ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2017 Справа №917/322/16

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Дикань О.М.,

від відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву ФОП ОСОБА_3 про перегляд рішення господарського суду Полтавської області від 05.04.2016 у справі №917/322/16 за нововиявленими обставинами по справі

за позовом Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного

комітету України, вул. Зигіна, 1, м. Полтава, 36000

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,

АДРЕСА_1, 36004

про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 05.04.2016 у даній справі, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2016 задоволено позовні вимоги Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України та стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 17 000,00 грн. штрафу та 17 000,00грн. пені.

01.02.2017 до суду надійшла заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (відповідача) про перегляд рішення від 05.04.2016 за нововиявленими обставинами.

За результатами автоматизованого розподілу для розгляду даної заяви призначено суддю Кульбако М.М. (протокол від 01.02.2017).

Ухвалою від 03.02.2017 заяву прийнято до розгляду та призначено на 16.02.2017.

В судовому засіданні представник заявника свої вимоги підтримав у повному обсязі, з мотивів, викладених у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та письмових поясненнях, посилаючись на те, що рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.09.2015 №02/132-рш у справі №02-01-50/87-2015 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції", яким на ФОП ОСОБА_3 накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн., і яке стало підставою для прийнято рішення господарського суду Полтавської області від 05.04.2016 у даній справі про стягнення з відповідача штрафу та пені, скасовано рішенням Антимонопольного комітету України №574-р. від 29.12.2016.

Позивач у відзиві на заяву та його представник у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечує, посилаючись на те, що на момент розгляду господарським судом Полтавської області справи №917/322/16 та прийняття рішення від 05.04.2016 були відсутні такі обставини як перевірка рішення від 03.09.2015 №02/132-рш та його скасування Антимонопольним комітетом України, а тому підстави для перегляду рішення з мотивів, викладених у заяві ФОП ОСОБА_3, відсутні та є такими, які суперечать статті 112 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що рішенням господарського суду Полтавської області від 05.04.2016 у справі №917/322/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2016 задоволено позовні вимоги та стягнуто 17 000,00 грн. штрафу та 17 000,00грн. пені.

При розгляді справи №917/322/16 господарським судом Полтавської області встановлено, що рішенням АМК визнано дії фізичних осіб - підприємців, зокрема і ФОП ОСОБА_3 щодо застосування після набуття законної сили розпорядження голови Полтавської ОДА від 20.04.2015 №187 однакового тарифу за 1 км проїзду пасажира на міжміських автобусних маршрутах загального користування у звичайному режимі руху у розмірі 0,45 грн. без його економічного обґрунтування є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та частиною 3 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закону) у вигляді антиконкурентних узгоджених дій шляхом вчинення суб'єктами господарювання схожих дій на ринку надання послуг з перевезення пасажирів у звичайному режимі руху на міжміських автобусних маршрутах загального користування, які призвели до обмеження конкуренції без об'єктивних причин для вчинення таких дій; за вказане порушення, зокрема на Підприємця, накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн.; копія рішення АМК було направлено Відділенням на адресу Підприємця з супровідним листом від 08.09.2015 № 02/4376; вказане поштове відправлення було повернуто на адресу Відділення з довідкою Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" "за закінченням терміну зберігання" (арк. справи 14); інформація про прийняття Відділенням рішення була оприлюднена у Всеукраїнській громадсько-політичній газеті "Зоря Полтавщини" від 17.11.2015 №№ 175-176 (22705-22706); Підприємцем штраф не сплачено; Рішення АМК у судовому порядку не оскаржено; за невиконання Рішення АМК Відділенням нараховано до стягнення 17 000,00 грн. пені за період з 28.01.2016 по 04.04.2016 (68 днів) з урахування законодавчого обмеження її максимального розміру.

Також, суд при розгляді позову встановив, що доказів оскарження відповідачем рішення від 03.09.2015 №02/132-рш по справі № 02-01-50/87-2015 в порядку статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" матеріали справи не містять, а за даних обставин, рішення від 03.09.2015 №02/132-рш по справі №02-01-50/87-2015 є таким, що набрало законної сили та є обов'язковим до виконання.

Виходячи з того, що рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.09.2015 №02/132-рш є чинним, та за відсутності доказів сплати штрафу, 05.04.2016 суд позовні вимоги задовольнив повністю.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 05.04.2016 у справі №917/322/16, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.09.2016, позовні вимоги задоволено повністю з посиланням на їх обґрунтованість. На виконання вказаних рішення та постанови видано відповідний накази.

Вказані рішення та постанова залишенні в силі постановою Вищого господарського суду України від 22.11.2016.

01.02.2017 відповідач звернувся до господарського суду з заявою про перегляд вищезгаданого судового рішення за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що воно було прийняте на підставі рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.09.2015 №02/132-рш у справі №02-01-50/87-2015 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції". Однак, вказане рішення було повністю скасоване як незаконне рішенням Антимонопольного комітету України від 29.12.2016 №574-р "Про перевірку рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.09.2015 №02/132-рш у справі №02-01-50/87-2015, з одночасним припиненням провадження у справі №02-01-50/87-2015.

Заявник вказує, що вказані обставини є істотними для справи №917/322/16, вони не були відомі на момент винесення рішення по цій справі, а тому можуть бути підставою для перегляду прийнятого по справі №917/322/16 рішення за нововиявленими обставинами. Як зазначає заявник, відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з нього сум штрафу та пені за невиконання рішення, яке було скасоване Антимонопольним комітетом України у встановленому порядку, тому відповідно до статті 112 ГПК України рішення господарського суду Полтавської області від 05.04.2016 підлягає перегляду за нововиявленими обставинами та скасуванню, а у позові слід відмовити повністю.

Згідно зі статтею 112 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами ", до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по третє - істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

29.12.2016 Антимонопольний комітет України прийняв рішення №574-р "Про перевірку рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.09.2015р. № 02/132-рш у справі № 02-01-50/87-2015", в якому встановив, що рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.09.2015р. № 02/132-рш у справі № 02-01-50/87-2015 прийнято при недоведені обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; неправильному застосуванні норм матеріального права, в тому числі, встановив, що:

- адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України у рішенні не наведено жодних обґрунтувань визначення ринку надання послуг з перевезення таким, що поєднаний в один товарний ринок;

- у рішенні не наведено обґрунтувань та аналізу ситуації на ринку товару, що спростувало б наявність об'єктивних причин для вчинення дій, що призвели до обмеження конкуренції на ринку;

- були відсутні правові підстави застосування при винесенні рішення Методики від 17.11.2009 №1175, яка для автомобільних перевізників під час формування вільних тарифів на послуги автомобільного транспорту має рекомендаційний характер;

- не доведено обставинами справи та не відповідає законодавству висновок адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, яким дії ФОП ОСОБА_3, визнано порушенням, передбаченим пунктом 1 статті 50 та частиною 3 статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій шляхом вчинення суб'єктами господарювання схожих дій на ринку надання послуг з перевезення пасажирів, які привели до обмеження конкуренції без об'єктивних причин для вчинення таких дій.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсним рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставини , які мають значення для справи; не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, Антимонопольний комітет України в межах своїх повноважень, керуючись статтею 57 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішенням від 29.12.2016 №574-р скасував рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.09.2015 №02/132-рш в повному обсязі та припинив провадження по справі № 02-01-50/87-2015.

Приймаючи рішення №917/332/16 від 05.04.2016 господарський суд Полтавської області виходив з юридичного факту чинності рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.09.2015 №02/132-рш на підставі встановленого судом факту набуття рішенням законної сили та обов'язковості його виконання внаслідок відсутності в матеріалах судової справи доказів оскарження відповідачем рішення від 03.09.2015 №02/132-рш по справі №02-01050/87-201 в порядку ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Посилання позивача, на те, що рішення Антимонопольного комітету України №574-р не є нововиявленою обставиною є необґрунтованим з огляду на наступне.

Рішення Антимонопольного комітету України є актом державного органу з певною формою викладення встановлених обставин, зроблених висновків та обов'язкових приписів. В даній справі нововиявленими обставинами є не саме рішення, як форма викладення, а нововиявлені в процесі перевірки обставини, нововиявлені факти, які існували на момент проведення перевірки та прийняття рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.09.2015 №02/132-рш та були покладенні в основу обґрунтування його законності. Предмет перевірки стосувався саме встановлених фактів, дій, які були покладені в основу рішення від 03.09.2015 №02/132-рш.

Антимонопольним комітетом України виявлено (при проведенні перевірки) існування на момент прийняття рішення адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.09.2015 №02/132-рш інших обставин, які спростовують обставини, покладені в основу даного рішення. Скасуванням рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.09.2015 №02/132-рш Антимонопольний комітет України підтвердив недостовірність та недоведеність обставин, фактів, якими було обґрунтовано це рішення та встановив наявність обставин, що не підтверджують законність рішення №02/132-рш та вказують на відсутність правової підстави для накладання штрафу. Таким чином, нововиявленими обставинами є саме фактичні дані, що спростовують факт законності рішення №02/132-рш., факт порушень заявником Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Зазначенні обставини не були відомі заявнику на момент прийняття рішення суду, з огляду на те, що вони виявленні після прийняття рішення господарським судом і не могли бути йому відомі тому, що були встановлені в процесі перевірки Антимонопольним комітетом України, проведеної після прийняття рішення суду .

Стосовно твердження позивача про те, що обов'язковість виконання рішення №02/132-рш внаслідок набуття ним законної сили походить від встановленого судом факту неоскарження зазначеного рішення, суд виходить з наступного.

Правомірність рішення територіального відділення від 03.09.2015 №02/132-рш встановлена судом на підставі набуття ним чинності внаслідок факту його не оскарження в строк, передбачений ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції". Пропуск цього строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України. Відповідно, факти, що покладені в обґрунтування рішення територіального відділення від 03.09.2015 №02/132-рш, які вказують на неправомірність дій ФОП ОСОБА_3, достовірність цих фактів та їх відповідність фактичним обставинам справи прийнято судом з огляду на правомірність рішення, а отже, як наслідок, встановлена і правомірність стягнення штрафу.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2001 №15 вирішуючи спори, пов'язані з рішенням Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення або про стягнення коштів (штрафу, пені) на підставі такого рішення, господарським судам необхідно мати на увазі, що сам по собі факт неоскарження рішення особою, якої воно стосується, не є безумовним свідченням законності відповідного акта державного органу.

Спростування фактів, які було покладено в основу судового рішення, яке заявник просить переглянути за нововиявленими обставинами, є певним процесом, метою якого є довести до відома суду наявність тих обставин, які існували на момент прийняття судового рішення та не були відомі суду, а також встановлення їх істотності для розгляду даної справи.

Внаслідок перевірки Антимонопольним комітетом України рішення територіального відділення від 03.09.2015 №02/132-рш ті факти, що визначені територіальним відділенням як достовірні та такі, що підтверджують неправомірність дій ФОП ОСОБА_3 були спростовані. В рішенні Антимонопольного комітету України вказано на невідповідність та недоведеність тих фактів (висновків) обставинам справи. Це, в свою чергу, призвело до недоведеності обставин, що обґрунтовують законність прийнятого територіальним відділенням рішення.

Обставинами, що наведені ФОП ОСОБА_3 в свої заяві є матеріально-правові факти протиправності, незаконності рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.09.2015 №02/132-рш, які існували на момент розгляду господарським судом справи №917/322/16, не були і не могли бути відомі заявнику на час її розгляду, тобто є фактичними даними, які в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу рішення господарського суду.

Враховуючи підтвердження неправомірності вимог позивача вищезазначеними по тексту нововиявленими обставинами, такі обставини суд визнає істотними для розгляду справи, адже їх врахування мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте. Враховуючи вищевикладене, заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Полтавської області від 05.04.2016 у справі №917/322/16 підлягає задоволенню.

Статтею 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об'єднання, суб'єктів господарювання за порушення, передбачені, зокрема, пунктом 1 статті 50 цього Закону, у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

За рішенням комітету від 03.09.2015 №02/132-рш було визнано дії відповідача порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 ст. 50 та ч. 3 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій. За порушення вказаного законодавства на відповідача було накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн.

Проте, рішенням Антимонопольного комітету України від 29.12.2016 №574-р вказані обставини були спростовані та встановлено, що висновок адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо визначення дій відповідача антиконкурентними узгодженими діями не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на приписах законодавства; рішення позивача від 03.09.2015 №02/132-рш прийнято при недоведенні обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; неправильному застосуванні норм матеріального права.

В зв'язку з цим, Антимонопольний комітет України скасував рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №02/132-рш від 03.09.2015 та припинив провадження у справі.

Відповідно до приписів ч. 1 статті 241 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

В даному випадку факт порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції позивачем не доведений та матеріалами справи не підтверджується.

Таким чином, у зв'язку зі скасуванням рішення Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.09.2015 №02/132-рш та встановлення рішенням Антимонопольного комітету України від 29.12.2016 №574-р відсутності порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, у відповідача відсутній обов'язок щодо сплати штрафу.

Враховуючи вищевикладене, рішення господарського суду Полтавської області від 05.04.2016 у справі №917/7322/16 судом скасовується та приймається нове рішення про відмову у позові повністю.

Вимога відповідача в частині визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, судом відхиляється з наступних підстав.

Частиною четвертою ст. 117 ГПК України встановлено, що господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

На дату подачі відповідачем даної заяви рішення господарського суду Полтавської області від 05.04.2016 у справі №917/322/16 не було скасовано та було чинним.

Рішення, прийняте за результатом перегляду справи за нововиявленими обставинами, набере законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Отже, на даний час відсутні підстави для визнання наказів такими, що не підлягають виконанню. Ці вимоги заявлені відповідачем передчасно до настання обставин, з якими закон пов'язує настання відповідних наслідків.

Керуючись статтями 112-114, 49, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про перегляд рішення господарського суду Полтавської області у справі №917/322/16 від 05.04.2016 за нововиявленими обставинами задовольнити.

2. Рішення господарського суду Полтавської області у справі №917/322/16 від 05.04.2016 скасувати.

3. В позові відмовити повністю.

4. Стягнути з Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вул. Зигіна, 1, м. Полтава, 36000, код 21076316, рахунок 9819, МФО 820172, Державної казначейської служби України у м.Києві), на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 36004, код НОМЕР_1) 1515,80 грн. витрат по сплаті судового збору за подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

5. Відмовити в задоволенні вимог про визнання такими, що не підлягають виконанню, наказів Господарського суду Полтавської області по справі №917/322/16 від 25.04.2016.

6. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

Суддя Кульбако М.М.