КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2017 р. Справа№ 910/9608/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Іоннікової І.А.

Коротун О.М.

при секретарі судового засідання - Вага В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення господарського суду міста Києва від 21.07.2016

у справі № 910/9608/16 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 9 906,17 грн.

за участю представників:

від позивача: Бабак Б.С.,

від відповідача: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ТОВ "Маркс.Капітал" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення відповідно до положень ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 8 444,39 грн. у зв'язку з ліквідацією юридичної особи - ПАТ "СК "Лафорт" та невиплатою останнім суми страхового відшкодування, право вимоги якого перейшло до позивача за договором про надання фінансових послуг факторингу № 1/20-11/2013 від 18.11.2013, укладеного з Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 Крім того, позивач просить стягнути нараховані на вказану заборгованість за весь час прострочення з 03.02.2016 по 19.05.2016. на підставі ст. 625 ЦК України. 3% річних в сумі 74,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 346,22 грн. та неустойку згідно із п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в сумі 1 041,56 грн. за порушення грошового зобов'язання.

Рішенням господарського суду міста Києва від 21.07.2016 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 21.07.2016 у справі № 910/9608/16 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги Моторне (транспортне) страхове бюро України посилається на ухвалу господарського суду міста Києва від 21.05.2014 у справі про банкрутство ПАТ "СК "Лафорт" та зазначає, що ТОВ "Маркс.Капітал" не є потерпілою особою у розумінні положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", включені до реєстру вимог кредиторів ПАТ "СК "Лафорт" грошові вимоги ТОВ "Маркс.Капітал" не є страховим відшкодуванням і тому не можуть бути відшкодовані за рахунок коштів захисту потерпілих.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України у справі № 910/9608/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Іоннікова І.А., Суховий В.Г., та призначено до розгляду на 28.11.2016.

25.11.2016 до суду надійшов відзив ТОВ "Маркс.Капітал" на апеляційну скаргу, в якому позивач з посиланням на преюдиціальність обставин, встановлених у справі про банкрутство ПАТ "СК "Лафорт", просив залишити рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/9608/16 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її безпідставність та необґрунтованість.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.11.2016 розгляд справи було відкладено на 14.12.2016 та зобов'язано сторін надати докази, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення апеляційної скарги, зокрема документи із справи про банкрутство ПАТ "СК "Лафорт".

13.12.2016 від представника ТОВ "Маркс.Капітал" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання витребуваних судом документів із справи про банкрутство ПАТ "СК "Лафорт". Також позивачем частково були надані витребувані судом докази із супровідним листом, в якому ТОВ "Маркс.Капітал" пояснив неможливість подати інші та ще раз наголосив на преюдиціальності обставин, встановлених у справі про банкрутство ПАТ "СК "Лафорт".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.12.2016 розгляд справи було відкладено на 17.01.2017 та повторно зобов'язано сторін надати докази, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення апеляційної скарги, зокрема документи із справи про банкрутство ПАТ "СК "Лафорт".

16.01.2017 до суду надійшло клопотання ТОВ "Маркс.Капітал" про припинення провадження у справі № 910/9608/16 та винесення ухвал про закриття провадження у справі № 910/9608/16 та повернення судового збору, сплаченого ТОВ "Маркс.Капітал" у розмірі 1 378,00 грн. Клопотання мотивне відшкодуванням відповідачем 29.12.2016 шкоди, завданої в результаті ДТП у сумі 8 444,39 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.01.2017 розгляд справи було відкладено на 07.02.2017 та витребувано від господарського суду міста Києва належним чином засвідчені копії документів із справи про банкрутство ПАТ "СК "Лафорт".

Оскільки документи, витребувані ухвалою суду від 17.01.2017 не надійшли, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 розгляд справи було відкладено на 20.02.2017.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.02.2017 у зв'язку із перебуванням судді Сухового В.Г. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі головуючого судді: Хрипуна О.О., суддів: Іоннікової І.А., Коротун О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2017 апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України у справі № 910/9608/16 прийнято до провадження новим складом колегії, розгляд призначено на 20.03.2017 та витребувано від господарського суду міста Києва належним чином засвідчені копії документів із справи про банкрутство ПАТ "СК "Лафорт".

В судове засідання 20.03.2017 представники скаржника не з'явились, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду.

Беручи до уваги суть спору та матеріали справи, встановлені ст. 102 ГПК України строки розгляду апеляційних скарг, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представника скаржника за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги та доводи апеляційної скарги заперечив, пославшись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

Отже, правила, які встановлено тільки для розгляду справ у першій інстанції, застосуванню апеляційним судом не підлягають.

Як роз'яснив пленум Вищого господарського суду України у постанові від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" норми ГПК України щодо вчинення господарським судом першої інстанції певних процесуальних дій не застосовуються судом апеляційної інстанції у випадках, коли відповідною нормою ГПК України прямо передбачено, що процесуальна дія вчиняється лише до прийняття рішення судом першої інстанції. Апеляційна інстанція не застосовує положення ГПК України щодо затвердження господарським судом мирової угоди та відмови позивача від позову.

В суді апеляційної інстанції може бути припинено апеляційне провадження у справі з підстав, зазначених у пунктах 1 (у тому числі якщо буде встановлено, що особа, яка подала апеляційну скаргу, не мала права на таке подання) і 6 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи (п. 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зокрема провадження у справі підлягає припиненню з посиланням на пункт 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, якщо при розгляді справи буде встановлено, що предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Оскільки у справі № 910/9608/16 вже прийняте судове рішення, суд апеляційної інстанції не має повноважень припинити провадження у справі за клопотанням позивача, заявленого на стадії апеляційного перегляду судового рішення, без розгляду по суті апеляційної скарги відповідача.

Повноваження апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції вичерпно визначено ст. 103 ГПК України, яка не передбачає можливості передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі (ст. 101 ГПК України).

Відповідно до п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Отже у процесі перегляду справи суд апеляційної інстанції не позбавлений права за власною ініціативою перевірити ті докази, на які посилались сторони в суді першої інстанції з метою підтвердження обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення, та які необхідні для перевірки законності і обґрунтованості рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи даний спір виник з приводу здійснення Моторним (транспортним) страховим бюро України виплати ТОВ "Маркс.Капітал" із централізованого страхового резервного фонду відшкодування на умовах, передбачених Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Так, в обґрунтування своїх вимог ТОВ "Маркс.Капітал" зазначає, що 18.11.2013 за договором про надання фінансових послуг факторингу № 1/20-11/2013 набуло права вимоги за грошовими зобов'язаннями, що виникли у ФОП ОСОБА_3 (клієнта) з договору відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування від 20.11.2013.

У п. 1.2 договору про надання фінансових послуг факторингу № 1/20-11/2013 від 18.11.2013 сторони зазначили, що в силу цього договору фактор (ТОВ "Маркс.Капітал") займає місце клієнта (як кредитора) відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі. Характеристика прав, переданих фактору клієнтом за цим договором згідно із п. 1.3: загальна сума боргу 8 444,39 грн. Зобов'язаних осіб (боржника) зазначено у п. 1.4 договору № 1/20-11/2013 від 18.11.2013: особа, визнана винною у ДТП - ОСОБА_4; страхова компанія - ПрАТ "СК "Лафорт"; Моторно (транспортне) страхове бюро України у порядку, передбаченому Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

За твердженням позивача, саме за договором надання фінансових послуг факторингу № 1/20-11/2013 від 18.11.2013 ТОВ "Маркс.Капітал" набуло від ФОП ОСОБА_3 права вимоги, які перейшли до останнього за договором відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування, укладеного ним з ОСОБА_6 18.11.2013 (а не 20.11.2013, як зазначено у договорі про надання фінансових послуг факторингу № 1/20-11/2013 від 18.11.2013).

З залученої до матеріалів позовної заяви копії договору відступлення права вимоги (цесії) виплати страхового відшкодування від 18.11.2013, укладеного між ФОП ОСОБА_3 як цесіонарієм (новим кредитором) та ОСОБА_6 як цедентом (первісним кредитором) про купівлю-продаж права вимоги, що виникли у цедента у зв'язку із фактом настання дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля BMW 323і, д.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4, відповідальність якого застрахована згідно договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30.04.2012, номер полісу АВ/3241452, в страховій компанії ПрАТ "СК "Лафорт". Загальна сума боргу (страхове відшкодування), право вимоги сплатити якого передається цедентом, складає 8 44,39 грн. (п. 1.2 договору). За передані права вимоги до боржника за договором страхування цесіонарій сплачує цеденту 2 533,00 грн. (п. 2.1 договору).

Наявний у справі страховий акт № 11143-26-12-01/1, затверджений головою правління ПрАТ "СК "Лафорт", засвідчує рішення ПрАТ "СК "Лафорт" здійснити виплату потерпілій ОСОБА_6 страхового відшкодування у розмірі 8 444,39 грн., спричиненого ДТП за участю страхувальника за договором страхування № АВ - 3241452 від 30.04.2012 ОСОБА_4, який 05.12.2012 об 11:00 на автомобілі BMW 323і, д.н. НОМЕР_3, в м. Києві на перехресті вул. Васильківській та вул. Бурмістренка, під час зміни руху, не переконався в безпеці, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Mitsubishi Lancer, д.н.з. НОМЕР_4.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу BMW 323і, д.н. НОМЕР_3, була застрахована у ПрАТ "СК "Лафорт" на підставі полісу №АВ/3241452, строк дії якого з 30.04.2012 до 29.04.2013.

Страховий випадок та сума страхового відшкодування потерпілій ОСОБА_6 підтверджується також наданими позивачем в суд апеляційної інстанції копіями заяви ОСОБА_6 про отримання страхового відшкодування від 30.01.2013, повідомлення від 05.12.2012, довідки ВДАІ Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 21.12.2012 у справі № 2601/23658/12, звітом з оцінки транспортного засобу, актом технічного стану транспортного засобу.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду міста Києва від 18.11.2013 порушено провадження у справі № 910/20063/13 про банкрутство ПрАТ "СК "Лафорт".

Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

У попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. У реєстрі вимог кредиторів згідно із ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" містяться відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Особливості банкрутства страховиків передбачені ст. 87 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачають певний порядок задоволення вимоги кредиторів за договорами страхування першої черги у разі визнання господарським судом страховика банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вимоги кредиторів за договорами страхування задовольняються у першу чергу, а в четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою, у тому числі і вимоги кредиторів, що виникли із зобов'язань у процедурі розпорядження майном боржника чи в процедурі санації.

Реєстр вимог кредиторів ПрАТ "СК "Лафорт" у справі № 910/20063/13 був затверджений ухвалою попереднього засідання 21.05.2014, з резолютивної частини якої вбачається, що судом визнано кредиторські вимоги ТОВ "Маркс.Капітал" на суму 249 746,61 грн., з яких 1 147,00 грн. (судовий збір) - вимоги першої черги, 248 599,61 грн. - вимоги четвертої черги (стор. 614 ухвали).

З мотивувальної частини ухвали господарського суду міста Києва від 21.05.2014 (стор. 586, 589 ухвали) вбачається, що заява ТОВ "Маркс.Капітал", яка надійшла до суду 08.01.2014 з грошовими вимогами до боржника на суму 283 019,96 грн. за 25 договорами факторингу, містила в тому числі, і вимоги за договором про надання фінансових послуг факторингу № 1/20-11/2013 від 18.11.2013, укладеним з ФОП ОСОБА_3 щодо придбаного останнім у ОСОБА_6 18.11.2013 за договором відступлення права вимоги (цесії) страхового відшкодування на суму 8 444,39 грн.

Таким чином, у справі про банкрутство ПрАТ "СК "Лафорт" ТОВ "Маркс.Капітал" було визнано кредитором, в тому числі, і за договором факторингу на суму 8 444,39 грн., які віднесено до вимог четвертої черги задоволення, тобто таких, що не належать до вимог кредиторів за договорами страхування.

Ухвала господарського суду міста Києва від 21.05.2014 набрала законної сили. Визнання судом суми 8 444,39 грн. вимогами за договором факторингу та відповідно включення до четвертої черги реєстру вимог кредиторів ПрАТ "СК "Лафорт" не було оскаржене ТОВ "Маркс.Капітал".

Постановою господарського суду міста Києва від 10.09.2014 визнано банкрутом ПрАТ "СК "Лафорт", відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора банкрута, зобов'язано ліквідатора надати суду ліквідаційний баланс банкрута та звіт ліквідатора.

Як визначено у ч. 1 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Наслідки визнання боржника банкрутом визначено ст. 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у ч. 1 якої, зокрема, встановлено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута вважається таким, що настав, а виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених розділом ІІІ цього Закону "Ліквідаційна процедура".

У силу положень ч.ч. 1 та 2 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" задоволення вимог кредиторів боржника забезпечує ліквідатор у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого, зокрема, додаються: відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів. Якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов'язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна. Якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі № 910/20063/13 затверджено реєстр вимог кредиторів станом на 06.10.2015 в запропонованій ліквідатором боржника редакції, звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, ліквідовано банкрута - ПрАТ "СК "Лафорт" та припинено провадження у справі.

Вказаною ухвалою встановлено, що вимоги кредиторів, які визнані судом та включені до реєстру вимог кредиторів, не задоволені у зв'язку з тим, що ліквідатором не виявлено достатньо майнових активів, які підлягають включенню до ліквідаційної маси для погашення кредиторських вимог.

До затвердженого ухвалою господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі № 910/20063/13 реєстру вимог кредиторів ПрАТ "СК "Лафорт" станом на 06.10.2015 включено вимоги ТОВ "Маркс.Капітал" за договорами факторингу 248 599,61 грн. - вимоги четвертої черги, за договорами факторингу 227 753,48 грн. - вимоги шостої черги, судовий збір 1 147,00 грн. - вимоги першої черги.

Ухвала господарського суду міста Києва від 06.10.2015 у справі № 910/20063/13 набрала законної сили.

Відповідно ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що обставини, встановлені в ухвалах господарського суду міста Києва у справі № 910/20063/13 мають преюдиціальне значення при розгляді справи № 910/9608/16.

Проте, місцевим господарським судом не враховано положення ст. 115 ГПК України щодо обов'язковості рішень, ухвал, постанов господарського суду, що набрали законної сили.

З огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації") щодо реалізації права на справедливий суд (п. 1 ст. 6 Конвенції), одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. У рішенні у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації" Європейський суд з прав людини також дійшов висновку, що принцип правової визначеності вимагає, серед іншого, щоб, якщо суди ухвалили остаточне рішення в питанні, то їх рішення не піддавалося би сумніву.

Таким чином, встановлений остаточним рішенням суду у справі про банкрутство ПАТ "СК "Лафорт" факт належності кредиторських вимог ТОВ "Маркс.Капітал" за договором факторингу на суму 8 444,39 грн. до вимог четвертої черги задоволення з огляду на принцип правової визначеності унеможливлює їх визнання у справі № 910/9608/16 вимогами ТОВ "Маркс.Капітал" страхового відшкодування за договором страхування.

Згідно із положеннями ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини; разом з тим, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 20.3 ст. 20 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов'язки за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов'язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ.

Згідно із п. 39.1 та пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Основними завданнями МТСБУ, серед іншого, є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Відповідно до пп. "ґ" п. 41.1 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. У разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, згідно із пп. "а" п. 41.2 ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння за рахунок коштів фонду страхових гарантій.

Отже, норми ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в контексті положень ст. 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не дають підстав для висновку щодо законності вимог ТОВ "Маркс.Капітал" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про здійснення виплати 8 444,39 грн., включених до четвертої черги реєстру вимог кредиторів страховика, із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань.

Таким чином, господарський суд міста Києва, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, дійшов помилкового висновку про наявність у позивача прав та підстав для звернення до відповідача (МТСБУ) з вимогою про регламентну виплату в розмірі 8 444,39 грн. з огляду на недостатність коштів та майна страховика - ПАТ "СК "Лафорт", що визнаний банкрутом.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Моторно (транспортне) страхового бюро України підлягає задоволенню, а рішення господарського суду міста Києва від 21.07.2016 у справі № 910/9608/16 підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення господарського суду міста Києва від 21.07.2016 у справі № 910/9608/16 задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 21.07.2016 у справі № 910/9608/16 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У позові відмовити повністю.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 1515,80 грн. витрат по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді І.А. Іоннікова

О.М. Коротун