РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017№910/2482/17

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу №910/2482/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Адміксер ЮА», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агенство «Ей Енд Пі», м. Київ,

про стягнення 1 623 255,63 грн.,

за участю представників:

позивача - Панасюк О.В. (довіреність від 27.12.2016 №б/н);

відповідача - не з'явився.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Адміксер ЮА» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агенство «Ей Енд Пі» (далі - Агентство): 824 748 грн. боргу, який утворився у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору від 23.09.2016 №0916-10 про розміщення реклами (далі - Договір); 76 289,19 грн. пені; 701 035,80 грн. неустойки; 6 270,35 грн. 3% річних; 14 912,29 грн. втрат від інфляції, а всього 1 623 255,63 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.02.2017 порушено провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні 20.03.2017 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив; відзиву на позовну заяву суду не подав.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 16.02.2017 було надіслано відповідачу на адресу (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145, кім. 15), зазначену у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відміткою канцелярії на звороті такої ухвали. До матеріалів справи долучено конверт повернення з юридичної адреси відповідача з відміткою відділення поштового зв'язку «за закінченням встановленого строку зберігання».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 20.03.2017 без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.09.2016 Товариством (виконавець) і Агентством (рекламодавець) укладено Договір, за умовами якого:

- ADMIXER (мережа ADMIXER) - це рекламна мережа, яка об'єднує сайти з метою комерційного розміщення реклами (пункт 1.1 Договору);

- рекламна компанія/компанія - це угода між виконавцем і рекламодавцем про розміщення оплаченої кількості показів реклами в мережі Інтернет, може бути у формі додатку до Договору (пункт 1.9 Договору);

- предметом Договору є надання виконавцем рекламодавцю послуг з розміщення реклами в мережі Інтернет, а також умови надання зазначених послуг (пункт 2.1 Договору);

- виконавець бере на себе зобов'язання з надання послуг реклами в мережі Інтернет, а саме розміщення рекламних компаній рекламодавця на сайтах мережі ADMIXER, соціальних мереж, Skype відповідно до умов, узгоджених сторонами у Договорі та (або) додатках до нього (пункт 4.1 Договору);

- рекламодавець зобов'язується, зокрема, оплачувати послуги виконавця в строки та в порядку, передбачені Договором (пункт 5.1 Договору);

- факт виконання взаємних зобов'язань сторін за Договором відображається в щомісячних актах приймання-передачі наданих послуг (або актах з іншою назвою, але відповідним змістом), який складається виконавцем у строк, узгоджений сторонами у підпункті 6 пункту 4.2 Договору, і що підписуються обома сторонами; рекламодавець зобов'язується підписати акт і надіслати його виконавцю протягом 5 (п'яти) календарних днів з дня його отримання; у разі, якщо протягом зазначеного терміну рекламодавець не надішле виконавцю підписаний рекламодавцем та скріплений його основною печаткою примірник акта або мотивовану відмову від приймання наданих послуг, послуги виконавця за такий звітний період вважаються наданими виконавцем в повному обсязі та належної якості, а також прийнятими рекламодавцем в останній день зазначеного строку незалежно від факту підписання сторонами акта за такий період (пункт 6.1 Договору);

- нарахування за надані послуги здійснюється згідно з вартістю послуг виконавця з розміщення рекламних матеріалів, що вказані на офіційному сайті рекламної мережі ADMIXER в розділі «Вартість послуг» (пункт 7.1 Договору);

- вартість рекламної компанії визначається як сума вартостей розміщення всіх профайлів рекламної компанії відповідно до вартості послуг виконавця, узгодженої сторонами; у разі необхідності сторони укладають додатки до Договору, в яких визначають вартість послуг виконавця з розміщення рекламної компанії та порядок оплати (пункт 7.3 Договору);

- оплата послуг виконавця здійснюється рекламодавцем у грошовій безготівковій формі в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів у вигляді передплати на поточний рахунок виконавця, вказаний у розділі «Реквізити та підписи Сторін» Договору, чи інший поточний рахунок, вказаний виконавцем; надання послуг рекламодавцю буде здійснюватися до моменту фактичного використання авансу, якщо інше не передбачено додатками до Договору; з метою зручності здійснення платежів виконавцем на прохання рекламодавця може надати йому рахунок-фактуру на оплату; виконавець приступає до надання послуг після зарахування суми передплати на його рахунок (пункт 7.5 Договору);

- у разі порушення термінів оплати, передбачених Договором та (або) додатками до Договору, рекламодавець сплачує виконавцю неустойку в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення (пункт 9.2 Договору);

- за кожні 10 календарних днів прострочення платежів рекламодавець додатково сплачує виконавцю неустойку в розмірі 10% від суми боргу; сторони погоджують, що передбачені даним пунктом санкції вважаються іншим видом забезпечення виконання зобов'язання у розумінні частини другої статті 546 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (пункт 9.3 Договору);

- Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2016, якщо інше не передбачено Договором; закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору, і від обов'язку з виконання прийнятих сторонами на себе за Договором зобов'язань; Договір вважається пролонгованим на наступний рік, якщо жодна зі сторін за 30 (тридцять) днів до моменту закінчення строку його дії не заявить письмово про свій намір розірвати Договір; число пролонгації Договору необмежене (пункт 11.1 Договору).

Додатком від 23.09.2016 №1 до Договору (далі - Додаток №1) сторонами погоджено адреси сайтів, формат, місце розміщення, період розміщення і вартість кожного розміщення реклами препарату «Бетаргін» в мережі Інтернет (пункт 1 Додатку №1).

Згідно з пунктами 2 і 3 Додатку №1 вартість послуг виконавця за розміщення рекламних матеріалів згідно з Додатком №1 складає: за послуги - 586 692 грн.; ПДВ 20% - 117 338,40 грн.; всього (з ПДВ) - 704 030,40 грн.

За послуги рекламодавець вносить оплату за графіком платежів: 293 346 грн. до ПДВ (50% від загальної вартості) до 28.10.2016; 293 346 грн. до ПДВ (50% від загальної вартості) до 28.11.2016.

Додатком від 23.09.2016 №2 до Договору (далі - Додаток №2) сторонами погоджено адреси сайтів, формат, місце розміщення, період розміщення і вартість кожного розміщення реклами препарату «Мамалак» в мережі Інтернет (пункт 1 Додатку №2).

Відповідно до пунктів 2 і 3 Додатку №2 вартість послуг виконавця за розміщення рекламних матеріалів згідно з Додатком №2 складає: за послуги - 100 598 грн.; ПДВ 20% - 20 119,60 грн.; всього (з ПДВ) - 120 717,60 грн.

За послуги рекламодавець вносить оплату за графіком платежів: 50 299 грн. до ПДВ (50% від загальної вартості) до 28.10.2016; 50 299 грн. до ПДВ (50% від загальної вартості) до 28.11.2016.

Частиною першою статті 907 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На виконання умов Договору позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму 824 748 грн., що підтверджується актами надання послуг від 30.10.2016 №1016-233 на суму 704 030,40 грн. і №1016-234 на суму 120 717,60 грн.

Вказані акти виконаних робіт підписані уповноваженим представником позивача та скріплені печаткою Товариства.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Акти надання послуг від 30.10.2016 №1016-233 і №1016-234 було надіслано відповідачу 17.11.2016 за допомогою кур'єрської служби «Express Moto», що підтверджується копією накладної №6720-26908. Відповідно до вказаної накладної відповідач отримав акти 17.11.2016.

Станом на день прийняття рішення у даній справі відповідачем не надіслано позивачу підписаних актів надання послуг, а також заперечень щодо їх складання.

Таким чином, послуги вважаються наданими позивачем і прийнятими відповідачем без будь-яких зауважень.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

22.11.2016 Товариством було надіслано Агентству претензію від 21.11.2016 №3944, в якій позивач вимагав оплатити до 28.11.2016 заборгованість за надані послуги.

Згідно з рекомендованим повідомленням, наявним в матеріалах справи, відповідачем отримано вказану претензію 28.11.2016.

Проте, як станом на день подання даного позову (15.02.2017), так і станом на день прийняття рішення у даній справі, Агентство відповіді на вказану претензію не надіслало, борг у сумі 824 748 грн. не сплатило.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 824 748 грн. та підлягає стягненню з відповідача.

Крім основної суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача 701 035,80 грн. неустойки, визначаючи на підставі частини другої статті 546 ЦК України вказану суму як інший вид забезпечення виконання зобов'язання.

Разом з тим, у частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Так, пунктом 9.3 Договору передбачено, що за кожні 10 календарних днів прострочення платежів рекламодавець додатково сплачує виконавцю неустойку в розмірі 10% від суми боргу; сторони погоджують, що передбачені даним пунктом санкції вважаються іншим видом забезпечення виконання зобов'язання у розумінні частини другої статті 546 Цивільного кодексу України.

Разом з тим, враховуючи порядок нарахування 701 035,80 грн., то за правовою природою зазначена сума неустойки є штрафом.

Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок суми штрафу, та встановлено, що він правильний.

Отже, стягненню з відповідача підлягає 701 035,80 грн. штрафу.

Також позивач просить стягнути з відповідача 76 289,19 грн. пені, розраховуючи її за такі періоди:

- Додаток №1:

з 29.10.2016 (нарахованих на 352 015,20 грн. заборгованості (50% загальної вартості, яка мала бути сплачена до 28.10.2016)) по 13.02.2017 (дата, визначена позивачем у розрахунку) - 38 017,64 грн.;

з 29.11.2016 (нарахованих на 352 015,20 грн. заборгованості (50% загальної вартості, яка мала бути сплачена до 28.11.2016)) по 13.02.2017 - 27 105,17 грн.;

- Додаток №2:

з 29.10.2016 (нарахованих на 60 358,80 грн. заборгованості (50% загальної вартості, яка мала бути сплачена до 28.10.2016)) по 13.02.2017 - 6 518,75 грн.;

з 29.11.2016 (нарахованих на 60 358,80 грн. заборгованості (50% загальної вартості, яка мала бути сплачена до 28.11.2016)) по 13.02.2017 - 4 647,63 грн.

Відповідно до пункту 9.2 Договору у разі порушення термінів оплати, передбачених Договором та (або) додатками до Договору, рекламодавець сплачує виконавцю неустойку в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Пунктом 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» встановлено, що якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено «по 1 серпня 2014 року» або «включно до 1 серпня 2014 року», то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Так, пунктом 3 Додатку №1 передбачено, що за послуги рекламодавець вносить оплату за графіком платежів: 293 346 грн. до ПДВ (50% від загальної вартості) до 28.10.2016; 293 346 грн. до ПДВ (50% від загальної вартості) до 28.11.2016.

Пунктом 3 Додатку №2 встановлено, що за послуги рекламодавець вносить оплату за графіком платежів: 50 299 грн. до ПДВ (50% від загальної вартості) до 28.10.2016; 50 299 грн. до ПДВ (50% від загальної вартості) до 28.11.2016.

Судом перевірено розрахунок суми пені і періоди її нарахування та встановлено, що вони неправильні.

Початком періоду нарахування заборгованості, яка мала бути оплачена до 28.10.2016, є 28.10.2016, а заборгованості, яка мала бути оплачена до 28.11.2016, є 28.11.2016.

Проте, оскільки суд не може починати розрахунок періоду з дати ранішої, ніж визначена позивачем, то суд погоджується з періодом, визначеним Товариством.

Враховуючи пункт 9.2 Договору, позивачем вірно розраховано 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Разом з тим, позивачем не взято до уваги, що за приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

За перерахунком суду сума пені становить:

- Додаток №1:

з 29.10.2016 (нарахованих на 352 015,20 грн. заборгованості (50% загальної вартості, яка мала бути сплачена до 28.10.2016)) по 13.02.2017 (дата, визначена позивачем у розрахунку) - 29 097,82 грн. (подвійна облікова ставка НБУ);

з 29.11.2016 (нарахованих на 352 015,20 грн. заборгованості (50% загальної вартості, яка мала бути сплачена до 28.11.2016)) по 13.02.2017 - 20 749,48 грн. (подвійна облікова ставка НБУ);

- Додаток №2:

з 29.10.2016 (нарахованих на 60 358,80 грн. заборгованості (50% загальної вартості, яка мала бути сплачена до 28.10.2016)) по 13.02.2017 - 4 989,30 грн. (подвійна облікова ставка НБУ);

з 29.11.2016 (нарахованих на 60 358,80 грн. заборгованості (50% загальної вартості, яка мала бути сплачена до 28.11.2016)) по 13.02.2017 - 3 557,84 грн. (подвійна облікова ставка НБУ).

Таким чином, за перерахунком суду сума пені становить 58 394,44 грн. і підлягає стягненню з відповідача; у стягненні з решти суми (17 894,75 грн.) пені слід відмовити.

Що ж до стягнення 6 270,35 грн. 3% річних і 14 912,29 грн. втрат від інфляції, то слід зазначити таке.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97 при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць; тому умовно слід вважати, що сума, яка внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Так, позивач проситься стягнути з відповідача 6 270,35 грн. 3% річних за такі періоди:

- Додаток №1:

з 29.10.2016 (нарахованих на 352 015,20 грн. заборгованості (50% загальної вартості, яка мала бути сплачена до 28.10.2016)) по 13.02.2017 (дата, визначена позивачем у розрахунку) - 3 124,74 грн.;

з 29.11.2016 (нарахованих на 352 015,20 грн. заборгованості (50% загальної вартості, яка мала бути сплачена до 28.11.2016)) по 13.02.2017 - 2 227,82 грн.;

- Додаток №2:

з 29.10.2016 (нарахованих на 60 358,80 грн. заборгованості (50% загальної вартості, яка мала бути сплачена до 28.10.2016)) по 13.02.2017 - 535,79 грн.;

з 29.11.2016 (нарахованих на 60 358,80 грн. заборгованості (50% загальної вартості, яка мала бути сплачена до 28.11.2016)) по 13.02.2017 - 382 грн.

Втрати від інфляції у сумі 14 912,29 грн. позивач просить стягнути за такі періоди:

- Додаток №1:

з 29.10.2016 (нарахованих на 352 015 грн. (сума, вказана позивачем у розрахунку) заборгованості (50% загальної вартості, яка мала бути сплачена до 28.10.2016)) по 31.12.2016 (дата, визначена позивачем у розрахунку) - 9 561,44 грн.;

з 29.11.2016 (нарахованих на 352 015,20 грн. заборгованості (50% загальної вартості, яка мала бути сплачена до 28.11.2016)) по 31.12.2016 - 3 168,14 грн.;

- Додаток №2:

з 29.10.2016 (нарахованих на 60 358,80 грн. заборгованості (50% загальної вартості, яка мала бути сплачена до 28.10.2016)) по 31.12.2016 - 1 639,47 грн.;

з 29.11.2016 (нарахованих на 60 358,80 грн. заборгованості (50% загальної вартості, яка мала бути сплачена до 28.11.2016)) по 31.12.2016 - 543,23 грн.

Судом перевірено здійснений позивачем розрахунок сум 3% річних і втрат від інфляції та період їх нарахування та встановлено таке:

- позивачем нараховано 3% річних за такі самі періоди як і пеню, з якими суд погодився; сума 3% річних розрахована позивачем вірно;

- початки періодів нарахування суми втрат від інфляції визначені позивачем такі ж як і початки нарахування сум пені і 3% річних і з цими періодами суд також погоджується; сума втрат від інфляції розрахована позивачем вірно.

Отже, стягненню з відповідача підлягає 6 270,35 грн. 3% річних і 14 912,29 грн. втрат від інфляції.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Рекламне агенство «Ей Енд Пі» (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145, кім. 15; ідентифікаційний код 39353139) з будь-якого рахунку, виявленого під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Адміксер ЮА» (04050, м. Київ, вул. Миколи Пимоненка, буд. 13-Ж, корп. 2; ідентифікаційний код 39560553): 824 748 (вісімсот двадцять чотири тисячі сімсот сорок вісім) грн. боргу; 58 394 (п'ятдесят вісім тисяч триста дев'яносто чотири) грн. 44 коп. пені; 701 035 (сімсот одну тисячу тридцять п'ять) грн. 80 коп. штрафу; 6 270 (шість тисяч двісті сімдесят) грн. 35 коп. 3% річних; 14 912 (чотирнадцять тисяч дев'ятсот дванадцять) грн. 29 коп. втрат від інфляції і 24 080 (двадцять чотири тисячі вісімдесят) грн. 41 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 27.03.2017.

Суддя О. Марченко