ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 березня 2017 року Справа № 10/Б-743
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого -Білошкап О.В.,
суддів -Панова І.Ю.,
Погребняка В.Я.,
розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 25.10.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі № 10/Б-743 Господарського суду Тернопільської області за заявою Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. до відповідачів: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності, в межах провадження у справі № 10/Б-743 за заявою Державної податкової інспекції у Теребовлянському районі про визнання банкрутом Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів",-

В С Т А Н О В И В:

Подана касаційна скарга Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 25.10.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі № 10/Б-743 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Вимоги касаційної скарги полягають у скасуванні постанови Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 по справі № 10/Б-743, якою залишено без змін ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 25.10.2016 про відмову у задоволенні заяви Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності в межах провадження у справі № 10/Б-743 про банкрутство Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів".

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" в редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII (далі - Закон) визначено розмір ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру в обсязі 1,5 відсотків ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат.

Підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону передбачено, що ставка судового збору з касаційної скарги на судове рішення, винесене у справі про банкрутство складає 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні такої заяви іншої заяви, скарги.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 4 Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду в даній справі були одночасно чотири вимоги майнового характеру, а саме: витребуваня з незаконного володіння громадян ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 на користь Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" комплексу та визнання права власності на нього; витребування з незаконного володіння громадян ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11 на користь Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" комплексу та визнання права власності на нього.

Як роз'яснено постановою Пленуму Вищого господарського суду України, від 21.02.2013, "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях - як рухомих речей, так і нерухомості, визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Таким чином, оскільки предметом судового розгляду у даній справі є чотири позовні вимоги майнового характеру, у даному випадку при касаційному оскарженні постанови апеляційного суду від 15.02.2017 та ухвали суду першої інстанції від 25.10.2016 у даній справі, оплаті судовим збором підлягає окремо кожна вимога.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржником не надано доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з касаційною скаргою скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги до винесення рішення по суті, посилаючись на важке фінансове становище та відсутність коштів для сплати судового збору.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Отже, за приписами зазначеної норми, відстрочення сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на заінтересовану сторону.

При цьому відстрочення сплати судового збору може мати місце на строк не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ст. 1118 ГПК України такий строк не може перевищувати одного місяця з моменту прийняття касаційної скарги до провадження.

У той же час заявник у порушення вимог ст. 33 ГПК України не надав жодних доказів, які б давали підстави стверджувати про поліпшення його матеріального стану та спроможність сплатити судовий збір у повному обсязі протягом вищезазначеного місячного строку.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов'язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи даний принцип, а також положення ст. 5 Закону України "Про судовий збір", господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення у сплаті судового збору.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення клопотання заявника касаційної скарги про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ч.3 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1,2,3,4 і 6 частини першої цієї статті, сторона у справі має право повторно подати касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити Державному підприємству "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Касаційну скаргу Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Зубик Ю.З. на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 25.10.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.02.2017 у справі № 10/Б-743 повернути скаржнику.

Головуючий: Білошкап О.В.
Судді:Панова І.Ю.
Погребняк В.Я.