Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" березня 2017 р. Справа № 906/1217/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Грицик А.В., - договір про надання правової допомоги №6 від 27.12.2016

від відповідача: не з'явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Молочківської сільської ради (с. Молочки, Чуднівський район, Житомирська область)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м. Житомир)

про стягнення 316979,96 грн.

Строк розгляду спору продовжено на підставі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача збитків у сумі 316979,96 грн., які виникли у зв'язку з тим, що ФОП ОСОБА_2 використовує земельну ділянку водного фонду, не сплачуючи кошти до місцевого бюджету.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Вказав, що відповідач безпідставно користується земельною ділянкою водного фонду спільно з водним об'єктом, не сплачуючи орендної плати за її використання, у зв'язку з чим сільській раді завдано збитків. Розмір збитків розрахований за період з 01.01.2016 по 01.12.2016 з урахуванням 3% від нормативно-грошової оцінки землі, яка затверджена рішенням Молочківської сільської ради №193 від 03.06.2014. Крім того, послався на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 26.01.2017, яким розірвано договір оренди водного об'єкта - ставка, який розташований на території Молочківської сільської ради, укладеного між Чуднівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 від 07.05.2012.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до інформації з офіційного сайту "Укрпошта" - http:// services. ukrposhta. com/ barcodesiaglе/ - щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відправлення за номером 975 (штрихкодовий ідентифікатор), адресовані судом рекомендованим листом з повідомленням та ухвалою від 06.03.2017, не вручене під час доставки - повернення за зворотною адресою "за закінченням терміну зберігання".

Суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням восьмої сесії шостого скликання Молочківської сільської ради № 68 від 16.11.2011 року був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду ОСОБА_2 із передачею земельної ділянки в оренду, внаслідок чого 01.02.2012 року між Молочківською сільською радою та громадянином ОСОБА_2 був укладений договір оренди земельної ділянки водного фонду, який був зареєстрований у Відділі Держкомзему в Чуднівському районі 05.06.2012 року за реєстраційним номером 03911, згідно умов якого надано в оренду строком на 10 років земельну ділянку водного фонду на території вказаної сільської ради загальною площею 29,7446 га із встановленням орендної плати в розмірі 10608,59 грн. за рік (а.с.100-103).

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №56909796 від 07.04.2016 року, власником земельної ділянки водного фонду площею 29,7446 га., кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, значиться територіальна громада в особі Молочківської сільської ради (а.с.9-10).

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 30.03.2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 03.06.2015, (справа №294/1930/14-ц) визнано протиправним та скасовано рішення восьмої сесії шостого скликання Молочківської сільської ради № 68 від 16.11.2011 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду ОСОБА_2 та передачу земельної ділянки в оренду", визнано недійсним договір оренди земельної ділянки водного фонду, укладеного 01.02.2012 року між Молочківською сільською радою та громадянином ОСОБА_2 за умовами якого, ОСОБА_2 надано в оренду строком на 10 років земельну ділянку водного фонду на території Молочківської сільської ради загальною площею 29,7446 га, скасовано його реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, проведену 05.06.2012 року за № 03911 (а.с.105-109).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.02.2016 року у цивільній справі №294/1930/14-ц, рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 30.03.2015 року та ухвала апеляційного суду Житомирської області від 03.06.2015 року залишено без змін (а.с.110-111).

Отже, рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 30.03.2015 року набрало законної сили 03.06.2015.

07.05.2012 року між Чуднівською районною державною адміністрацією та громадянином ОСОБА_2 був укладений договір оренди водного об'єкту ставка, розташованого на території Молочківської сільської ради в межах населеного пункту с.Молочки, загальною площею 24,4378 га, у тому числі під водою 24,4378 га, строком на 10 років (а.с.11-14).

У вересні 2015 року Чуднівська районна державна адміністрація звернулась до суду з позовом про розірвання договору оренди водного об'єкту загальнодержавного значення площею 24,4378 гектари, укладеного на 10 років між Чуднівською районною державною адміністрацією Житомирської області та громадянином ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої вимоги тим, ОСОБА_2 користується водним об'єктом без договору оренди земельної ділянки, на якій знаходиться водний об'єкт, оскільки рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 30.03.2015 року, яке набрало законної сили, договір оренди земельної ділянки водного фонду від 01.02.2012 року, укладений між Молочківською сільською радою Чуднівського району Житомирської області та ОСОБА_2 визнано недійсним, орендна плата сплачується невчасно, в не в повному обсязі без проведення індексації, чим порушуються умови договору .

Рішенням Чуднівського районного суду від 21.12.2016 у справі №294/1384/15-ц відмовлено у задоволенні позовних вимог Чуднівської районної державної адміністрації Житомирської області та Молочківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди водного обєкту загальнодержавного значення.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 26.01.2017 апеляційну скаргу Молочківської сільської ради Чуднівського району Житомирської області задоволено, рішення Чуднівського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову. Розірвано договір оренди водного об'єкту загальнодержавного значення ставка, розташованого на території Молочківської сільської ради в межах населеного пункту с.Молочки, загальною площею 24,4378 га, у тому числі під водою 24,4378 га, який укладений 07.05.2012 року між Чуднівською районною державною адміністрацією Житомирської області, як орендодавцем, з однієї сторони, та громадянином ОСОБА_2, як орендарем, з другої сторони (а.с.86-89).

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач вказує, що відповідач ФОП ОСОБА_2 безпідставно користується земельною ділянкою водного фонду спільно з водним об'єктом, не сплачуючи орендної плати за її використання, у зв'язку з чим сільській раді завдано збитків (упущена вигода) за час неправомірного користування земельною ділянкою з 01.01.2015 по 01.12.2016 на загальну суму 662776,28грн.

Сума збитків розрахована позивачем на підставі п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України, якою визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки. При цьому, взято до уваги нормативну грошову оцінку незаконно використовуваної відповідачем земельної ділянки кадастровий НОМЕР_1, яка з 01.01.2015 становить 11526547,17грн.

Обґрунтовуючи наявність правових підстав для стягнення з відповідача збитків, позивач посилається на ст.ст. 16, 22, 1166 Цивільного кодексу України.

Позивач звертався до відповідача з письмовою вимогою №101 від 26.09.2016, в якій просив звільнити земельну ділянку комунальної власності та відшкодувати завдані збитки, однак відповідач залишив її без відповіді та задоволення (а.с.67).

За вказаних обставин, позивач звернувся із позовом до суду про стягнення збитків за період з 01.01.2016 по 01.12.2016 року в сумі 316979,96грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані учасниками судового процесу докази на підтвердження своїх вимог та заперечень за правилами ст.ст.4-7, 33 та 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд дійшов висновку про відмову в позові в частині стягнення з відповідача збитків у сумі 316979,96грн, враховуючи наступне.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з приписами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

У відповідності до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Так, підставою для стягнення збитків (упущена вигода) позивач визначив факт незаконного користування земельною ділянкою водного фонду Молочківської сільської ради ОСОБА_2 як фізичною особою - підприємцем в ході здійснення ним підприємницької діяльності.

Правом на звернення до суду в силу приписів ст. ст. 1, 2 ГПК України наділені підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, які вважають, що їх права або охоронювані законом інтереси порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Поряд з цим, відповідачами згідно з ч. 3 ст. 21 ГПК України є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Таким чином, господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає статті 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

Зі змісту позовної заяви про стягнення збитків за неправомірне користування земельною ділянкою водного фонду спільно з водним об'єктом вбачається, що позивачем заявлено вимогу фізичній особі-підприємцю, а, отже, позивачем і відповідачем у даній справі визначено осіб, які відповідно до ст. 1 ГПК України є сторонами у господарському процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом, відповідач ОСОБА_2 з 29.06.1999 зареєстрований як фізична особа-підприємець. (а.с.60-62).

Тобто, станом на дату укладення договору оренди землі земельної ділянки водного фонду від 01.02.2012 та договору оренди водних об'єктів загальнодержавного значення від 07.05.2012, відповідач вже був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності.

При цьому, підвідомчість спору господарському суду визначається за наявності таких ознак: участь у спорі суб'єкта господарювання, наявність між сторонами спору про право, тобто правовідносин, що регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами цивільного та господарського законодавства.

Разом з тим, статус відповідача та факт вчинення ним певних дій не змінюють правову природу спірних відносин, оскільки значення має те, які правовідносини спричинили такі дії.

Пунктом 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" визначено, що спір фізичної особи, яка має статус суб'єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Наприклад, вирішуючи належність спору про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним до цивільної чи господарської юрисдикції, у разі виникнення такого спору між господарським товариством і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з урахуванням змісту договору та інших правовстановлюючих документів з'ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні такого договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа - підприємець, а також врахувати, які саме правовідносини між сторонами виникли.

Частиною 1 ст.42 Водного кодексу України визначено, що водокористувачами в Україні можуть бути підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

В якості доказів, які свідчать про використання належної Молочківській сільській раді земельної ділянки водного фонду ОСОБА_2 саме як фізичною особою-підприємцем в підприємницькій діяльності, позивачем подано: повідомлення ФОП ОСОБА_2 від 20.09.2016 року, в якому ставить до відома Молочківську сільську раду, що з 1 жовтня згідно з дозволу на спеціальне водокористування став буде працювати згідно режиму роботи на 2016 рік та дозвільних документів (а.с.63); повідомлення ФОП ОСОБА_2 від 05.10.2016 року, адресоване Чуднівській РДА, щодо графіку режиму роботи водного об'єкта та дозвільних документів (а.с.64); копія "Режиму роботи ставка на 2016 рік", завіреного печаткою ФОП ОСОБА_2 (а.с.65-66); вимога Молочківської сільської ради від 26.09.2016 №101 до ФОП ОСОБА_2 з відміткою про її отримання, засвідчено печаткою як фізичної особи-підприємця (а.с.67); лист Молочківської сільської ради №113 від 18.10.2016 до ФОП ОСОБА_2 з вимогою надати копію режиму роботи ставка (а.с.68); лист ФОП ОСОБА_2 від 18.10.2016 на ім'я Молочківської сільської ради про надання копії режиму роботи ставка, завіреного власною печаткою ФОП (а.с.69); висновком Державної інспекції сільського господарства в Житомирській області 01/947 від 23.11.2016 (а.с.70-71).

Разом з тим, як встановлено судом Апеляційним судом Житомирської області та Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ під час розгляду справи №294/1930/14-ц, при ухваленні рішення органом місцевого самоврядування від 16.11.2011 №68 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду ОСОБА_2 та передачу земельної ділянки в оренду" та укладенні договору оренди земельної ділянки водного фонду від 01.02.2012, ОСОБА_2 діяв з використанням правового статусу не фізичної особи-підприємця, а фізичної особи та правовідносини, з яких виник спір, мають цивільний характер (а.с.108-112).

Частиною 3 ст.35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зазначені обставини, а також той факт, що рішеннями судів, які набрали законної сили встановлено, що при укладенні договору оренди земельної ділянки водного фонду від 01.02.2012, ОСОБА_2 діяв з використанням правового статусу не фізичної особи-підприємця, тому правовідносини, з яких виник спір, мають цивільний характер.

З наведеного слідує, що стягнення збитків за неправомірне користування земельною ділянкою водного фонду спільно з водним об'єктом, повинно вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Отже, з огляду на встановлені обставини, позов у справі про стягнення збитків з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 33 та 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення", рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З огляду на викладене, позовні вимоги не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

Судові витрати в порядку ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 28.03.17

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1- в справу;

2- позивачу

3 - відповідачу (рек.)