РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017Справа №910/23164/16

За позовомДержавного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС"
до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»
простягнення 311 799,70 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

Від позивача - Гарнага П.А., представник за довіреністю;

Від відповідача - Колісниченко О.Л., представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованості в розмірі 311 799,70 грн. за договором про надання фінансової допомоги від 10.08.2001 №791/04-НАЕК, укладеного між ДП «НАЕК «Енергоатом» та ДПС «Чорнобильська АЕС».

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив повністю з тих підстав, що стягнення заборгованості за договором щодо надання фінансової допомоги від 10.08.2001 №791/04-НАЕК, укладеного між ДП «ПАЕК «Енергоатом» та ДПС «Чорнобильська АЕС» вже було предметом розгляду у судовій справі №17/457. У червні 2015 року ДП «НАЕК «Енергоатом» виконало судове рішення по справі №17/457 шляхом повного погашення заборгованості перед ДСП «Чорнобильська АЕС». Таким чином, заборгованість ДП «НАЕК «Енергоатом» перед ДСП «Чорнобильська АЕС» за договором фінансової допомоги від 10.08.2001 № 791/04-НАЕК на даний час повністю погашена. Також, у відзиві на позовну заяву відповідач на підставі ст. 257, п. 5 ст. 261 ЦК України просив суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10.08.2001 позивач та відповідач уклали договір щодо надання фінансової допомоги №791/04-НАЕК (надалі - Договір), предметом якого є надання позивачем відповідачу поворотної фінансової допомоги в сумі 8 700 000 грн. для розрахунків відповідача з компанією "Дюк інжинірігн енд сервісез (США), Інк." за актами № 76/1 від 22.06.2000 р., № 76/2 від 22.06.2000 р. до контакту від 04.12.1993 р., поправка № 7 від 21.06.2000 р..

Пунктом 2.3 Договору зі змінами, внесеними додатковими угодами № 1 від вересня 2001 року, № 2 від 14.01.2002 р. та № 3 від 26.03.2002 р., визначено, що позивач надає фінансову допомогу строком до 01.09.2002 р., плата за користування грошовими коштами не встановлюється.

Відповідно до п. 2.4 Договору зі змінами, внесеними визначеним вище додатковими угодами, відповідач зобов'язується до 01.09.2002 повернути всю суму фінансової допомоги.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.ст. 526, 525 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

На виконання умов договору ДСП ЧАЕС платіжним дорученням від 13.08.2001 №308 перерахувало на розрахунковий рахунок ДП НАЕК "Енергоатом" кошти в сумі 8700000,00 грн.

Взяте на себе зобов'язання щодо повернення ДСП "Чорнобильська АЕС" отриманої фінансової допомоги ДП НАЕК "Енергоатом" виконувало частинами, а саме за період з 16.08.2001 по 19.07.2006 на рахунок ДСП ЧАЕС було перераховано 8111517,78 грн.

Кредиторська заборгованість в сумі 588482,22 грн. залишалась несплаченою до звернення ДСП "Чорнобильська АЕС" до господарського суду з позовною заявою від 05.11.2010 №4180/39/09-550 про стягнення заборгованості.

За результатами розгляду позовної заяви ДСП ЧАЕС, Господарським судом міста Києва було прийняте рішення від 22.12.2010 по справі №17/457, яке залишено без змін Київським апеляційним господарським судом (постанова від 03.02.2011 №17/457), про стягнення з ДП НАЕК "Енергоатом" 276682,52 грн. заборгованості за договором №791/04-НАЕК від 10.08.2001. При розгляді справи судом було встановлено, що сторони дійшли згоди, що в рахунок погашення заборгованості за договором №791/04-НАЕК від 10.08.2001 зараховується заборгованість ДСП ЧАЕС за лізинговими платежами в сумі 246719,70 грн. та 65080,00 грн., всього на суму 311799,70 грн.

Враховуючи викладене, згідно з п. 2.3 протоколу засідання постійно діючої комісії з інвентаризації дебіторської та кредиторської заборгованості з розгляду результатів інвентаризації, проведеної на підставі наказу №551 від 15.09.2011, було списано з балансу дебіторську заборгованість НАЕК "Енергоатом" за договором №791/04-НАЕК від 10.08.2001 в сумі 311799,70 грн.

Відповідно до п. 1.1.5.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Київській області на І квартал 2014 року та на підставі направлень на проведення ревізії, виданих начальником ДФІ в Київській області Шинкаренком П.В., ревізійною групою під керівництвом начальника відділу інспектування в АПК та сфері використання природних ресурсів Держфінінспекції в Київській області Пелешок Н.В. проведено ревізію фінансово-господарської діяльності державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» за період з 01.01.2010 по 01.04.2014.

За результатами проведеної ревізії був складений Акт від 27.06.2014 № 07- 21767, в якому відображено висновок щодо виявлених порушень, серед яких встановлено втрату боржника в зобов'язанні, чим нанесено матеріальну шкоду в сумі 311 799,70 грн.

30.07.2014 на адресу ДСП ЧАЕС надійшла вимога від 24.07.2014 №10-07-14- 14/7208 "Про усунення виявлених порушень", згідно з п.6 якої ДСП ЧАЕС зобов'язано:6. Забезпечити поновлення дебіторської заборгованості НАЕК "Енергоатом" на суму 311 799,70 грн., яку безпідставно списано з обліку та у встановленому Законом порядку відшкодувати збитки".

Не погоджуючись з висновками щодо виявлених порушень, ДСП ЧАЕС подало начальнику Державної фінансової інспекції в Київській області скаргу бід 14.08.2014 № 3247/39/11-303(2), якою просило скасувати в тому числі пункт 6 листа від 24.07.2014 № 10-07-14-14/7208 "Про усунення виявлених порушень".

Листом від 22.08.2014 № 10-25-14-14/7973 Державна фінансова інспекція в Київській області в задоволенні скарги ДСП ЧАЕС відмовила.

Керуючись ст.ст. 17, 19, 99, 104-106 Кодексу адміністративного судочинства України 18.09.2014 ДСП "Чорнобильська АЕС" звернулось з позовом до Київського окружного адміністративного суду про визнання протиправними та скасування пунктів вимоги від 24.07.2014 №10-07-14-14/7208.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14.11.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 року, позовні вимоги ДСП ЧАЕС були задоволені.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 5 липня 2016 року постанову Київського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2014 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05 лютого 2015 року було скасовано. В задоволенні позову ДСП "Чорнобильська АЕС" до Державної фінансової інспекції в Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги відмовлено.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що стягнення заборгованості за договором щодо надання фінансової допомоги від 10.08.2011 №791/04-НАЕК, укладеного між ДП «ПАЕК «Енергоатом» та ДПС «Чорнобильська АЕС», вже було предметом розгляду у судовій справі №17/457.

Так, за результатами розгляду позовної заяви ДСП ЧАЕС, Господарським судом міста Києва було прийняте рішення від 22.12.2010 по справі №17/457, яке залишено без змін Київським апеляційним господарським судом (постанова від 03.02.2011 №17/457), про стягнення з ДП НАЕК "Енергоатом" 276682,52 грн. заборгованості за договором №791/04-НАЕК від 10.08.2001. Рішення набрало законної сили.

Відтак, рішенням Господарського суду міста Києва від 22.12.2010 у справі № 17/457, що залишено без змін відповідно до постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2011, встановлено обставини, які є преюдиціальними для справи, що розглядається, та відповідно до статті 35 ГПК України не потребують додаткового доказування.

Так, у справі №17/457 судом встановлено, що в рахунок погашення заборгованості за спірним Договором №791/04-НАЕК від 10.08.2001 зараховується заборгованість позивача за лізинговим платежам в сумі 246719,70 грн. та сума 65080 (лист № 03-06/192), з огляду на що заборгованість відповідачем перед позивачем за Договором становить 276682,42 грн.

Таким чином сторонами не заперечувалось та судом встановлено, що з огляду на взаємні зобов'язання сторін станом на 2010 рік залишок заборгованості ДП «НАЕК «Енергоатом» перед ДПС «Чорнобильська АЕС» за договором щодо фінансової допомоги від 10.08.2001 №791/04-НАЕК складає 276 682,42 гривень.

Вказана сума коштів стягнута у судовому порядку з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь ДСП «Чорнобильська АЕС».

Також, суд вказує, що матеріали справи містять копії актів звірки розрахунків між сторонами по справі станом на 01.10.2011, 01.10.2013, 01.10.2014 та лист Відповідача від 06.12.2013 № 5486/42/03-1190 якими підтверджується сума залишку заборгованості ДП «НАЕК «Енергоатом» перед ДСП «Чорнобильська АЕС» за договором фінансової допомоги у розмірі стягнення за рішенням суду у справі № 17/457 з урахуванням судових витрат - 279 685,24 гривень.

У червні 2015 року ДП «НАЕК «Енергоатом» виконало судове рішення по справі №17/457 шляхом повного погашення заборгованості перед ДСП «Чорнобильська АЕС», що підтверджується платіжним дорученням від 11.06.2015 № 4410.

Таким чином, заборгованість ДП «НАЕК «Енергоатом» перед ДСП «Чорнобильська АЕС» за договором фінансової допомоги від 10.08.2001 № 791/04-НАЕК на даний час повністю погашена. Зворотного матеріали справи не місять.

В свою чергу, Акт ревізії Державної фінансової інспекції України, на який посилається позивач як на доказ, не встановлює в розумінні ст. 35 ГПК України обставин, які не потребують доведення.

При цьому суд зазначає, що вищезазначений акт також не несе жодного імперативного характеру для сторін Договору.

Так, загальне поняття акта ревізії наведено у пункті 3 Порядку проведення інспектування Державною фінансовою інспекцією, її територіальними органами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2006 N 550 (далі - Порядок), згідно з яким акт ревізії - документ, який складається посадовими особами контролюючого органу, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення, зауваження до акта ревізії (за їх наявності) та висновки на них є невід'ємною частиною акта.

У цьому випадку акт ревізії, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень (що в свою чергу відповідає встановленим правилам складання акта ревізії) не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб'єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 10.09.2013 у справі № 21-237а13).

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність у відповідача обов'язку сплати позивачу коштів в розмірі 311 799,70 грн.

Таким чином, позовні вимоги Державного спеціалізованого підприємства "Чорнобильська АЕС" безпідставні та задоволенню не підлягають повністю.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Заява відповідача про застосування строків позовної давності до уваги не приймається, оскільки суд на підставі досліджених доказів установив, що право позивача на захист якого він просить відповідачем не порушено, отже, приймається рішення про відмову у задоволенні позову саме з цих підстав.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст., 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 27.02.2017

Суддя І.І. Борисенко