РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017Справа №910/2923/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"
до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз"
Третя особа, яка не заявляє самосійних вимог на предмет спору на стороні позивача
ОСОБА_1
провідшкодування шкоди 49 000,00 грн.
Суддя Спичак О.М.

Учасники судового процесу:

від позивача: Кулик А.М. - представник за дов.;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" про відшкодування шкоди 49 000,00 грн.

Ухвалою суду від 23.02.2017 було порушено провадження по справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду на 10.03.2017.

10.03.2017 представник позивача подав до канцелярії Господарського суду м. Києва документи на виконання вимог ухвали про порушення провадження у справі.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання 10.03.2017 не з'явились, вимоги ухвали про порушення провадження у справі не виконали, про причини неявки суд не повідомили, про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У зв'язку з неявкою представника відповідача та третьої особи, а також враховуючи необхідність витребування додаткових доказів по справі, ухвалою суду від 10.03.2017 розгляд справи № 910/2923/17 було відкладено на 27.03.2017.

Представник позивача 27.03.2017 в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 27.03.2016 року не з'явились, вимоги ухвали суду не виконали, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до п.п. 3.9.1.- 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81 1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 27.03.2017 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.04.2016 в м. Києві на вул. Жилянській, 126, за участю автомобіля "Mercedes", державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3.(власник), та за участю автомобіля "Volkswagen Polo", державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_4 (власник), сталася дорожньо-транспортна пригода.

Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2016 № провадження 3/761/3221/2016 справа № 761/15378/16-п дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення водієм автомобіля "Mercedes", державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, вимог п. 13.1 ПДР України та ст. 124 Кодексу про адміністративне правопорушення України.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2016 № провадження 3/761/3221/2016 справа № 761/15378/16-п ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні правопорушення та на підставі статті 124 Кодексу про адміністративне правопорушення України притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 28-0199-13-00874 від 26.09.2013 страховиком автомобіля "Volkswagen Polo", державний номер НОМЕР_2, є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група".

Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

ДТП, яка сталася 07.04.2016 відповідно до норм чинного законодавства, було визначено страховим випадком.

Згідно з п. 1 ст. 354 Господарського кодексу України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

На підставі заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу відповідно до ремонтної калькуляції № СТОКА-2913 від 08.04.2016, Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" було здійснено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт № СТОКА-2913 від 18.04.2016 транспортного засобу "Volkswagen Polo", державний номер НОМЕР_2, та встановлена сума страхового відшкодування у загальному розмірі 66 429,93 грн.

Позивач повідомив суду, що він свої зобов'язання перед страхувальником за договором страхування наземного транспорту виконав належним чином, перерахувавши на розрахунковий рахунок авторизованого сервісного центру ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» (призначення платежу "страхове відшк. 28-0199-13-00874 в 01.09.15 стр. акт СТОКА-2913 в 18.04.16 ОСОБА_4 ІПН НОМЕР_3 Volkswagen Polo Sedan - НОМЕР_4. Без ПДВ) 66 429,93 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 6984 від 19.04.2016.

Зважаючи на те, що з вини ОСОБА_1, яка керувала автомобілем "Mercedes", державний номер НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося зіткнення з автомобілем "Volkswagen Polo", державний номер НОМЕР_2, вона є особою, відповідальною за збиток, заподіяний зазначеному автомобілю.

Між Приватним акціонерним товариством "Європейський страховий союз" та ОСОБА_1 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс АЕ 6847241, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль "Mercedes-Benz ML 350", державний номер НОМЕР_1.

Таким чином, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" відповідно до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту та статей 993 і 1191 Цивільного кодексу України, отримало право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, а саме - до страхової організації, якою здійснено обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу "Mercedes", державний номер НОМЕР_1, тобто до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз".

У зв'язку з вищенаведеним, позивач звернувся до відповідача з вимогою про відшкодування шкоди з пакетом доданих документів, проте відповідачем не були виконані вимоги щодо виплати суми страхового відшкодування.

Враховуючи зазначене на розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 49 000,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003р., відновлювальний ремонт - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до п. 2.3 Методики - це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Згідно акту виконаних робіт від 25.04.2016 вартість ремонту автомобіля "Volkswagen Polo", державний номер НОМЕР_2 становить 66 429,94 грн.

Згідно правової позиції, викладеній в постанові Вищого господарський суду України від 11.10.2016 № 910/5108/16, при розгляді справ даної категорії, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Як зазначалось вище, відповідно до складеного позивачем Страхового акту № СТОКА-2913 від 18.04.2016 і розрахунку до нього, розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику, становить 66 429,93 грн.

Враховуючи зазначене, позивач на виконання умов договору страхування виплатив страхове відшкодування в сумі 66 429,93 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 6984 від 19.04.2016.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З огляду на зазначені норми права, до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до винної особи в межах виплаченого ним страхового відшкодування (зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 910/7163/14).

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, до позивача перейшло право вимоги до відповідача, згідно зі ст. ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. п. 22.1. ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", в межах суми 66 429,93 грн. (сума виплаченого страхового відшкодування).

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина фізичної особи ОСОБА_7 встановлена у судовому порядку, а відповідальність особи, яка керує транспортним засобом "Mercedes", державний номер НОМЕР_1, застрахована відповідачем на підставі Полісу № АЕ 6847241.

Відповідно до ст. 12.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до Полісу № АЕ 6847241 розмір франшизи становить 1 000,00 грн., а ліміт відповідальності по майну становить 50 000,00 грн.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також з урахуванням ліміту відповідальності визначеного чинним законодавством, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу підлягають задоволенню повністю в сумі 49 000,00 грн.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз" (місцезнаходження: 01030, м. Київ, вул. М. Коцюбинського, б. 6, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (місцезнаходження: 03038, м. Київ, вул. І.Федорова, 32-А, ) 49 000 (сорок дев'ять тисяч) грн. 00 коп. страхового відшкодування та 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.03.2017

Суддя Спичак О.М.