КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2017 р. Справа№ Б8/142-12

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Михальської Ю.Б.

за участю секретаря Халько В.А.

та представників:

від ПАТ «Укрексімбанк» - Мусієнко Г.І. - дов. №010-01/509 від28.01.2015р.,

від ПАТ «Київобленерго» - Бабенко А.О. - дов. №85 від 11.05.2016р.,

від ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.» - Колесник Р.Ю. - дов. б/н від 02.03.2017р.,

розглянувши матеріали за апеляційною скаргою ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ВІК-Р.С.Ф.» Салатюка Д.В.

на ухвалу господарського суду Київської області від 23.12.2016р.

у справі №б8/142-12 (суддя Конюх О.В.)

за заявою від 13.04.2016р. ліквідатора ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.» Салатюка Д.В. про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Київської області від 01.12.2015р. (в частині визнання кредиторських вимог Миронівської ОДПІ)

у справі №Б8/142-12

за заявою Управління пенсійного фонду України у Миронівському районі

Київської області

до ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.12.2016р. по справі №б8/142-12 відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.» Салатюка Д.В. від 13.04.2016р. про перегляд ухвали господарського суду Київської області від 01.12.2015р. по справі №Б8/142-12 за нововиявленими обставинами та залишено без змін ухвалу господарського суду Київської області від 01.12.2015р. у справі №Б8/141-12.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою суду, ліквідатор ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.» Салатюк Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу господарського суду Київської області від 23.12.2016р. по справі №б8/142-12 скасувати, переглянути за нововиявленими обставинами ухвалу господарського суду Київської області від 01.12.2015р. по справі №Б8/142-12 та скасувати ухвалу місцевого суду від 01.12.2015р. в частині визнання кредиторських вимог Миронівської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області до ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.» зі сплати земельного податку в розмірі 1 528 597,51 грн.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2017р. апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 01.03.2017р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2017р. на підставі ст.ст. 69, 77 ГПК України продовжено строк розгляду справи і розгляд її відкладено на 15.03.2017р., в зв'язку з необхідністю витребування у місцевого суду справи №Б8/141-12.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.03.2017р. розгляд справи №Б8/141-12 відкладено на 22.03.2017р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників боржника, ПАТ «Укрексімбанк» та ПАТ «Київобленерго», дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.12.2012р. було порушено провадження за заявою УПФ України у Миронівському районі Київської області до ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." про банкрутство.

Постановою господарського суду Київської області від 01.07.2014р. було визнано ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." банкрутом та відкрито його ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Салатюка Дмитра Васильовича.

Ухвалою місцевого суду від 18.06.2015р. було визнано грошові вимоги Миронівської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області у розмірі 14 892 092,85 грн., які підлягають погашенню у шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2015р. ухвалу господарського суду Київської області від 18.06.2015р. в частині віднесення вимог Миронівської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області у розмірі 14 892 092,85 грн. до шостої черги вимог кредиторів залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.10.2015р. касаційну скаргу Миронівської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області було задоволено частково; постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.07.2015р. та ухвалу господарського суду Київської області від 18.06.2015р. (в частині кредиторських вимог Миронівської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області) у справі № Б8/142-12 скасовано; справу в частині розгляду кредиторських вимог Миронівської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області було передано на новий розгляд до господарського суду Київської області.

Ухвалою суду першої інстанції від 01.12.2015р. у справі №Б8/142-12 про банкрутство ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." було визнано кредиторські вимоги Миронівської ОДПІ на суму 14 892 092,85 грн. та включено до реєстру кредиторів у наступних сумах: 310 491,58 грн. - 2 черга задоволення вимог кредиторів, 2 684 248,62 грн. - 6 черга задоволення вимог кредиторів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2016р. було змінено ухвалу господарського суду Київської області від 01.12.2015р. у справі № Б8/142-12 в частині визнання кредиторських вимог Миронівської ОДПІ; визнано грошові вимоги Миронівської ОДПІ до ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." в сумі 14 892 092,85 грн. з включенням їх в реєстр вимог кредиторів до шостої черги. Постановою Вищого господарського суду України від 06.04.2016р. було скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2015р., а ухвалу місцевого суду від 01.12.2015р. залишено в силі.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.04.2016р. було скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2015р., а ухвалу господарського суду Київської області від 01.12.2015 залишено в силі.

З матеріалів справи вбачається, що 14.04.2016 до господарського суду Київської області від ліквідатора ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." Салатюка Д.В. надійшла заява б/н від 13.04.2016р. про перегляд ухвали місцевого суду від 01.12.2015р. у справі № Б8/142-12 за нововиявленими обставинами, в якій заявник просив суд скасувати згадану ухвалу в частині визнання кредиторських вимог Миронівської ОДПІ зі сплати земельного податку в сумі 1 528 597,51 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.04.2016р. у справі № Б8/142-12 було прийнято до розгляду заяву ліквідатора ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." від 13.04.2016р. про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали місцевого суду від 01.12.2015р. та призначено її розгляд на 27.05.2016р.

Ухвалою місцевого суду від 25.05.2016р. провадження у справі щодо розгляду заяви ліквідатора ТОВ "ВІК-Р.С.Ф" Салатюка Д.В. про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Київської області від 01.12.2015р. у справі № Б8/142-12 (за заявою Управління пенсійного фонду України у Миронівському районі Київської області до ТОВ "ВІК-Р.С.Ф." про банкрутство) в частині визнання кредиторських вимог Миронівської ОДПІ було зупинено до завершення перегляду ухвали місцевого суду від 17.05.2016р. в апеляційному порядку.

Ухвалою суду першої інстанції від 21.10.2016р. провадження у справі № Б8/142-12 (щодо розгляду заяви від 13.04.2016р. про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали від 01.12.2015р. в частині визнання кредиторських вимог Миронівської ОДПІ) поновлено; розгляд заяви у справі № Б8/142-12 призначено на 07.11.2016.

Ухвалою місцевого суду від 26.10.2016р. провадження у справі щодо розгляду заяви від ліквідатора ТОВ "ВІК-Р.С.Ф" Салатюка Д.В. про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Київської області від 01.12.2015р. у справі № Б8/142-12 в частині визнання кредиторських вимог Миронівської ОДПІ було зупинено до завершення перегляду постанови Київського апеляційного господарського суду від 17.08.2016р. у справі в касаційному порядку.

Ухвалою суду першої інстанції від 12.12.2016р. провадження у справі № Б8/142-12 (щодо розгляду заяви від 13.04.2016р. про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали місцевого суду від 01.12.2015р. в частині визнання кредиторських вимог Миронівської ОДПІ) було поновлено, призначено розгляд заяви на 23.12.2016р.

Ухвалою суду від 01.12.2015 у справі №б8/142-12 заяву Миронівської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 20.11.2014 №1270/10/10 (вх. №26199/14) про визнання кредиторських вимог до боржника задоволено; визнано грошові вимоги Миронівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області до товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-Р.С.Ф" у сумах 310491,58 грн. друга черга задоволення вимог кредиторів, 11 89 73 52,65 грн. 3 черга вимог кредиторів, 26 84248,62 грн. - 6 черга задоволення вимог кредиторів.

Заявник просить переглянути вказану ухвалу суду в частині:1) земельного податку м. Миронівка в загальному розмірі 1 411 304,46 грн., з яких 1 315 763 грн. зобов'язань із сплати земельного податку, 170 грн. штраф, 95 379,93 грн. 2) земельного податку село Росава в загальному розмірі 117 293,05 грн., з яких 109 976,46 грн. зобов'язання із сплати земельного податку, 170 грн. штраф, 7 146,59 грн. пеня.

Згідно зі ст.112 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

Відповідно до п.1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами", визначений статтею 112 ГПК перелік підстав для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами є вичерпним.

Однією з підстав для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов:

по-перше, їх існування на час розгляду справи,

по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи,

по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

щодо істотності даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Відповідно до підпункту 269.1.1 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв). А в силу вимог підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об'єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Таким чином, обов'язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.

Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Права власності та користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Питання переходу права власності на земельну ділянку у разі набуття права на житловий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюються статтею 120 Земельного кодексу України і статтею 377 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Цими нормами чітко встановлено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

За правилами пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Виходячи з вищевикладеного, визначення права користування земельними ділянками для цілей оподаткування визначається нормами Податкового кодексу та має особливості у порівнянні з загальновживаним поняттям права користування земельною ділянкою.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обов'язок зі сплати земельного податку виник у заявника з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Неналежне оформлення права власності на земельні ділянки не є підставою для звільнення від сплати податку, а відповідно врахування обставини неналежного оформлення такого права власності не може бути і підставою для прийняття іншого судового рішення (ухвали) у справі №б8/142-12.

З матеріалів справи вбачається, що Миронівська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області зверталась з листом до заявника №2412/10/15-0-18 від 04.06.2015р., в якому Миронівська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області надавала копію Витягу про державну реєстрацію прав ТОВ "ВІК Р.С.Ф." №29437012 від 25.03.2013р. (договір купівлі-продажу нежитлових будівель та споруд від 23.07.2010р.) та відповідно до пункту 20.1.1 пункту 20.1 статті 20 розділу І Податкового кодексу України запрошувала прибути заявника з питань неподання декларації з плати за землю за 2015 рік.

Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що банкрут ТОВ "ВІК-Р.С.Ф" на час винесення ухвали від 01.12.2015р. мав бути обізнаний щодо обставин, на які від посилається як на нововиявлені, крім того, дослідження судом вказаних обставин під час постановлення оскаржуваної ухвали не призвело б до прийняття іншого рішення, відмінного від того, що було прийняте.

Виходячи із приписів Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011р. обставина на яку посилається заявник, а саме - лист ВАТ "Кристал-М", є новим доказом (як підтвердження факту), а не нововиявленою обставиною (як факту).

Виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами розділу ХІІІ Господарського процесуального кодексу України. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами. Не підпадають під визначення нововиявлених обставин дані, які усувають можливу неповноту встановлення обставин справи шляхом отримання та надання стороною суду нових матеріалів вже після прийняття судових актів, без оскарження їх самих за фактом неповноти встановлення обставин справи. (Аналогічна позиція Вищого господарського суду України викладена в постанові від 10.02.2011р. у справі №40/267-08).

Місцевий суд правильно встановив, що обставини викладені у заяві ліквідатора ТОВ "ВІК-Р.С.Ф" за своєю правовою природою не є нововиявленими обставинами (в розумінні ст.112 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Тому суд першої інстанції законно і обґрунтовано відмовив ліквідатору ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.» Салатюку Д.В. у задоволенні заяви про перегляд ухвали господарського суду Київської області від 01.12.2015р. за нововиявленими обставинами та залишив без змін ухвалу місцевого суду від 01.12.2015р. у справі №Б8/141-12.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, 112, 114 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ліквідатора ТОВ «ВІК-Р.С.Ф.» Салатюка Д.В. залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Київської області від 23.12.2016р. по справі №б8/142-12 - без змін.

Справу №Б8/142-12 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.О. Пантелієнко

Судді М.Г. Чорногуз

Ю.Б. Михальська