ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2017 р.Справа № 923/1536/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Богатиря К.В., Мишкіної М.А.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю представників учасників провадження у справі про банкрутсво:

від апелянта - ОСОБА_1 за довіреністю.

арбітражний керуючий Ракіна А.А. особисто.

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство в судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засновника товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Херсонець" ОСОБА_3

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 30.08.2016 р.

у справі №923/1536/15

за заявою боржника товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Херсонець"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

Постановою господарського суду Херсонської області від 06.10.2015 р. визнано товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Херсонець" (далі - ТОВ "ВП "Херсонець") банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців і призначено ліквідатором банкрута ТОВ "ВП "Херсонець" арбітражного керуючого Ракіну Аллу Анатоліївну, тощо.

У липні 2016 р. засновник ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3 звернувся до господарського суду Херсонської області із скаргою на бездіяльність у якій просив припинити повноваження ліквідатора Ракіної А.А. в зв'язку з невиконанням останньої власних повноважень та вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та призначити у справі іншого ліквідатора.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 30.08.2016 р. (суддя Ситюк В.Г.) у задоволенні скарги засновника на дії (бездіяльність) ліквідатора арбітражного керуючого Ракіної А.А. відмовлено.

В мотивах оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції посилаючись на приписи ч. 4 ст. 40, ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зазначив, що зі звіту ліквідатора вбачається, що останнім на виконання вимог закону та постанови господарського суду приймаються заходи з ліквідації банкрута, а саме, здійснено виявлення кредиторів та складено реєстр вимог кредиторів, проведено інвентаризацію майна, проводиться робота по виявленню та пошуку майна банкрута, вжито заходів щодо зняття арешту з майна банкрута та інших заборон і обтяжень у розпорядженні майном банкрута, проведено конкурс по визначенню суб'єкта оціночної діяльності, вживаються заходи по стягненню дебіторської заборгованості, надається інформація про хід ліквідаційної процедури комітету кредиторів та до суду.

Місцевим господарським судом відзначено, що посилання скаржника на порушення ліквідатором вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо неприйняття майна банкрута до свого відання безпідставне і не приймається судом до уваги, оскільки спростовується звітом ліквідатора та поданими матеріалами, наказом на проведення інвентаризації майна, актами інвентаризації, актом приймання-передачі, повідомленням ліквідатора щодо майна та його охорони.

До того ж, пославшись на приписи ст. ст. 38, 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" господарський суд Херсонської області відзначив, що ліквідатором будь-які повідомлення чи зауваження щодо непередачі документації та майна посадовими особами боржника чи ухилення їх від такої передачі не надавалися, що на думку суду, свідчить про не вчинення перешкод посадовими особами боржника діям ліквідатора та відповідно прийняття ліквідатором майна до свого відання. Питання ж підписання акту приймання-передачі, як посадовими особами боржника, так і ліквідатором, на думку суду першої інстанції, не свідчить про ухилення від приймання-передачі майна, а свідчить лише про наявність розбіжностей у сприйнятті особами найменування об'єктів та їх номерів.

Також, місцевим господарським судом відзначено, що не можуть бути прийняті до уваги і посилання засновника на незапрошення його ліквідатором на засідання комітету кредиторів, оскільки за повідомленням ліквідатора засідання комітету кредиторів на протязі останнього часу не проводилися, а участь засновника у роботі комітету кредиторів не є обов'язковою. Окрім того, питання участі в роботі комітету кредиторів осіб, які мають таке право участі, віднесено до самого комітету кредиторів та його голови, а не ліквідатора.

З урахуванням наведеного, судом першої інстанції визнано, що дії ліквідатора по проведенню ліквідації банкрута є цілком правомірними та такими, що відповідають вимогам ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у зв'язку з чим відмовлено у задоволенні скарги засновника на дії (бездіяльність) ліквідатора арбітражного керуючого Ракіної А.А.

Не погодившись із даною ухвалою до Одеського апеляційного господарського суду звернувся засновник ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3 з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Херсонської області від 30.08.2016 р. по справі №923/1536/15 та постановити нове рішення, яким задовольнити скаргу у повному обсязі, а саме припинити повноваження ліквідатора Ракіної А.А. в зв'язку з невиконанням останньою власних повноважень та вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та призначити у справі іншого ліквідатора.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у зв'язку з наступним.

Як стверджує апелянт, 21 жовтня 2015 року відповідно до акту приймання-передачі ліквідатору головою ліквідаційної комісії було передано наявні на підприємстві документи та печатку підприємства. 21 жовтня 2015 року ліквідатором в присутності її помічника та апелянта в присутності представника товариства Димченко О.П. було проведено інвентаризацію виявлених ліквідаційною комісією майнових активів підприємства-банкрута, які знаходились за його юридичною адресою в м. Херсон по вул. М.Фортус, 36. В процесі проведення інвентаризації було виявлене все майно, наявність якого встановила ліквідаційна комісія підприємства до початку порушення справи про банкрутство. За твердженням апелянта, ніяких усних чи письмових зауважень та нарікань на момент проведення інвентаризації майна підприємства від ліквідатора не було.

Того ж дня, за твердження скаржника, його представником було підготовлено акт інвентаризації майна банкрута та акт приймання-передачі виявленого майна, які в чистовому варіанті було надано ліквідатору особисто апелянтом за адресою офісу ліквідатора Ракіної A.A. в м. Кривий Ріг для підписання в листопаді 2015 р.. Вказані акти, як стверджує апелянт, Ракіна A.A. обіцяла підписати після ознайомлення та направити на адресу засновника ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3 поштою.

Апелянт відзначає, що не отримавши підписаних з боку ліквідатора актів інвентаризації майна банкрута та приймання-передачі виявленого майна, листом від 22.03.2016 р. він повторно направив на адресу ліквідатора примірник акту інвентаризації та Акту приймання передачі, які після підписання просив терміново повернути за вказаною адресою. Вказаний лист та акти, за твердженням скаржника, було отримано ліквідатором Ракіною A.A. 29.03.2016 р., що підтверджується поштовим повідомленням.

Оскільки, за твердженням апелянта, жоден примірник акту інвентаризації та Акту приймання-передачі майна підписано та передано його не було, ніяких пояснень від ліквідатора щодо охорони майна він отримати не зміг, 07.07.2016 року останній звернувся з відповідною скаргою до суду та до Міністерства юстиції України, предметом якої був факт не оформлення відповідних актів інвентаризації та приймання-передачі майна з 21.10.2015 року.

Скаржник стверджує, що в судовому засіданні від 09.08.2016 р. було встановлено факт не підписання ліквідатором актів приймання - передачі майна від керівника боржника та акту інвентаризації майна, яка була проведена саме 21.10.2015 р. та зобов'язано судом ліквідатора підписати зазначені документи з врахуванням своїх зауважень та надати до суду, що є, на думку апелянта, фактично встановлення факту порушень з боку ліквідатора вимог ч.2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо обов'язку ліквідатора після визнання підприємства банкрутом прийняти до свого відання майно боржника. Факт не підписання зазначених актів над момент розгляду скарги, як стверджує апелянта, підтвердила сама ліквідатор в запереченнях на скаргу, які містяться в матеріалах справи.

Як відзначає апелянт, 18.08.2016 р. ним було отримано два листи від ліквідатора Ракіної A.A. в одному з яких вона підтверджує факт проведення інвентаризації майна 21.10.2015 р. та просить забезпечити зустріч з нею до судового засідання та проведення інвентаризації. Апелянт відзначає, оскільки інвентаризація майна фактично було проведена ще 21 жовтня 2015 р., листом від 23.08.2016 р. він повторно надав Ракіній A.A. обґрунтовану відповідь та повторно запропонував підписати надані раніше акти інвентаризації та приймання-передачі майна. Також, за твердженням апелянта, він забезпечив зустріч свого представника з ліквідатором, яка відбулася 26.08.2016 р., під час якої ліквідатором було вручено представнику акти інвентаризації, датовані 21.10.2015 р., які містять недостовірні відомості щодо наявного майна банкрута, що було виявлено під час передачі його 21.10.2015 р. Тому, як стверджує апелянт, ані його представник, ані він підписати надані Ракіною А.А. акти не могли із зазначених вище причин.

На думку скаржника, той факт, що ліквідатор Ракіна A.A. внесла недостовірні відомості до складених нею в серпні 2016 р. актів, які вона датувала 21.10.2015 р. вона сама ж підтверджує в своїх запереченнях на скаргу від 09.08.2016 р., де зазначає, що нею під час інвентаризації таки було виявлено майно, яке, включено ліквідаційною комісією боржника, а саме столи, стільці, шафи, автобусне скло та інше, яке ліквідатор в своєму запереченні на скаргу називає купою мотлоху, хоча забуває зазначити, що в такий стан воно прийшло за період з жовтня 2015 р. по серпень 2016 р., оскільки було залишено ліквідатором в не охоронюваному приміщенні і при цьому, зазначаючи, що майно таки є в наявності, в наданих до суду актах інвентаризації зазначає, що його немає.

При цьому, за твердженням скаржника, в акті інвентаризації міститься підпис особи ОСОБА_8 без зазначення посади та статусу по справі про банкрутство, яка при інвентаризації майна присутня не була і фактично підтвердила недостовірні відомості, зазначені в акті інвентаризації. Як вказує апелянт, акти приймання-передачі майна від скаржника до ліквідатора так і не було ліквідатором ні надано, ні підписано і на даний момент їх не існує.

Про те, що зазначені акти, складені ліквідатором містять недостовірні відомості, на думку апелянта, свідчить і той факт, що в листопаді 2016 р. після його численних скарг як до Міністерства юстиції України так й до кредиторів підприємства на дії Ракіної A.A. остання провела додаткову інвентаризацію і таки включила до ліквідаційної маси банкрута майно, яке раніше в її актах було зазначено як відсутнє.

Посилаючись на приписи ч.2 ст.38, ч.2,3,6 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" апелянт зазначає, що постанова про визнання ТОВ "ВП "Херсонець" банкрутом була винесена судом 06.10.2015 р., тому за нормами вищезазначених статей закону повноваження ОСОБА_3, як керівника та власника майна банкрута припинилися, та з моменту визнання боржника банкрутом тобто з 06.10.2015 р. і з цієї дати він за законом не має прав вчиняти будь-яких дій щодо розпорядження та збереження майна банкрута. Свій обов'язок, як стверджує апелянт, щодо передачі майна, наявної документації та печатки, він виконав у встановлений законом термін. Ракіна A.A. зазначених вимог закону не виконала і до сьогодні не оформила жодним встановленим законом документом факт прийняття майна від посадових осіб підприємства-банкрута та не забезпечувала його зберігання до того часу, як апелянт не звернувся зі скаргою до суду, що власне сама ж і підтверджує, на думку скаржника, в запереченнях на скаргу, де зазначає, що виявлене нею майно вона нібито передала за усною домовленістю з засновником ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3 під його особисту відповідальність, хоча, як стверджує апелянт, він не міг ані фізично ані юридично давати ліквідатору таких обіцянок, оскільки його повноваження припинилися і він не мав матеріальних коштів для здійснення такої охорони.

З урахуванням наведеного, апелянт вважає, що при розгляді його скарги суд не надав належної оцінки всім цим фактам та наявним у справі доказам, постановив ухвалу з порушенням норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та вимог ст.ст.32-34,43 ГПК України, щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та безпідставно відмовив в задоволенні скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.02.2017 р. апеляційну скаргу засновника ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Жекова В.І.

23.02.2017 р. Одеським апеляційним господарським судом отримано пояснення до апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Херсонської області від 30.08.2016 р. від засновника ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3 в яких останній зазначає, що його частка в статутному капіталі банкрута, ліквідатором якого призначено Ракіну А.А., відповідно до статуту підприємства складає 100%., тому, за твердженням апелянта, він зацікавлений в якнайбільш ефективному та відповідно до закону проведенні ліквідаційної процедури, яка нинішнім ліквідатором проводиться з грубим порушенням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що сприяє, на думку скаржника, затягуванню строків ліквідаційної процедури та безпідставної виплати винагороди ліквідатору. Про це, на думку апелянта, свідчить той факт, що ліквідатор умисно не включила до своїх актів інвентаризації, датованих 21.10.2015 р. майже половину майна підприємства-банкрута. Вказаний факт, за твердженням апелянта, свідчить про грубе порушення ліквідатором вимог п.1 ст.42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", відповідно до якої усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури (а акт ліквідаційної комісії банкрута, на думку апелянта, є першочерговим доказом приналежності майна підприємству), включаються до складу ліквідаційної маси ТОВ "ВП "Херсонець" та п.п. 5, 6 Порядку проведення інвентаризації, встановленого Наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879, в частині організації проведення інвентаризації, охоплення нею всіх активів підприємства незалежно від їх місцезнаходження, якості та активів, які втратили свою первісну (балансову) вартість, строків її проведення та оформлення результатів інвентаризації.

Додатково, апелянт зазначає, що ліквідатор Ракіна A.A. в своїх запереченнях на скаргу зазначила, що виявлене нею майно вона нібито передала за усною домовленістю апелянтом під його особисту відповідальність. Разом з цим, як зазначає апелянта, ліквідатор Ракіна A.A. зазначала, що в лютому 2016 р. до неї звернувся також ПАТ "Дельта-Банк" з проханням передати майно банкрута йому під охорону, з чим ліквідатор ніби то погодилась, натомість до суду договору зберігання майна банкрута, укладеного збанком, так і не надала.

Проте, як зазначає апелянт, при перевірці діяльності Ракіної А.А. як ліквідатора ТОВ "ВП "Херсонець" відділом з питані банкрутства Дніпропетровського управління юстиції, в своїх пояснення остання пише, що нею нібито було укладено договір безвідплатного зберігання майна з ліквідатором ТОВ "Інвест Капітал" Дарієнком В.Д. від 21.10.2015 р., натомість до своїх пояснень працівникам відділу копії вказаного договору Ракіна А.А. не надала, про що, на думку апелянта, свідчить зміст довідки за результатами перевірки, в додатках до якої зазначений договір відсутній. Вказана перевірка, за твердженням апелянта, також проводилась за його скаргою до Міністерства юстиції України поданою одночасно зі скаргою до суду, але при розгляді скарги в суді довідку про результати перевірки він надати не міг, оскільки вона була виготовлена після постановленій оскаржуваного рішення. Натомість, апелянт просить залучити вказану довідку до матеріалі справи, оскільки вона, на думку скаржника, є прямим доказом подання ліквідатором до суду неправдивих відомостей щодо заходів по зберіганню майна банкрута, що відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", є підставою для усунення арбітражного керуючого (розпорядника майні керуючого санацією, ліквідатора) від виконання ним своїх обов'язків. Додатково, апелянт зазначає, що згідно повідомлення Міністерства юстиції України від 30.01.2017 р. результати вказаної перевірки скасовано та призначено додаткову позапланову перевірку ліквідатора Ракіної A.A.

Таким чином, апелянт вважає, що ліквідатором TOB "ВП "Херсонець" Ракіною A.A. було неналежно виконано повноваження щодо приймання до свого відання майна боржника, забезпеченні його збереження, проведення інвентаризації майна банкрута, допущено бездіяльність протягом тривалого (понад 9 місяців) строку, чим порушено ч.2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". В результаті допущених ліквідатором TOB "ВП "Херсонець" Ракіною А.А. порушень, кредиторам банкрута було завдано значної шкоди, яка полягала у зменшенні ліквідаційні маси банкрута через не включення до неї частини майна банкрута, у псуванні, знеціненні майна банкрута, збереження якого не було забезпечено, у затягуванні ліквідаційної процедури у зв'язку з бездіяльністю ліквідатора та безпідставні нарахуванням оплати послуг ліквідатора в період його бездіяльності. Як наслідок, на думку апелянта, зазначені порушення призведуть до того, що банкрут, в значно меншому розмірі розрахується зі своїми кредиторами.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 27.02.2017 р. було продовжено строк розгляд справи, відкладено розгляд апеляційної скарги та зобов'язано господарський суд Херсонської області терміново надіслати на адресу Одеського апеляційного господарського суду матеріали справи №923/1536/15.

06.03.2017 р. Одеським апеляційним господарським судом отримано від господарського суду Херсонської області матеріали справи №923/1536/15.

Розпорядженням керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду №169 від 10.03.2017 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи у зв'язку із перебуванням судді Жекова В.І. у відрядженні.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2017 р. для розгляду апеляційної скарги засновника товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Херсонець" ОСОБА_3 на ухвалу господарського суду Херсонської області від 30.08.2016 р. по справі №923/1536/15 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Мишкіної М.А.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.03.2017 р. апеляційну скаргу засновника ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Богатиря К.В., Мишкіної М.А.

13.03.2017 р. Одеським апеляційним господарським судом отримано клопотання від арбітражного керуючого Ракіної А.А. в якому остання просить допитати у судовому засіданні у якості свідка лікаря ОСОБА_11 за даними, вказа ними у довідці на підставі якої суд прийняв рішення про задоволення клопотання про поновлення пропущеного строку для оскарження ухвали господарського суду Херсонської області від 30.08.2016 року. Під час допиту свідка з'ясувати: коли було змінено назву міста в якому розташований медичний заклад в якому він працює, чи змінювалися печатки та штампи медичного закладу в зв'язку з зміною назви міста в якому розташований медичний заклад, чи повинен медичний заклад при видачі довідки про хворобу реєструвати її у відповідних журналах обліку чи інше, та зазначати реєстраційний номер та да ту видачі довідки, чому в довідці, яка була видана ОСОБА_3 не було указано фактично міс це проживання, та його місце роботи, з якою періодичністю він лікував ОСОБА_3, чи повинен лікар прописувати діагноз хворого, а не ставити код хвороби, чи мав можливість ОСОБА_3, проживаючи фактично у м. Херсон при наявності больового синдрому лікуватися амбулаторно у даному медичному за кладі, щодня прибуваючи з м. Херсона до м. Олешки, скільки було витрачено ОСОБА_3 коштів на лікування в даному медич ному закладі, та надати копії чеків, чому у довідці не було вказано фактичний термін лікування, якщо ОСОБА_3 дійсно лікувався, чи мав Гаврилов можливість під час лікування самостійно пересуватися, вико нувати сидячи роботи, вести звичайний спосіб життя, під час лікування який транспортний засіб використовував для прибуття до м. Олешки, чи заважала хвороба ОСОБА_3 виготовити апеляційну скаргу та зверну тися поштовим відправленням до Одеського апеляційного господарського су ду, або звернутися до своїх представників з відповідним проханням, діючих за його довіреністю.

В обґрунтування означеного клопотання арбітражний керуючий Ракіна А.А. зазначила, що 13 лютого 2017 року колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду задовольнила клопотання скаржника про відновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, проте, в ухвалі ні у вступній, ні у мотивувальній частині суд не зазначив, що саме заслу говує на увагу у клопотанні ОСОБА_3 для обґрунтування поважних причин на пропущення процесуального строку на оскарження ухвали господарського суду Херсонської області. Але, як зазначає арбітражний керуючий, ознайомившись з матеріалами справи, клопотанням та додатками до нього, стало відомо, що у якості поважності пропуску строку на оскарження скаржником було надано до суду довідку, яку видав лікар ОСОБА_11, м Цюрупинськ (нині м. Олешки) Херсонської області. На думку арбітражного керуючого, довідка не відповідає вимогам медичного закладу, визиває сум нів щодо її дійсності видання медичним закладом, як і фактично хвороба ОСОБА_3, у зв'язку з чим, остання просить допитати у якості свідка лікаря ОСОБА_11

Колегією суддів відхиляється означене клопотання арбітражного керуючого Ракіної А.А., з наступних підстав.

Згідно зі ст. 4-1 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Тобто, в господарському процесі відсутня така процесуальна дія, як допит свідка, в зв'язку з чим клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Крім того, 13.03.2017 р. Одеським апеляційним господарським судом отримано клопотання від арбітражного керуючого Ракіної А.А. про забезпечення фіксування судового процесу протягом усього тривання розгляду справі шляхом аудіо-відео зйомки.

Щодо цього клопотання судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 81-1 ГПК України на вимогу хоча б одного учасника судового процесу у суді першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи по суті або за ініціативою суду здійснюється фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Отже, чинним процесуальним законодавством передбачено фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу. Разом з цим, Господарським процесуальним кодексом не передбачено фіксування судового процесу за допомогою відеозаписувального технічного засобу.

Враховуючи наведене, клопотання арбітражного керуючого Ракіної А.А. про забезпечення фіксування судового процесу протягом усього тривання розгляду справі шляхом аудіо-відео зйомки задовольняється частково, а саме в частині здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, в іншій частині клопотання відхиляється.

15.03.2017 р. до Одеського апеляційного господарського суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу з додатками у яких арбітражний керуючий Ракіна А.А, просить у задоволенні апеляційної скарги засновника ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3 відмовити та ухвалу господарського суду Херсонської області від 30.08.2016 р. по справі №923/1536/15 залишити без змін.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.03.2017 р. розгляд справи було відкладено 27.03.2017 р.

27.03.2017 р. Одеським апеляційним господарським судом отримано письмові пояснення на заперечення ліквідатора Ракіної А.А. на апеляційну скаргу від представника засновника ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3

У судовому засіданні від 27.03.2017 р. представник апелянта підтримав вимоги на апеляційною скаргою на наполягав на їх задоволенні.

Арбітражний керуючий Ракіна А.А. у судовому засіданні надала пояснення відповідно до яких не погоджується з апеляційною скаргою, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство у судове засідання не з'явились.

Враховуючи строки розгляду ухвали господарського суду Херсонської області від 30.08.2016 р. в апеляційній інстанції, передбачені ст. 102 ГПК України, судова колегія вважає, що неявка інших представників учасників провадження, явка яких не визнавалась судом обов'язковою, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Херсонської області, заслухавши представника апелянта та арбітражного керуючого, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засновника ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Згідно з ст. 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

У відповідності до ч.4 ст. 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) учасників ліквідаційної процедури та здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Пунктом 11 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що дії (бездіяльність) ліквідатора (ліквідаційної комісії) можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2016 р. засновник ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3 звернувся до господарського суду Херсонської області із скаргою на бездіяльність в якій просив припинити повноваження ліквідатора Ракіної А.А. в зв'язку з невиконанням останньою власних повноважень та вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та призначити в справі іншого ліквідатора.

В обґрунтування своєї скарги засновник ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3 посилаючись на приписи ч.2 ст. 38, ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зазначив, що 21 жовтня 2015 р. відповідно до акту приймання передачі ліквідатору ним, як головою ліквідаційної комісії, було передано наявні на підприємств документи та печатку підприємства. 21 жовтня 2015 р. ліквідатором в присутності її помічника та ОСОБА_3, в присутності представника товариства Димченко О.П. було проведені інвентаризацію виявлених ліквідаційною комісією майнових активі підприємства-банкрута, які знаходяться за його юридичною адресою в м. Херсон по вул. М.Фортус,36. В процесі огляду майна ліквідатор Ракіна A.А. здійснювала фотофіксацію та їй було запропоновано визначитися з найближчою датою передачі майна. Дата прийняття майна ліквідатором визначена не була і ніяких заходів щодо прийняття майна ним не було вжито. Більш того, як зазначив ОСОБА_3 ліквідатором було заявлено, що вона вказане майно приймати не буде без зазначення причин.

В своїй скарзі на бездіяльність ліквідатора засновник ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3 зазначав, що до сьогоднішнього часу майно ліквідатором Ракіною A.A. не прийнято і на зберігання нікому не передано, ніякі заходи щодо зберігання та охорони майна підприємства не вживаються. Підприємство ТОВ "Інвест-Капітал", на території якого вказане майно знаходиться, перебуває в стадії банкрутства (справа №923/997/13), в результаті чого, на думку скаржника, існує реальна загроза розкрадання та знищення майна боржника, що є порушенням вимог ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо обов'язку прийняття майна боржника та вживання заходів щодо його збереження, завдає реальних збитків як ТОВ "ВП "Херсонець", так й кредиторам боржника.

Скаржник відзначив, що на його неодноразові звернення прийняти майно та підписати відповідні акти ліквідатор не реагує. В зв'язку з чим, 22.03.2016 р. ОСОБА_3 було направлено на адресу ліквідатора акт інвентаризації та акт приймання передачі майна за підписом ОСОБА_3, який останній просив підписати та повернути йому один примірник. Як зазначив скаржник, згідно повідомлення вказаний лист отримано ліквідатором 29.03.2016 р., проте відповіді на вказаного листа він не отримав.

Крім того, скаржник зазначив, що ліквідатором Ракіною А.А., незважаючи на значний перебіг часу з моменту визнання підприємства банкрутом не вжито будь-яких дій щодо визначення вартості майна та його реалізації, ОСОБА_3 як засновника підприємства-банкрута, жодного разу не було запрошено на засідання зборів кредиторів, хоча відповідно до закону він має право дорадчого голосу. Як зазначив скаржник, на єдиному засіданні, про яке було відомо ОСОБА_3, його представника ліквідатор Ракіна A.A. намагалася не допустити до його участі представника ОСОБА_3 та заявляла, що не буде проводити засідання, допоки представник не покине зали, що є порушенням прав ОСОБА_3 та норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні скарги засновника на дії (бездіяльність) ліквідатора арбітражного керуючого Ракіної А.А. у зв'язку із недоведеністю обставин, що були викладені у ній.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно з ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрутом; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу, тощо.

Статтею 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначені права та обов'язки арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), зокрема, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право: 1) звертатися до господарського суду у випадках, передбачених цим Законом; 2) скликати збори і комітет кредиторів та брати в них участь з правом дорадчого голосу; 3) отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом; 4) залучати для забезпечення виконання своїх повноважень на договірних засадах інших осіб та спеціалізовані організації з оплатою їхньої діяльності за рахунок боржника, якщо інше не встановлено цим Законом чи угодою з кредиторами та інше.

При цьому, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний, зокрема, неухильно дотримуватися вимог законодавства; здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; аналізувати фінансову, господарську, інвестиційну та іншу діяльність боржника, його становище на ринках та надавати результати таких аналізів господарському суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію; подавати відомості, документи та інформацію щодо діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у порядку, встановленому законодавством; створювати умови для проведення перевірки додержання арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) вимог законодавства та інше.

Відповідно до ч. 3 ст. 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Відповідно до ч. 4 ст. 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) учасників ліквідаційної процедури та здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 12 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі невиконання або неналежного виконання ліквідатором своїх обов'язків господарський суд за клопотанням комітету кредиторів або з власної ініціативи може припинити повноваження ліквідатора і призначити нового ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, як у скарзі на бездіяльність арбітражного керуючого, так й в апеляційні скарзі, засновник ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3 вказував, зокрема, на те, що ліквідатор Ракіна А.А. відмовляється від підписання акту інвентаризації активів ТОВ "ВП "Херсонець" від 21.10.2015 р. та відмовляється від прийняття майна, що зазначено у даному акті та не вживає заходів щодо збереження цього майна.

На виконання вимог чинного законодавства України та у відповідності з вимогами ст. 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов'язані проводити інвентаризацію активів і зобов'язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

Порядок проведення інвентаризації активів і зобов'язань та оформлення її результатів визначає Положення "Про інвентаризацію активів та зобов'язань", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.09.2014 №879 (далі за текстом - Положення).

Відповідно до п.4 Положення про інвентаризацію активів та зобов'язань, затверджених наказом Міністерства фінансів України 02.09.2014 р. за №879 проведення інвентаризації забезпечується власником (власниками) або уповноваженим органом (посадовою особою), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів (далі - керівник підприємства), який створює необхідні умови для її проведення, визначає об'єкти, періодичність та строки проведення інвентаризації, крім випадків, коли проведення інвентаризації є обов'язковим. У цих випадках визначені на підприємстві строки проведення інвентаризації не можуть перевищувати строків, визначених цим Положенням.

Пунктом 5 даного Положення визначено, що інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов'язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка. При цьому забезпечуються: виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов'язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку; виявлення активів, які частково втратили свою первісну якість та споживчу властивість, застарілих, а також матеріальних та нематеріальних активів, що не використовуються, невикористаних сум забезпечення; виявлення активів і зобов'язань, які не відповідають критеріям визнання.

Відповідно до ст. 32, 33, 34 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Проте, судова колегія відзначає, що засновником ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3, у порушення приписів ст. 33 ГПК України, не було надано ані до суду першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду справи доказів на підтвердження того, що майно зазначено в акті інвентаризації активів ТОВ "ВП "Херсонець" від 21.10.2015 р., що був складений інвентаризаційною комісією у складі арбітражного керуючого Ракіної А.А., голови ліквідаційної комісії ОСОБА_3, представника за договором Димченко О.П., дійсно належить боржнику ТОВ "ВП "Херсонець" на праві власності та перебуває на балансі останнього.

До того ж, в означеному акті відсутні інвентарні номери та будь-які відомості, що ідентифікують майно, яке за твердженням скаржника належить ТОВ "ВП "Херсонець".

Більш того, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується як арбітражним керуючим так й засновником ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3, означене майно знаходиться за адресою іншого підприємства-банкрута, а саме ТОВ "Інвест Капітал" у м. Херсон по вул. М.Фортус, 36, проте, скаржником не було надано доказів законності перебування даного майна на території іншого підприємства.

Судова колегія не приймає до уваги посилання скаржника на те, що останній у зв'язку із вилученням документів у кримінальній справі, був позбавлений можливості надати докази перебування даного майна у власності ТОВ "ВП "Херсонець", оскільки, скаржник не був позбавлений можливості отримати копії таких документів та надати їх до суду.

Спростовуються матеріалами справи й посилання скаржника на те, що арбітражним керуючим Ракіною А.А. не вживаються заходи щодо збереження даного майна. Так, 21.10.2015 р. між ліквідатором ТОВ "ВП "Херсонець" Ракіною А.А. та ліквідатором ТОВ "Інвест Капітал" Дарієнко В.Д. було укладено договір відповідального зберігання відповідно до якого депонент передає, а виконавець приймає на відповідальне безоплатне зберігання майно згідно акта прийому-передачі, який є невід'ємною частиною цього договору. Відповідно до акту приймання-передачі об'єктів рухомого майна, що знаходиться в приміщенні ТОВ "Інвест Капітал", майно, яке оглянуте комісією 21.10.2015 р., прийняте ліквідатором до свого відання та зберігання, до з'ясування фактичного власника із-за відсутності документів, підтверджуючих, що це майно належить ТОВ "ВП "Херсонець" передається на зберігання власнику нежитлового приміщення ТОВ "Інвест Капітал", ліквідатор Дарієнко В.Д.

До того ж, 01.09.2016 р. між приватним підприємством "Бар'єр-Б" та ТОВ "ВП "Херсонець" в особі ліквідатора Ракіної А.А. було укладено договір №44/16-ФО про надання послуг з охорони господарського об'єкта, предметом якого сторони визначити, що замовник передає, а охорона приймає під охорону об'єкт замовника, відповідно дислокації (додаток №1), та переліку майна (додаток №2) керуючись принципом надійності і економічного за згодою сторін об'єктах організовуються пости охорони, за адресами, які вказані в дислокації (додаток №1). У додатку №2 до цього договору міститься перелік майна, що передається під охорону.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що договір відповідального зберігання від 21.10.2015 р., що був укладений між ліквідатором ТОВ "ВП "Херсонець" Ракіною А.А. та ліквідатором ТОВ "Інвест Капітал" Дарієнко В.Д. не існував на момент розгляду скарги у суді першої інстанції та його ліквідатор Ракіна А.А. за домовленістю з ліквідатором ТОВ "Інвест Капітал" Дарієнко В.Д. підписала після численних скарг власника банкрута на її бездіяльність, оскільки, такі твердження засновника ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3 ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються жодними доказами по справі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 21 жовтня 2015 р. арбітражним керуючим Ракіної А.А. було видано наказ №1-інв про проведення інвентаризації майна в якому зазначено, що на виконання постанов господарського суду Херсонської області від 06.10.15 р. по справі №923/1536/15 та на виконання повноважень ліквідатора у відповідності до ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" остання наказує провести інвентаризацію активів ТОВ "ВП "Херсонець", для проведення інвентаризації утворити інвентаризаційну комісію у складі голови комісії - арбітражного керуючого, ліквідатора ТОВ "ВП "Херсонець" Ракіної А.А., член комісії - довіреної особи ліквідатора Романчич В.М. Інвентаризацію проводити в присутності матеріально відповідальної особи - голови ліквідаційної комісії створеної за рішенням-власника ОСОБА_3 шляхом огляду та підрахунку матеріальних цінностей з наступною звіркою даних інвентаризації з даними наданими ліквідаційною комісією. З метою ідентифікації майна, пред'явленого для інвентаризації залучити суб'єкта оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_8 Інвентаризацію провести в термін до 20.11.2015 р.

21.10.2015 р. арбітражним керуючим Ракіною А.А. було складено акт інвентаризації активів ТОВ "ВП "Херсонець" в якому відзначено, що за результатами проведеної інвентаризації встановлено невідповідність активів, що належать підприємству, вказаних в інвентаризаційних описах складених ліквідаційною комісією ТОВ "ВП "Херсонець" та активів наданих для інвентаризації ліквідатора. Даний акт було підписано головою комісії ліквідатором ТОВ "ВП "Херсонець" Ракіної А.А. та членом комісії уповноваженою особою ліквідатора Раманчичем В.Н.

21.10.2015 р. арбітражним керуючим Ракіною А.А. було складено акт фіксації факту проведення інвентаризації активів ТОВ "ВП "Херсонець" в якому зазначено, що останній складено головою інвентаризаційної комісії ліквідатором (арбітражним керуючим) Ракіною А.А., членом інвентаризаційної комісії, довіреною особою ліквідатора Раманчич В.М., залученою особою - ФОП ОСОБА_8 (суб'єкт оціночної діяльності) про те, що 21.10.2015 р. інвентаризаційною комісією проведено інвентаризацію майна ТОВ "ВП "Херсонець" за адресою м. Херсон, вул. Марії Фортус, 36, в присутності спеціально залученої до інвентаризації особи - ФОП ОСОБА_8

Як вбачається з акту відмови від отримання поштового відправлення інвентаризації активів ТОВ "ВП "Херсонець" його засновником та головою ліквідаційної комісії власника ОСОБА_3 від 31.10.2016 р. ліквідатором ТОВ "ВП "Херсонець" Ракіною А.А. в присутності довірених осіб Романчич В.М. та Олійник Є.О. складено акт про те, що з причин своєчасного не підписання ОСОБА_3 акту інвентаризації вказані документи були направлені йому цінним рекомендованим поштовим листом з описом вкладення. Поштове відправлення з документами інвентаризації повернуто ліквідатору 31.05.2016 р.

Листом від 10.08.2016 р. арбітражний керуючий Ракіна А.А, пропонувала засновнику ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3 запланувати зустріч в період з 22 серпня по 26 серпня 2016 р. включено для огляду майна ТОВ "ВП "Херсонець", здійснення передачі майна та підписання актів.

У своїй відповіді на даний лист від 22.08.2016 р. засновник ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3 пропонував ліквідатору Ракіній А.А, підписати акти проведеної інвентаризації та акт приймання-передачі майна банкрута від 21.10.2015 р. та підписані примірники актів, що складені ОСОБА_3 направити на адресу останнього.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає, що ліквідатором ТОВ "ВП "Херсонець" Ракіною А.А. вжито всіх необхідних заходів щодо проведення інвентаризації майна боржника, зокрема, складено акт інвентаризації активів ТОВ "ВП "Херсонець", вжито заходів щодо охорони майна, навіть за відсутності належних доказів права власності ТОВ "ВП "Херсонець" на це майно, а тому, судова колегія вважає, що доводи викладені скаржником у скарзі на бездіяльність ліквідатора Ракіної А.А. є необґрунтованими та такими, що спростовуються наявними матеріалами справи.

Судова колегія вважає, що оскаржуваною ухвалою судом першої інстанції обґрунтовано та з дотриманням норм матеріального та процесуального права відмовлено у задоволенні скарги на бездіяльність ліквідатора, а тому підстав для її скасування з підстав наведених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Інші доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржувана ухвала Херсонської області від 30.08.2016 р. є законною та обґрунтованою та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги засновника ТОВ "ВП "Херсонець" ОСОБА_3.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 30.08.2016 р. у справі №923/1536/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Мишкіна М.А.