
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства Авіас плюс, м. Дніпро
про визнання недійсним рішення
за участю представників сторін:
позивача-1: Гудима В.О., заступник начальника юрвідділу, довіреність №220/426/д від 22.12.2016;
позивача-2: Надвинична Г.Я., юрисконсульт КЕВ м. Тернопіль, довіреність №14/97 від 18.01.2017; Довгацький А.І., юрисконсульт КЕВ м. Тернопіль, довіреність №14/96 від 18.01.2017;
відповідача: Загнійна І.В., начальник юридичного відділу, доручення №66 від 06.01.2017;
прокурор: Голинець З.Є., військовий прокурор, посвідчення №012478 від 02.11.2012;
треті особи: не зявилися
Суть справи: Заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону, м.Тернопіль, військової прокуратури Західного регіону України, м.Львів, звернувся 17.01.2017 (згідно відтиску штампу вхідної кореспонденції канцелярії господарського суду вх. № 83) до господарського суду Тернопільської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м.Київ, Квартирно-експлуатаційного відділу, м.Тернопіль, до Бережанської міської ради, м.Бережани Тернопільської області, про визнання незаконним та скасування рішення Бережанської міської ради №848/1 від 20.03.2002 "Про передачу земельних ділянок Бережанській міській раді".
Ухвалою суду від 18.01.2017 позовні матеріали прийнято до розгляду та порушено провадження у справі; судове засідання призначено на 02.02.2017 р.; витребувано від сторін, прокуратури додаткові документи, необхідні для розгляду спору.
У зв`язку з виниклою необхідністю залучення до участі у справі третіх осіб, витребування нових доказів, з метою всебічного, повного та об`єктивного встановлення всіх фактичних обставин справи, судові засідання двічі відкладалися, востаннє, ухвалою суду від 23.02.2017, розгляд справи відкладено на 07.03.2017. Втім, у зв`язку з перебуванням судді Андрусик Н.О. на лікарняному судове засідання було перенесено на 28.03.2017 р.( ухвала суду від 14.03.2017).
28.03.2017 на адресу суду від третьої особи Кабінету Міністрів України надійшли письмові пояснення №7-5/1212 від 24.03.2017 (вх. №8450) щодо заявлених позовних вимог, згідно яких Кабінет Міністрів України позовні вимоги військової прокуратури визнає та просив суд прийняти рішення про задоволення позову.
Водночас, в судовому засіданні 28.03.2017 військовий прокурор звернувся в порядку ст.ст. 22, 81 ГПК України із заявою про залишення даного позову без розгляду, посилаючись на неможливість надати витребовувані судом документи, зокрема: оригінали документів, долучених до позовної заяви, а також витяг з Державного земельного кадастру на спірну земельну ділянку із зазначенням відомостей про власника, користувача, кадастрового номеру, інших технічних характеристик земельної ділянки, площею 0,20 га. Просить суд, врахувати дану обставину та залишити позовні матеріали без розгляду. Вказуючи, що наслідки прийняття судом такої заяви йому зрозумілі.
Повноважні представники позивачів Міністерства оборони України та Квартирно експлуатаційного відділу м. Тернопіль проти даної заяви прокурора не заперечили, зіславшись на думку суду. На розгляді справи по суті не наполягали.
В судовому засіданні представник відповідача щодо заяви військового прокурора заперечень не заявив та поклався на думку суду з цього приводу.
Повноважні представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Кабінету Міністрів України та приватного акціонерного товариства «Авіас плюс» у судове засідання не прибули, причин неявки суду не повідомили, про дату, час та місце проведення розгляду справи були повідомлені належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України (повідомлення про вручення поштових відправлень знаходяться в матеріалах справи).
Зважаючи на належне повідомлення третіх осіб про дату, час та місце розгляду справи, достатність часу, встановленого для підготовки до судового засідання, беручи до уваги закінчення строку розгляду справи, встановленого ст.69 ГПК України (з урахуванням ухвали суду від 14.03.2017 року про продовження даного строку на 15 календарних днів), зважаючи на те, що брати участь в судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ст.22 ГПК України, застосовуючи принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, що закріплені в п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, ст.43 та ст.33 ГПК України та беручи до уваги забезпечення сторонам рівних та належних умов для надання доказів, необхідних для розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в даному судовому засіданні.
Дослідивши подані по справі докази в сукупності, заслухавши в судовому засіданні думку прокурора та пояснення присутніх представників сторін, господарський суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч.1 ст. 81 ГПК України, з огляду на таке.
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом, засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За нормами ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.
Також за приписами частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Між тим, підставою для представництва прокурором інтересів держави має бути наявність порушень або загрози порушень цих самих інтересів.
Положення ст. 152 ЗК України передбачають право землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування.
Частиною 2 ст.19 Конституції України, ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі Закон про місцеве самоврядування) встановлено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Заступником військового прокурора предметом позовних вимог визначено вимогу про визнання незаконним та скасування рішення Бережанської міської ради №848/1 від 20.03.2002р. "Про передачу земельних ділянок Бережанській міській раді", згідно з яким Бережанська міська рада, враховуючи клопотання військової частини НОМЕР_1 про відмову від користування, вилучила з користування Військової частини НОМЕР_1 частину земельної ділянки, площею 0,20 га, що знаходиться по вул. Привокзальній в м. Бережани і віднесла її до земель запасу міської ради згідно схеми (додаток до рішення).
Як зазначено прокурором в позові, відповідно до ст. 13 Земельного кодексу України до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності. Спірна земельна ділянка, площею 0,20 га відноситься до земель оборони; перебуває у державній власності. Втім, відмови власника земельної ділянки в порядку ст. 142 Земельного кодексу України, при прийнятті рішення, надано не було.
Припинення права постійного користування землями оборони обов`язково здійснюється за погодженням Міністра оборони України або за його дорученням начальником розквартирування військ та капітального будівництва начальником Головного управління розквартирування військ та капітального будівництва Збройних Сил України (п. 45 Положення про порядок надання у користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністра оборони України № 483 від 22.12.1997).
Рішення про передачу спірної земельної ділянки, площею 0,20 га, яка знаходиться по вул. Привокзальній у м. Бережани Тернопільської області не приймалося і не погоджувалося Кабінетом Міністрів України та Міністерством оборони України.

Таким чином, зважаючи на зміст заявлених позовних вимог, до предмету доказування у даному спорі відноситься доведення факту неправомірності вилучення спірної земельної ділянки, площею 0,20 га, яка знаходиться по вул. Привокзальній у м. Бережани Тернопільської області у військової частини НОМЕР_1 та визначення порядку її передачі у комунальну власність територіальної громади з подальшою передачею в орендне користування Приватному акціонерному товариству Авіас плюс, та набуття даним підприємством у власність визначеної земельної ділянки.

Достатніх та вичерпних доказів на обґрунтування підстав порушення прав чи охоронюваних законом інтересів держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно експлуатаційного відділу м. Тернополя в частині правомочностей щодо користування спірною земельною ділянкою, з підстав, передбачених законом, прокурором та позивачами при зверненні з позовом не надано, а тому позовні вимоги підлягають додатковому доказовому обґрунтуванню.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.65 ГПК України з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суд витребовує у сторін, інших підприємств, організації, державних та інших органів, їх посадових осіб документи, відомості, висновки, необхідні для правильного вирішення спору. В свою чергу, згідно приписів ст.22 ГПК України, сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

З метою встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, зокрема, щодо підтвердження реєстрації права державної власності на спірну земельну ділянку, та з`ясування обставин прийняття оскаржуваного рішення органом місцевого самоврядування, враховуючи заперечення Бережанської міської ради та обставини, вказані в даних запереченнях, судом, ухвалою від 23 лютого 2017 року витребувано від сторін, зокрема, прокуратури додаткові документи, а саме: оригінали документів, долучених до позовної заяви, а також витяг з Державного земельного кадастру на спірну земельну ділянку із зазначенням відомостей про власника, користувача, кадастрового номеру, інших технічних характеристик земельної ділянки; мотивований відзив на доводи відповідача, викладені у запереченнях, зобов`язано вказати підстави своєчасного звернення до суду з позовом, в межах строку позовної давності з огляду на наведені міською радою обставини.

Аналогічні документи та дозвіл (згоду) на вилучення земельної ділянки, площею 0,20 га, витребувано судом у позивачів.

Відповідно до статей 4, 4-7, 21, 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та виносить рішення за результатами обговорення всіх обставин справи, на підставі оцінених доказів, що подані сторонами.

Однак, прокурором вимоги суду не виконані та станом на 28 березня 2017 року витребувані документи суду не представлено.
Відсутність у матеріалах справи належних доказів, які б підтверджували доводи прокурора та позивачів про порушення прав держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу, м. Тернопіль внаслідок незаконності дій Бережанської міської ради щодо вилучення за спірним рішенням земельної ділянки, площею 0,20 га по вул. Привокзальній в м. Тернополі та доказів поважності пропуску строку позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, унеможливлює вирішити даний спір по суті без оцінки оригіналів документів та створює перешкоди для всебічного, об`єктивного та повного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до п.5 ст.81 ГПК України, неподання без поважних причин витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, є підставою для залишення позову без розгляду.

Поряд з цим, прокурор згідно заяви №25/2/982вих17 від 28.03.2017 р. просить суд залишити позовну заяву без розгляду, оскільки витребувані ухвалою суду від 23.02.2017 р. документи немає можливості надати, а сплачений судовий збір в сумі 1600,00 грн - повернути з Державного бюджету.

За таких обставин, зважаючи на передбачений ст. 69 ГПК України строк вирішення господарського спору, який продовжувався ухвалою суду на п`ятнадцять днів (до 01.04.2017), беручи до уваги клопотання прокуратури, думку представників сторін, суд дійшов висновку про неможливість прийняття рішення у справі по суті, а тому позов про визнання незаконним та скасування рішення Бережанської міської ради №848/1 від 20.03.2002р. "Про передачу земельних ділянок Бережанській міській раді", слід залишити без розгляду згідно п.5 ч.1 ст.81 ГПК України.

Щодо клопотання про повернення суми судового збору, то суд враховує таке.
Відповідно до частини 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" визначено підстави повернення судового збору. За нормами даної статті судовий збір повертається у випадку: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Наведений перелік підстав повернення сум судового збору є вичерпним.
Отже, статтею 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, в тому числі, повернення заяви або скарги, відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду.

Проте, у випадку залишення позову без розгляду дана стаття містить винятки щодо повернення сплаченого судового збору. Таким чином, з огляду на пряму вказівку закону, та зважаючи на залишення позову без розгляду з підстав неподання витребуваних судом матеріалів, клопотання прокурора до задоволення не підлягає.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. ст.1, 21, 22, 27, 29, 33, 43, 44, 49, п. 5 ч.1 ст. 81, 86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов військової прокуратури Тернопільського гарнізону, м.Тернопіль в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м.Київ, Квартирно-експлуатаційного відділу м.Тернопіль, до Бережанської міської ради, м.Бережани Тернопільської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів Кабінету Міністрів України, м. Київ та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства Авіас плюс, м. Дніпро, про визнання незаконним та скасування рішення Бережанської міської ради №848/1 від 20.03.2002р. "Про передачу земельних ділянок Бережанській міській раді", залишити без розгляду.

2. Копію ухвали направити: Заступнику військового прокурора Тернопільського гарнізону, 46000, м. Тернопіль, вул. Новий Світ, 41; Міністерству оборони України (Західний територіальний юридичний відділ), 79007, м. Львів, вул. Батуринська, 2; Квартирно-експлуатаційному відділу, м. Тернопіль, 46002, м. Тернопіль, вул. Галицька, 1; Бережанській міській раді, 47501, Тернопільська обл., м. Бережани, пл. Ринок, 1; Кабінету Міністрів України, 01008, м. Київ, вул. Грушевського, 12/2; Приватному акціонерному товариству Авіас плюс, м. Дніпро, вул. Європейська, буд. 30, оф. 70.

Суддя Н.О. Андрусик