ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" березня 2017 р. Справа № 916/2600/16

За заявою: Райффайзен проперті менеджмент ГМБХ, Австрія, м. Відень;

до боржника: фірми Дубль W у формі товариства з обмеженою відповідальністю;

про визнання банкрутом.

Суддя Найфлейш В.Д.

Представники сторін:

від Кредитора: ОСОБА_1 довіреність від 24.08.2016 № 4253/2016;

від боржника: ОСОБА_2 довіреність від 12.01.2017;

Розпорядник майна: арбітражний керуючий ОСОБА_3- посвідчення.

СУТЬ СПОРУ: Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.10.2016 порушено провадження у справі про банкрутство фірми Дубль W у формі ТОВ; визнано грошові вимоги Райффайзен проперті менеджмент ГМБХ до фірми Дубль W у формі ТОВ; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядником майна фірми Дубль W у формі ТОВ арбітражного керуючого ОСОБА_4 (свідоцтво № 284 від 31.05.2013).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.01.2017р. припинено повноваження розпорядника майна фірми Дубль W у формі товариства з обмеженою відповідальністю арбітражного керуючого ОСОБА_4, призначено розпорядником майна фірми Дубль W у формі товариства з обмеженою відповідальністю (65005, м. Одеса, вул. Балківська,120/2, поверх 5, офіс Е-6/1. Код ) - арбітражного керуючого ОСОБА_3, діючого на підставі свідоцтва № 258 від 18.07.2013р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.02.2017р. справу прийнято до провадження суддею Найфлейш В.Д. та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи міститься заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУБЛЬ В ДЕВЕЛОПМЕНТ» про визнання кредиторських вимог до боржника на суму 1 257 889, 34 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.11.2016р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДУБЛЬ В ДЕВЕЛОПМЕНТ» про визнання кредиторських вимог до боржника на суму 1 257 889, 34 грн. прийнято до розгляду.

14.02.2017р. до господарського суду від розпорядника майна арбітражного керуючого ОСОБА_3 надійшло повідомлення про розгляд заяви про визнання кредиторських вимог, відповідно до якого, розпорядника майна визнає грошові вимоги ТОВ „ДУБЛЬ В ДЕВЕЛОПМЕНТ у сумі 1 257 889, 34 грн.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

09.11.2012р. між ОСОБА_5 та фірмою «Дубль W» у вигляді ТОВ укладено договір №09-11/12 про надання безвідсоткової фінансової допомоги, відповідно до п. 2.1. якого, сторона-1 зобовязується передати стороні-2 безвідсоткову фінансову допомогу у розмірі 5 600 000 грн з моменту підписання договору.

Відповідно до п.п. 3.1. та 3.2. договору, сторона-1 передає стороні-2 суму у повному обсязі готівкою або на розрахунковий рахунок, а сторона-2 зобовязується повернути стороні-1 отриману суму без відсотків не пізніше 31.12.2013р.

Згідно умов п. 4.2. договору, в разі прострочення стороною-2 терміну повернення грошей, передбаченого п.3.2. договору, сторона-1 застосовує до сторони-2 пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Договір вступає в дію з дати підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань(п. 5.1. договору).

Відповідно до п. 8.1. договору, зміни та доповнення умов цього договору здійснюється шляхом підписання сторонами додаткових угод до договору, після чого вони стають невідємною частиною цього договору.

31.12.2013р. сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору №09-11/12, якою змінено п. 3.2. договору та викладено в наступній редакції: «сторона-2 зобовязується повернути стороні-1 отриману суму без відсотків не пізніше 31.12.2014р.»

31.12.2014р. сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору №09-11/12, якою змінено п. 3.2. договору та викладено в наступній редакції: «сторона-2 зобовязується повернути стороні-1 отриману суму без відсотків не пізніше 31.12.2015р.»

31.12.2015р. сторонами укладено додаткову угоду № 3 до договору №09-11/12, якою змінено п. 3.2. договору та викладено в наступній редакції: «сторона-2 зобовязується повернути стороні-1 отриману суму без відсотків не пізніше 30.09.2016р.»

01.07.2016р. між ОСОБА_5 та ТОВ «ДУБЛЬ В ДЕВЕЛОПМЕНТ» за участю фірми «Дубль W» у вигляді ТОВ укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого, первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з договором №09-11/12 від 09.11.2012р., а новий кредитор приймає право вимоги що належне первісному кредитору за основним договором.

Відповідно до п. 1.3. договору, на час укладання договору сума основного зобовязання за основним договором становить 1 250 000, 00 грн.

Згідно п. 3.1.2. договору, первісний кредитор зобовязується передати новому кредитору усі необхідні документи, які засвідчують права що передаються в термін до 09.07.2016р. та інформацію яка важлива для їх здійснення.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором (п. 5.1. договору).

У звязку з наявною заборгованістю за договором про надання №09-11/12 про надання безвідсоткової фінансової допомоги від 09.11.2012р., заявник звернувся до суду із вказаною заявою про визнання кредиторських вимог до боржника.

Дослідивши матеріали справи, на підставі норм чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків:

Згідно ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ця ж норма міститься у ст.20 Господарського кодексу України.

Отже, підставою для звернення до суду є саме порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів юридичної особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України від 16.01.2003р. № 435-1У (зі змінами та доповненнями) кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

Згідно зі ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що зобовязання щодо сплати основного боргу за договором безвідсоткової фінансової допомоги з урахуванням додаткової угоди №3 від 31.12.2015р. виникло 01.10.2016р. Таким чином, на момент укладення між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю „ДУБЛЬ В ДЕВЕЛОПМЕНТ договору №01/07-16 від 01.07.2016р. про відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512 - 519 ЦК України, зобов'язань щодо основного боргу за умовами договору №09-11/12 від 09.11.2012р. у Фірми „Дубль W у вигляді ТОВ перед ОСОБА_5 не існувало. Тому у ОСОБА_5 були відсутні підстави для уступки іншій особі вимог за договором безвідсоткової фінансової допомоги №09-11/12 від 09.11.2012р. у сумі 1 250 000,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвочасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Стеттею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлення судом відсутності фактів порушення боржником грошових зобов'язань в спірний період за договором №09-11/12 від 09.11.2012р., підстави нарахування пені в сумі 7172,13 грн. і суми трьох відсотків річних в розмірі 717,21 грн. відсутні, у зв'язку з чим грошові вимоги в цій частині відхиляються.

Згідно із п. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині повязаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи відсутність заборгованості за договором №09-11/12 від 09.11.2012р. станом на 01.07.2016р. (дату укладення договору №01/07-16), суд дійшов висновку, що оскільки договір про відступлення права вимоги укладено з порушенням приписів ст.ст. 203, 215 ЦК України, такий договір підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Крім того, в підтвердження перерахування грошових коштів за договором №09-11/12 від 09.11.2012р. до матеріалів справи надано копії платіжних доручень, однак з наданих платіжних доручень вбачається, що лише в одному платіжному документі (квитанція №33026 від 19.11.2015р. на суму 2350,00 грн.) платником є ОСОБА_5, в останніх документах є інші особи, що не може бути доказом в підтвердження надання фінансової допомоги фірмі „Дубль W у формі ТОВ з боку ОСОБА_5

Враховуючи відсутність заборгованості перед заявником, у суду відсутні підстави для задоволення кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „ДУБЛЬ В ДЕВЕЛОПМЕНТ до Фірми „Дубль W у вигляді ТОВ на загальну суму 1 257 889, 34 грн., у звязку з чим господарський суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю „ДУБЛЬ В ДЕВЕЛОПМЕНТ в задоволенні кредиторських вимог до Фірми „Дубль W у вигляді ТОВ на загальну суму 1 257 889, 34 грн. та одночасно визнає недійсним договір №01/07-16 від 01.07.2016р. про відступлення права вимоги, укладений між ОСОБА_5 та ТОВ «ДУБЛЬ В ДЕВЕЛОПМЕНТ» .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1, 2, 4, ст.23 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, ст.ст.. 83, 86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „ДУБЛЬ В ДЕВЕЛОПМЕНТ про визнання кредиторських вимог до Фірми „Дубль W у вигляді ТОВ на загальну суму 1 257 889, 34 грн. відмовити.

2. Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги №01/07-16 від 01.07.2016р., укладений між ОСОБА_5 та ТОВ «ДУБЛЬ В ДЕВЕЛОПМЕНТ».

Повний текст рішення складено та підписано 03.04.2017р. згідно ст. 85 ГПК України.

Копію ухвали направити: розпоряднику майна арбітражному керуючому ОСОБА_3, боржнику, ТОВ „ДУБЛЬ В ДЕВЕЛОПМЕНТ.

Суддя В.Д. Найфлейш