ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.03.2017 Справа № 904/1404/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖКОКС", м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Дніпро

про стягнення 2 005,68 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Бойчук Ю.С.

Представники:

від позивача: Грекова Н.М., представник за довіреністю № 19/103 від 15.11.2016 року

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "ЗАПОРІЖКОКС" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення шкоди, завданої недостачею вантажу, у розмірі 2 005,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до залізничної накладної № 52731395 від 28.11.2016 року на адресу позивача у вагоні № 65426041 прибув вантаж - концентрат вугільний, вагою 66 100 кг, в той час як за перевізними документами його вага складає 68000 кг, тобто вантаж прибув з нестачею 1 900 кг, про що був складений комерційний акт РА № 015283/1640 від 30.11.2016 року. За розрахунком позивача вартість нестачі вантажу становить 2 005,68 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2017 року порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду та призначено судове засідання на 23.03.2017.

23.03.2017 повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. Про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджує повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи зазначене, господарський суд прийшов до висновку про те, що повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився та не подав відзив на позов та інші витребувані судом документи без поважних причин, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

В свою чергу, повноважний представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача надав для долучення до матеріалів справи власне письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та немає рішення цих органів з такого спору.

У судовому засіданні 23.03.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, подані документи та заслухавши пояснення повноважного представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "ЗАПОРІЖКОКС" (далі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Трейдінг" (далі - постачальник) укладено договір № УПр14/31 від 21.03.2014 року, відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язався передати, а покупець - прийняти та оплатити вугільну продукцію (далі - ресурси) по марочному составу, цінам та в кількості, зазначеної у відповідних Специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього Договору, та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 2.1 Договору кількість, марочний склад і асортимент вугільної продукції вказуються у специфікаціях до договору, що є його невід'ємною частиною.

Поставка ресурсів здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, вказаними у специфікаціях та включають в себе усі податки, збори та інші обов'язкові платежі, а також вартість маркування та інші витрати постачальника, пов'язані з постачанням ресурсів (п. 4.1 Договору).

Відповідно до п. 1 Специфікації від 21.11.2016 року постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити наступні ресурси: вугілля кам'яне марки Г(Г2) 0-100; ГЖО 0-100 (ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" ТУ У 05.1-8:2016).

За залізничною накладною № 52731395 (а.с. 22) від вантажовідправника - ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" на адресу позивача 29.11.2016 року у вагонах №№ 66865452, 66239732, 65426041, 67913665, 67870568, 66769050, 65761967 надійшов вугільний концентрат (марка Г (Г2) 0-100).

Під час видачі вантажу з перевіркою була встановлена вагова недостача ресурсів у вагоні № 65426041 у загальній кількості 1 900 кг, що підтверджується комерційним актом РА №015283/1640 від 30.11.2016 року (а.с. 23-24).

Позивач зауважує, що з врахуванням норми недостачі (природної втрати) для вугілля (1% маси) недостача у вагоні № 65426041 складає: 1 900,00 кг (виявлена недостача) - 680,00кг (норма природної втрати) = 1 220,00 кг або 1,22 тонни. Вартість втраченого вантажу становить 1 644,00 грн. (вартість однієї тонни товару з ПДВ) х 1,2 тонни (розмір недостачі) = 2 005,68 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача шкоду, завдану недостачею вантажу, у розмірі 2 005,68 грн.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відносини, пов'язані з діяльністю транспорту, у тому числі залізничного, регулюються Законом України "Про транспорт", Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами законодавства України.

Статтею 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі статтею 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 3 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлює, що нормативні документи, які визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту та комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (далі - Статут залізниць України), визначає обов'язки, права та відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини 1 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (частини 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до п. 6 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

За договором залізничного перевезення вантажу, згідно з п. 22 Статуту залізниць України, залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. У разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій (п. 23 Статуту залізниць України).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За п. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Так, комерційний акт РА № 015283/1640 від 30.11.2016 року засвідчує невідповідність маси вантажу та містить напис про те, що вагон № 65426041 вантажопідйомністю 71,0 тон прибув 29.11.2016 поїздом № 2471. Згідно перевізного документу зазначено 7 напіввагонів, загальна вага 479 000 кг. У залізничній накладній вказано, що маса вугілля у вагоні №65426041 становить 68 000 кг. Під час видачі вугілля було встановлено, що фактична його вага у вагоні № 65426041 становить - 66 100 кг., тобто виявлена недостача становить 1900 кг. У комерційному відношенні навантаження в вагоні № 65426041 вище рівня бортів 20 см, шапкою. На поверхню вантажу нанесено маркування катком ущільнювачем однією поздовжньою смугою вздовж вагона, що відповідає перевізному документу. Маркування порушено, виявлено виїмку зліва над 2-5 люками розміром 600х200-250х20-30 см. В технічному відношенні вагон справний, бездверний. Люка і двері закриті, течі вантажу немає.

Згідно з п. 110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниць України, залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (ст. 115 Статуту).

Рахунок за поставлену продукцію № 2811-11 від 28.11.2016 (а.с. 25) сплачений позивачем у повному обсязі, що підтверджується банківськими виписками № 108655 від 12.01.2017 на суму 2 228 374,60 грн., № 108656 від 12.01.2017 на суму 2 005,68 грн. та актом приймання-передачі вугільної продукції згідно з Договором № УПр14/31 від 21.03.2014 від 28.11.2016 (а.с. 26, 27-28).

Відповідно до частини 3 статті 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Позивач розрахував вартість шкоди, спричиненою внаслідок нестачі, проведеної з урахуванням норм відповідно до Правил перевезення вантажу, що складає 2 005,68 грн.

Оскільки спірний вагон був прийнятий залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, згідно вимог п. 110 Статуту залізниць України відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу покладається на залізницю, тобто відповідача.

За вищевикладеного вбачається, що збитки у розмірі 2 005,68 грн. підлягають стягненню з перевізника - відповідача.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 307, 314 Господарського кодексу України, ст.ст. 908, 909, 920 Цивільного кодексу України, ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, ст.ст. 4, 32-34, 43, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ) на користь Приватного акціонерного товариства "ЗАПОРІЖКОКС" (69600, м. Запоріжжя, вул. Діагональна, буд. 4, ) шкоду, завдану недостачею вантажу, у розмірі 2 005,68 грн. (дві тисячі п'ять грн. 68 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 24.03.2017

Суддя Н.Е. Петренко