ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2017 р.Справа № 922/435/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання Цвірі Д.М.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Харків 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Харків
про витребування майна
за участю представників:

позивача: ОСОБА_1(особисто);

відповідач: ОСОБА_3(особисто);

представник відповідача: ОСОБА_4, довіреність №б/н від 20.03.2017р.;

3-я особа:ОСОБА_2 (особисто),

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 - звернувся з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 - про витребування з незаконного володіння майна на загальну суму 99 180,00 грн. згідно наведеного в позовній заяві переліку, що знаходиться у приміщенні торговельного центру «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності позивачу.

Позовні вимоги вмотивовано протиправним утриманням у вказаному приміщенні належного позивачу майна.

В судовому засіданні 13.03.2017 р. було оголошено перерву до 21.03.2017 р. у зв'язку з відрядженням судді Суярко Т.Д.

В судовому засіданні 21.03.2017 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив Суд їх задовольнити, а також на підтвердження факту блокування приміщення відповідачем надав фотографії згідно супровідного листа (вх.№9605 від 21.03.2017 р.).

Третя особа позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала письмові пояснення по справі (вх.№9604 від 21.03.2017 р.).

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено належними доказами права власності на визначене в позові майно, а надані ним накладні не можуть беззаперечно свідчити про відповідні обставини, оскільки розрахунковою одиницею визначають долар США, не містять серійних номерів, є доступними в роздрібному продажі, а тому, на думку відповідача, могли бути сфабриковані позивачем. Окрім того, відповідач вважає, що доказів ввезення ФО-П ОСОБА_2 спірного обладнання в орендоване приміщення позивачем не надано, між відповідачем та ФО-П ОСОБА_2 жодних документів, які б засвідчували перелік майна, яке ввозиться в орендоване приміщення - не підписувалось.

Як на підставу для відмови в задоволенні позову, відповідач також посилається на те, що, на його думку, визначене в позові майно не могло бути розташовано на орендованій ФО-П ОСОБА_2 площі приміщення.

Відповідач стверджує, що обумовлене в позові обладнання в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 ним не зберігається та взагалі ФО-П ОСОБА_2 не ввозилось, а відповідні вимоги виникли через їх неприязні особисті стосунки.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Суд встановив наступне.

Як свідчить наявний в матеріалах справи договір оренди №ГА-6-10-5 від 06.10.2005 р. та Акт приймання-передачі (арк.с. 80-82), відповідач (як орендодавець) передав ФО-П ОСОБА_2 (як орендарю) в строкове платне користування без права викупу частину нежитлових приміщень загальною площею 18 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, приміщення №№12-24 в літ. «А-5». Мета оренди - розташування відділу по ремонту та переробці одягу.

ФО-П ОСОБА_2 стверджує, що у вказаному орендованому приміщенні нею було розташовано наступне майно: Розпошивальна машина ТУРІСАL GК 3103 (250870411) разом зі станиною 1200x550x740 у кількості 1 штука; Електродвигун до машинки FDM model DOL 12Н (Sегіаl № 05 08 11 539) у кількості 1 штука; Розпошивальна машина ТУРІСАL GL 13101-8 (D1-1037694) у кількості 1 штука; оверлок 4-х нитковий SIRUBA 747F-514М7-24 разом зі станиною 1050x540x755 у кількості 1 штука; Електродвигун до машинки АSМ CLUTCH МОТОR Моdеl YDL 33-2 у кількості 2 штуки; Швейна машина SIRUBA L818F-H1 (L17326671) разом зі станиною 1050x540x755 у кількості 1 штука; Швейна машина SIRUBA L1818F-Н1 (МFG №11044317) разом зі станиною 1050x540x755 у кількості 1 штука; Електродвигун до машинки НМС CLUTCH МОТОR Моdеl DOL 12H у кількості 1 штука; Швейна машина Brother SL 7340-5 (L5V2 4423) у кількості 1 штука; Електродвигун до машинки FDM Model DOL 12H у кількості 2 штуки; Швейна машина Brother SL 7340-5 (М5V2 6061) разом зі станиною 1190x520x740 у кількості 1 штука; Праска парова із паровою установкою SILТЕR у кількості 1 штука; Праска парова Із прасувальною дошкою SILТЕR МоdеІ SТ/В 200 у кількості 1 штука; Манекен швейний у кількості 2 штуки; Стільці офісні ISO e кількості 5 штук.

Вказане майно було отримано ФО-П ОСОБА_2 від позивача на підставі укладеного між ними 04.08.2014 р. договору позички (арк.с. 14-16).

Відповідно до п. 1.1. договору позички, позичкодавець (позивач) передає, а користувач (ФО-П ОСОБА_2) приймає у строкове безоплатне користування рухоме майно - професійне швейне обладнання та офісну техніку, згідно з Актом приймання-передачі, який є невід'ємною частиною цього договору. Договір укладено на період з 04.08.2014 р. по 04.08.2016 р. (п. 9.1 договору).

Згідно з п. 1.2 договору позички, майно передається в користування з метою здійснення користувачем господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_1.

05.08.2014 р., на виконання умов договору позички, позивач передав, а ФО-П ОСОБА_2 прийняла наступне обладнання: Розпошивальна машина ТУРІСАL GК 3103 (250870411) разом зі станиною 1200x550x740 у кількості 1 штука; Електродвигун до машинки FDM model DOL 12Н (Sегіаl № 05 08 11 539) у кількості 1 штука; Розпошивальна машина ТУРІСАL GL 13101-8 (D1-1037694) у кількості 1 штука; оверлок 4-х нитковий SIRUBA 747F-514М7-24 разом зі станиною 1050x540x755 у кількості 1 штука; Електродвигун до машинки АSМ CLUTCH МОТОR Моdеl YDL 33-2 у кількості 2 штуки; Швейна машина SIRUBA L818F-H1 (L17326671) разом зі станиною 1050x540x755 у кількості 1 штука; Швейна машина SIRUBA L1818F-Н1 (МFG №11044317) разом зі станиною 1050x540x755 у кількості 1 штука; Електродвигун до машинки НМС CLUTCH МОТОR Моdеl DOL 12H у кількості 1 штука; Швейна машина Brother SL 7340-5 (L5V2 4423) у кількості 1 штука; Електродвигун до машинки FDM Model DOL 12H у кількості 2 штуки; Швейна машина Brother SL 7340-5 (М5V2 6061) разом зі станиною 1190x520x740 у кількості 1 штука; Праска парова із паровою установкою SILТЕR у кількості 1 штука; Праска парова Із прасувальною дошкою SILТЕR МоdеІ SТ/В 200 у кількості 1 штука; Манекен швейний у кількості 2 штуки; Стільці офісні ISO e кількості 5 штук (Акт приймання-передачі від 05.08.2014 р., арк.с. 17-18).

Вказане майно належить позивачу на підставі накладних №№117-123 від 15.05.2013 р., №47 від 21.05.2013 р.; №б/н від 06.06.2013 р. (арк.с. 19-27).

В п. 2.4 договору позички сторони договору домовились, що у разі припинення дії цього договору майно повертається користувачем позичкодавцю або іншій особі, яку визначить позичкодавець. Майно вважається поверненим користувачем з моменту підписання сторонами Акту приймання-передачі.

04.01.2017 р. позивач звернувся до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача із вимогою про повернення обумовленого договором позички майна (Вимога від 04.01.2017 р., арк.с. 18).

ФО-П ОСОБА_2, у відповідь на вимогу позивача, повідомила останнього про неможливість повернення отриманого на підставі договору позички майна посилаючись на те, що доступ до орендованого на підставі договору оренди приміщення заблоковано відповідачем, що унеможливлює вилучення та повернення позивачу обумовленого договором позички майна.

24.01.2017 р. позивач звернувся до відповідача із вимогою по повернення обумовленого договором позички майна (арк.с. 30-31).

Позивач стверджує, що відповідач обумовлене договором позички майно не повернув, що й зумовило звернення до Суду з віндикаційним позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, Суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикаційний позов подається за дотримання декількох умов:

1)якщо відсутні договірні відносини між сторонами, оскільки за наявності договору слід вести мову про порушення його умов;

2)має бути наявною річ;

3)це має бути індивідуально визначена річ;

4) річ має знаходитися у відповідача.

Із сутності віндикаційного позову випливає, що він заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника фізично незаконно, без відповідної правової підстави.

В ході судового розгляду встановлено, що між позивачем та третьою особою було укладено договір договору позички (арк.с. 14-16), відповідно до якого позивач передав ФО-П ОСОБА_2 у строкове безоплатне користування спірне майно.

Між третьою особою та відповідачем було укладено договір договір оренди №ГА-6-10-5 від 06.10.2005 р., відповідно до якого відповідач передав ФО-П ОСОБА_2 в строкове платне користування частину нежитлових приміщень.

Предмет позову становить вимога про витребування майна, яке було передане позивачем у користування третьої особи за договором .

Таким чином, майно, про витребування якого заявлено вимогу позивачем у даній справі, вибуло з володіння позивача як власника на договірних підставах. Тому порушене право власника підлягає захисту зобов'язально-правовими засобами захисту права власності, що унеможливлює його захист шляхом подачі віндикаційного позову.

Відсутність договірних правовідносин між позивачем та відповідачем як необхідна умова для застосування віндикації сама по собі не може бути підставою для застосування такого способу захисту, оскільки первісно майно вибуло з володіння позивача за його згодою.

Обраний позивачем спосіб захисту повинен бути ефективним, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. (Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України Верховного Суду України).

У даному спорі обраний позивачем спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, що унеможливлює здійснення захисту права позивача у такий спосіб.

Враховуючи, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, що зумовило відмову у їх захисті, Суд вважає заперечення відповідача такими , що не несуть юридичного навантаження в контексті даного спору та конкретного способу захисту.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, Суд керується положеннями ст.49 ГПК України. Відповідно до даної норми при відмові в задоволенні позовних вимог судові витрати покладаються на позивача. Таким чином, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст.13, 16, 387 ЦК України та керуючись ст.ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 43, 44, 48, 49, 75, 82-85 ГПК України, Суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 27.03.2017 р.

Суддя Т.Д. Суярко