РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017Справа №910/1736/17
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Симфонія тепла"

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Відбудова"

2) товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрспецторг"

про стягнення заборгованості в розмірі 1 511 302,39 грн.

Представники сторін:

від позивача: Фесенко О.В. - представник за довіреністю № б/н від 29.12.2016 р.;

від відповідача-1: не з'явився.

від відповідача-2: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Симфонія тепла" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Відбудова" та товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Укрспецторг" про стягнення заборгованості в розмірі 1 511 302,39 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.04.2014 року між ним та відповідачем 1 укладено договір поставки №116411.

Додатковою угодою №1 від 12.03.2015 року замінено покупця в договорі поставки №116411 від 28.04.2014 року з відповідача 1 на відповідача 2.

На виконання умов договору позивачем здійснено поставку товару.

Проте, поставлений товар не оплачений відповідачами.

У зв'язку з чим, позивач звернувся в суд про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості в сумі 1 511 302,39 грн., а саме: 1 473 572,00 грн. основної заборгованості (з якої 755 450,57 грн. - солідарна відповідальність відповідача 1 та відповідача 2 перед позивачем), 3 633,91 грн. - 3% річних, 33 916,48 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.02.2017 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 27.02.2017 р.

15.02.2017 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва від товариства з обмеженою відповідальністю "Симфонія тепла" надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.02.2017 р. у задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Симфонія тепла" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

У судове засідання 27.02.2017 р. представники відповідачів 1, 2 не з'явилися, вимоги ухвали суду від 06.02.2017 р. не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 19.01.2017 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.02.2017 року розгляд справи відкладено на 20.03.2017 року.

В судове засідання представники відповідачів 1, 2 не з'явилися, вимоги ухвали суду від 06.02.2017 р. не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Як вбачається з повернутого конверта №013 з направленням відповідачу 1 ухвали про порушення провадження у справі від 06.02.2017 року, він повернувся в суд у зв'язку з закінченням строку зберігання.

Повернуті конверти №013 та № 010 з направленням відповідачу 2 ухвали про порушення провадження у справі від 06.02.2017 року та ухвали про відкладення розгляду справи, повернулися в суд у зв'язку з закінченням строку зберігання та інших причин, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення (організація не значиться).

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України ухвали суду було надіслано відповідачам рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: 87547, Донецька обл.., м. Маріуполь, вулиця 50 Років СРСР, будинок 61, та 02094, м. Київ, проспект Юрія Гагаріна, будинок 14, офіс 32, яка згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 07.02.2017 у є місцезнаходженням відповідачів.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Представник позивача подав письмові пояснення по справі.

Представник позивача підтримав заяву про забезпечення позовних вимог.

Суд відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позовних вимог.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

28.04.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Практікер Україна» (ідентифікаційний код 33938302) (практікер) правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Схід Відбудова» та товариством з обмеженою відповідальністю «Симфонія тепла» (постачальник) укладеного договір поставки №116411, відповідно до умов якого постачальник постачає і передає у власність практікер, а практікер приймає та оплачує товари згідно з замовленнями практікер та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 статті 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п.5.2 договору, практікер здійснює вчасний розрахунок за поставлені товари. Оплата виконується в платіжні дні практікер (робочі дні - вівторок і четвер), на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури, шляхом банківського переказу, на поточний рахунок постачальника, зазначений у реквізитах до цього договору протягом 90 календарних днів та визначається залежно від того, яка з цих подій сталась пізніше, відраховується або з дня передачі товарів за цим договором, а бо з дня отримання усіх необхідних документів щодо поставленого товару головним офісом практікер.

12.03.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Практікер Україна» (ідентифікаційний код 33938302) (практікер) правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Схід Відбудова», товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практікер Україна» (ідентифікаційний код 39320208) правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг» (новий покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Симфонія тепла» (постачальник) укладено додаткову угоду №1 до договору №116411 від 28.04.2014 року.

Згідно з п.1 додаткової угоди, враховуючи положення статті 520 ЦК України та інших чинних на момент підписання цієї Угоди норм законодавства України, сторони, з метою врегулювання відносин, які між ними склались, вирішили змінити одну із сторін в зобов'язанні по договору №116411 від 28.04.2015 року, таким чином, всі права та обов'язки, якщо іншого не передбачено цією угодою, за вказаним договором переходять від практікер до нового покупця по договору №116411 від 28.04.2015 року з 12 березня 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 520, 521 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Згідно з ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Сторони стверджують, що з метою фіксації суми зобов'язань, які утворились на момент укладення цієї додаткової угоди, практікер та постачальник укладають акт звірки взаєморозрахунків (п.4 додаткової угоди).

Відповідно до наявного в матеріалах справи акту звірки взаємних розрахунків за період: 01.07.2014-12.03.2015, підписаного та скріпленого печатками товариства з обмеженою відповідальністю «Практікер Україна» та товариства з обмеженою відповідальністю «Симфонія тепла», заборгованість товариства з обмеженою відповідальністю «Практікер Україна» на 12.03.2015 року становить 755 450,57 грн.

Пунктом 5 додаткової угоди передбачено, що сплата зобов'язань практікер, які виникли за договором в якому відбувається зміна сторони, включаючи зобов'язання визначені п.4 цієї Угоди, з моменту укладення цієї угоди, якщо сторони не домовляться про інше, здійснюється практікер до їх повного виконання. При цьому новий, новий покупець поручається за виконання практікер визначених зобов'язань. В разі невиконання практікер визначених зобов'язань, практікер та новий покупець несуть солідарну відповідальність за їх виконання.

Виходячи з умов основної і додаткової угод, акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.07.2014-12.03.2015 та змісту відносин, що склались між сторонами, суд приходить до висновку, що відповідач-1 (ТОВ "Схід Відбудова") виступив боржником за основним зобов'язанням (поставки) в розмірі 775 450,57 грн., а відповідач-2 (ТОВ "Торговий дім "Укрспецторг") - поручителем. Отже, спірні відносини в цій частині регулюються параграфом 3 глави 49 ЦК України (порука).

Відповідно до ч.1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення основної заборгованості в розмірі 755 450,57 грн. з відповідача-2 - ТОВ "Торговий дім "Укрспецторг", суд дійшов висновку, що дія поруки припинилась з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як встановлено судом, у додатковій угоді № 1 від 12.03.2015 року, що містить умову про поруку, сторони не визначили строку дії цієї поруки, отже, мають застосовуватися приписи зазначеної статті в тій частині, відповідно до якої порука припиняється у разі, якщо кредитор протягом 6 місяців не пред'явить вимоги до поручителя від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідно до п. 5.2 договору про умови строк платежу дійсний протягом 90 календарних днів з надходження товарів/рахунку.

Як вбачається за матеріалів справи, зокрема, акту звірки взаєморозрахунків, остання партія товару надійшла до ТОВ "Практікер Україна" (ТОВ "Схід відбудова") 24.12.2014 р., отже, враховуючи п. 5.2 договору про умови, строк зобов'язання по оплаті останньої поставки товару закінчився 24.03.2015 р. Таким чином, зважаючи на 6-ти місячний строк, передбачений законом, порука відповідача-2 припинилась 25.09.2015 р. (з 25.03.2015 р.), оскільки кредитор не звернувся до поручителя протягом цього часу з вимогою про виконання основного зобов'язання в розмірі 775 450,57 грн. В матеріалах справи міститься вимога до відповідача-2 про сплату заборгованості, однак, ця вимога була заявлена поза межами 6-ти місячного строку.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Законодавець передбачив додаткові підстави припинення поруки, а саме - правила обмежувальних строків (шестимісячного), які вступають в дію, відповідно, лише у разі, якщо договором поруки не встановлено строк дії поруки, а основним договором не визначено строк виконання основного зобов'язання. Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Як зазначив Верховний Суд України від 17.09.2014 р. у постановах по справах № 6-6цс14-1, № 6-53цс14, а також в аналізі про застосування судами законодавства, яке регулює поруку, як вид забезпечення виконання зобов'язання, від 01.02.2015 р., з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти, як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, оскільки ТОВ "Симфонія тепла" протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання в розмірі 755 450,53 грн. не пред'явило вимоги до поручителя - ТОВ "Торговий дім "Укрспецторг", суд приходить до висновку, що порука у відповідача-2 перед позивачем за основним зобов'язанням (договором №116411 від 28.04.2014 року) в розмірі 755 450,53 грн. є припиненою, а відтак - позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 755 450,53 грн. з відповідача-2 задоволенню не підлягають.

Отже, оскільки відповідачем-1 - ТОВ "Схід Відбудова" доказів належної оплати заборгованості суду не надано, а порука відповідача-2 припинилась, суд приходить до висновку, що з відповідача-1 підлягає стягненню основна заборгованість за договором №116411 від 28.04.2014 року в розмірі 755 450,57 грн.

Згідно з п.6 додаткової угоди, зобов'язання зі сплати вартості товарів, поставлених після укладення цієї угоди за замовленнями нового покупця, виконується новим покупцем в порядку та на умовах, визначених договорів.

Крім того, 12.03.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Практікер Україна» (ідентифікаційний код 33938302) (практікер) правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Схід Відбудова», товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практікер Україна» (ідентифікаційний код 39320208) правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецторг» (новий покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Симфонія тепла» (постачальник) укладено додаткову угоду №1 до договору №116411 від 28.04.2014 року, якою з метою врегулювання відносин, які склались між сторонами, а також на виконання порозумінь і домовленостей про необхідність перегляду окремих аспектів відносин, сторони погодились внести зміни до договору шляхом викладення його в суцільній новій редакції.

Відповідно до п.1.1 договору в редакції додаткової угоди №1, постачальник зобов'язується поставити і передати новому покупцю, а новий покупець прийняти та оплатити товари у відповідності до замовлення нового покупця та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору (додаток №2 «Блан форми замовлення»), на умовах цього договору.

Постачальник повинен поставляти товари новому покупцю вільними від всіх і будь-яких зобов'язань і обтяжень перед третіми особами (включаючи сплату обов'язкових платежів, податків, мита) вчасно, до відповідного ТЦ (п.2.1 договору в редакції додаткової угоди №1).

Згідно з п.1.3 договору в редакції додаткової угоди №1, право власності та ризик випадкової загибелі або пошкодження товарів переходить від постачальника до нового покупця з моменту, коли сторони підписали видаткову та/або товарно-транспортну накладну, що засвідчує, що товари були отримані новим покупцем.

Позивачем на виконання умов договору поставлено відповідачу товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними:

- № 0608-01 від 06.08.2015 року на суму 446 422,32 грн.;

- № 2508-05 від 25.08.2015 року на суму 33 824,34 грн.;

- № 2508-04 від 25.08.2015 року на суму 552 783,12 грн.;

- № 0809-01 від 08.09.2015 року на суму 107 319,78 грн.;

- № 2809-01 від 28.09.2015 року на суму 13 820,58 грн.;

- № 0110-01 від 01.10.2015 року на суму 15 471,36 грн.;

- № 2710-01 від 27.10.2015 року на суму 187 233,06 грн.;

- № 0611-01 від 06.11.2015 року на суму 170 417,58 грн.;

- № 1211-01 від 12.11.2015 року на суму 23 414,94 грн.;

- № 1611-01 від 16.11.2015 року на суму 42 301,74 грн.;

- № 2011-01 від 20.11.2015 року на суму 39 766,38 грн.;

- № 1512-01 від 15.12.2015 року на суму 207 967,20 грн.;

- № 1508-01 від 15.08.2016 року на суму 62 253,60 грн.;

- № 0111-01 від 01.11.2016 року на суму 388 943,17 грн.

Частинами 1-3 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 5.2 договору в редакції додаткової угоди №1 та протоколу погодження розбіжностей до додаткової угоди, підставою для проведення розрахунків з постачальником є реалізація поставлених ним на користь нового покупця товарів кінцевим споживачам. Один раз на кожні 7 (сім) банківських днів (платіжний період) новий покупець розраховується з постачальником за товари, реалізовані протягом звітного платіжного періоду. В разі, якщо протягом платіжного періоду не було реалізованого жодної одиниці товару, розрахунок не проводиться. Оплата товарів здійснюється новим покупцем виключно в платіжні для нового покупця дні, якими є робочі вівторок і четвер. Якщо платіжний день припадає на не робочий день, то оплата здійснюється в найближчий робочий платіжний день.

З наявних в матеріалах справи доказів та довідки позивача вбачається, що ним на користь відповідача 2 поставлено товар згідно накладних на загальну суму 2 337 991,70 грн., повернуто відповідачем 2 товар згідно накладних на повернення товару на загальну суму 670 062,72 грн., перераховано коштів відповідачем 2 на поточний рахунок позивача на загальну суму 472 243,66 грн. та між сторонами проведено взаємозалік зустрічних однорідних вимог на загальну суму 477 410,85 грн.

Листом вих.. №01/11 від 24.11.2016 року позивач звернувся до відповідача 2 в якому зазначив, що у зв'язку із закінченням дії договору 31.12.2016 року, відповідно до п.п. 12.1.1 п.12.1 договору ТОВ «Симфонія тепла» має заперечення щодо автоматичного подовження строку дії договору та вимагає повернення поставленого, але не оплаченого товару за вказаним договором в термін до 25 січня 2017 року. даний лист направлений рекомендованим повідомленням № 400 від 29.11.2016 року, проте був повернутий позивачу у зв'язку з закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до п.12.1.1 договору в редакції додаткової угоди №1 цей договір з усіма додатками до нього діє до 31 грудня 2015 року. Строк дії цього договору, за умови відсутності на те заперечень сторін, автоматично продовжується на кожний наступний рік, але не більше ніж на три роки.

Листом вих.. №80-16 від 26.12.2016 року позивач повідомив відповідача 2 про те, що у зв'язку з закінченням дії договору 31.12.2016 року та відсутності бажання у нього щодо пролонгації договору на 2017 рік, вимагав перерахувати на його користь борг в сумі 1 473 752,00 грн.

Листом вих..№01.12.16-05 від 01.12.16 відповідач 2 повідомив позивача про неможливість виконання умов договору.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача 2 перед позивачем в сумі 718 274,47 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

В частині солідарного стягнення з відповідача 1 основної заборгованості в сумі 718 274,47 грн. відмовити.

У зв'язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з відповідачів солідарно пеню в розмірі 33 916,48 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з договору поставки №116411 від 28.04.2014 року в ньому відсутній пункт щодо нарахування пені у зв'язку з порушенням відповідачем 1 умов договору щодо оплати у зв'язку з цим, вимоги позивача в частині стягнення солідарно з відповідача 1 пені в розмірі 33 916,48 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.3.4 договору в редакції додаткової угоди №1, за невиконання своїх грошових обов'язків у строки та в порядку, передбачених у цьому договорі, новий покупець несе відповідальність у формі пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Розрахунок пені:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
718 274.4701.01.2017 - 26.01.20172614.0000 %0.077 %14326.13
718 274.4727.01.2017 - 30.01.2017414.0000 %0.077 %2204.02
Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 2 пені підлягають задоволенню частково в розмірі 16 530,15 грн.

В частині стягнення пені в розмірі 17 386,33 грн. відмовити.

У зв'язку з простроченням оплати позивач просить стягнути з солідарно з відповідачів 3% річних в розмірі 3 633,91 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок 3% річних:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
755450.5301.01.2017 - 30.01.2017303 %1862.75

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
718274.4701.01.2017 - 30.01.2017303 %1771.09
Таким чином, за перерахунком суду, вимоги позивача щодо стягнення солідарно з відповідачів трьох проценті річних підлягають задоволенню частково, а саме: з відповідача 1 в розмірі 1 862,75 грн. та відповідача 2 - 1 771,09 грн.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Відбудова" (87547, Донецька обл., місто Маріуполь, вулиця 50 Років СРСР, будинок 61; ідентифікаційний код: 33938302) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Симфонія тепла" (40016, Сумська обл.., місто Суми, вулиця Прокоф'єва, будинок 19; ідентифікаційний код: 38146855) основний борг у розмірі 755 450 (сімсот п'ятдесят п'ять тисяч чотириста п'ятдесят) грн. 57 коп., три проценти річних в розмірі 1 862 (одна тисяча вісімсот шістдесят дві) грн. 75 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 11 359 (одинадцять тисяч триста п'ятдесят дев'ять) грн. 71 коп.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім «Укрспецторг» (34306, Донецька обл., місто Краматорськ, вулиця Сахалінська, будинок 4; ідентифікаційний код: 39320208) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Симфонія тепла" (40016, Сумська обл.., місто Суми, вулиця Прокоф'єва, будинок 19; ідентифікаційний код: 38146855) основний борг у розмірі 718 274 (сімсот вісімнадцять тисяч двісті сімдесят чотири) грн. 47 коп., пені в розмірі 16 530 (шістнадцять тисяч п'ятсот тридцять) грн. 15 коп., три проценти річних в розмірі 1 771 (одна тисяча сімсот сімдесят одна) грн. 09 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 11 049 (одинадцять тисяч сорок дев'ять) грн. 14 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 04.04.2017 року.

Суддя С.М. Мудрий