КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2017 р. Справа№ 910/21278/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

секретар Драчук Р.А.

за участю представників:

від позивача не з'явились

від відповідача Сопків С.В. - дов. № 33 від 14.11.2016

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

«Санаторій «Київ» Плюс»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 21.12.2016 (суддя Лиськов М.О.)

у справі № 910/21278/16

за позовом Дочірнього підприємства "Санаторно-курортний комплекс

«Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-

оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Київ» Плюс»

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва 21.12.2016 у справі № 910/21278/16 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Київ» Плюс» на користь Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» 28 700, 00 грн. основного боргу, 4 673, 55 грн. пені, 23 323, 26 грн. інфляційних втрат, 2 260, 41 грн. 3 % річних та 1 378, 00 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та прийняти нове про відмову в позові повністю. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що оскаржуване рішення прийняте за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню. Оскільки у спірних видаткових накладних відсутні посилання на укладений між сторонами договір, асортимент та кількість товару не співпадають з погодженими у договорі, за твердженнями апелянта, між сторонами мали місце позадоговірні відносини (позадоговірна поставка товару), строк виконання яких не настав, відповідно вимоги про стягнення з відповідача заборгованості та нарахованих на них штрафних санкцій є безпідставними та необґрунтованими тощо.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями, справу № 910/21278/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Дикунської С.Я., суддів: Жук Г.А., Мальченко А.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.01.2017 апеляційну скаргу прийнято до провадження у визначеному складі суду та розгляд справи призначено на 28.02.2017.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 28.02.2017 оголошено перерву на 21.03.2017 на підставі ст. 77 ГПК України. Зобов'язано позивача надати суду податкові накладні на підтвердження проведення поставки згідно видаткових накладних № БЛ-0000003 від 31.01.2014, №БЛ-0000012 від 28.02.2014, №БЛ-0000019 від 31.03.2014, №БЛ-0000024 від 30.04.2014 та № ГР-0000003 від 31.05.2014р. Зобов'язано сторони провести звірку взаєморозрахунків за договором поставки № ДП64/тмц від 02.01.2014 та надати суду акт такого звіряння.

В судове засідання апеляційної інстанції 21.03.2017 з'явився представник відповідача, представник позивача не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, вимоги суду щодо надання документів не виконав. Присутній в судовому засіданні представник відповідача не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника позивача.

Згідно абзацу 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2 цієї ж постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011).

Оскільки явка в судове засідання представника позивача обов'язковою не визнавалась, його неявка не перешкоджає розглядові апеляційної скарги по суті, апеляційний суд вважав за необхідне скаргу розглянути за відсутності цього представника за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Так,Дочірнє підприємство «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Київ» Плюс» стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог зазначило про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки № ДП64/тмц-14 від 02.01.2014 щодо повної та своєчасної оплати отриманого товару, а тому просило стягнути з відповідача 28 700, 00 грн. заборгованості, 4 673, 55 грн. пені, 2 260, 41 грн. 3% річних та 23 323, 26 грн. інфляційних втрат.

Як встановлено матеріалами справи, 02.01.2014 між Дочірнім підприємством «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (позивачем, продавцем за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Київ» Плюс (відповідачем, покупцем за договором) було укладено договір (далі Договір), за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених Договором, поставити покупцю, а покупець - прийняти й оплатити наступний товар - розсільна вода свердловини № 2-к, розсільна вода свердловини 3-к у визначених обсягах.

Найменування, ціна, сума та кількість товару, що є предметом поставки за Договором визначаються у специфікації, яка погоджується сторонами і є невід'ємною частиною Договору (додаток № 1) (п. 1.2. Договору).

За умовами п.п.1.3.,1.4. Договору відвантаження товару постачальником здійснюється на підставі замовлень здійснених покупцем. Замовлення може бути направлено постачальнику шляхом безпосереднього вручення представнику постачальника, а також за допомогою кур'єрської служби, електронної пошти, з використанням телефонного зв'язку, а також іншим зручним для покупця способом. У разі надіслання постачальнику замовлення з використанням електронної пошти, засобів телефонного зв'язку або іншим аналогічним способом, покупець протягом 2 наступних календарних днів повинен надати постачальникові належним чином оформлений оригінал замовлення.

Положеннями п.п.4.1., 4.2. Договору сторони погодили, що покупець оплачує товар, що є предметом Договору, за ціною, наведеною у специфікації. Ціна згідно специфікації до Договору може бути змінена постачальником шляхом повідомлення покупця не менше ніж за 12 годин до дня відвантаження.

Оплата товару на підставі п. п. 4.3., 4.4. Договору здійснюється покупцем на умовах 100% передоплати грошових коштів на підставі рахунку-фактури, виставленого постачальником. Покупець здійснює оплату товару у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника до 5 числа поточного місяця.

Загальна сума Договору становить 15 600, 00 грн. (п. 4.6. Договору).

Цей Договір згідно п. 9.1. набуває чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2014.

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин на підставі ст.ст.193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

В силу приписів ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Таким чином, укладання між позивачем та відповідачем вищезгаданого договору поставки було спрямоване на отримання останнім товару і одночасного обов'язку по здійсненню його оплати.

Як встановлено матеріалами справи, на підтвердження факту виконання господарської операції щодо поставки товару покупцю позивачем було надано видаткові накладні № БЛ-0000003 від 31.01.2014 на суму 6 600, 00 грн., №БЛ-0000012 від 28.02.2014 на суму 6 000, 00 грн., №БЛ-0000019 від 31.03.2014 на суму 8 000, 00 грн., №БЛ-0000024 від 30.04.2014 на суму 100, 00 грн. та № ГР-0000003 від 31.05.2014 на суму 8 000, 00 грн., а також довіреність на право отримання товарно-матеріальних цінностей № 4/1 від 13.01.2014 зі строком дії до 31.01.2014 та № 31 від 25.02.2014 зі строком дії до 06.03.2014, які визнані місцевим господарським судом належними доказами.

Апеляційний господарський суд не погоджується з такими висновками місцевого суду.

Так, факт здійснення господарської операції по передачі товару підтверджується первинними бухгалтерськими документами, оформленими належним чином згідно вимог чинного законодавства.

За приписами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення «Про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку», затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24 травня 1995р. № 88 щодо зазначення обов'язкових в них реквізитів, а саме: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ; назву документа(форми); дату і місце складення документа; зміст та обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі); посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші данні, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2. Інструкції «Про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996р. № 99, сировина, матеріали, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, відпускаються покупцям тільки за довіреністю одержувачів. При відпуску цінностей довіреність залишається у постачальника.

Як вище згадувалось, умовами Договору сторони погодили поставку та відвантаження товару, а саме розсільної води свердловини № 2-к та розсільної води свердловини 3-к у визначених п. 1.1. Договору обсягах на підставі здійснених покупцем замовлень (п. п. 1.3., 1.4. Договору).

Проте, за матеріалами справи, згідно видаткових накладних № БЛ-0000003 від 31.01.2014 на суму 6 600, 00 грн., №БЛ-0000012 від 28.02.2014 на суму 6 000, 00 грн., №БЛ-0000019 від 31.03.2014 на суму 8 000, 00 грн. та № ГР-0000003 від 31.05.2014 на суму 8 000, 00 грн. відповідачу було поставлено розсоли мінеральні питні, а згідно видаткової накладної №БЛ-0000024 від 30.04.2014 на суму 100, 00 грн. - розсоли мінеральні бальнеологічні, тобто позивачем було поставлено відповідачу інший ніж передбачено умовами Договору товар.

Крім цього, у вищезгаданих видаткових накладних вказано, що поставка здійснювалася «без замовлення», відсутнє будь-яке посилання на укладений між сторонами Договір (дата, номер), що суперечить умовам Договору та вимогам чинного законодавства щодо оформлення первинних бухгалтерських документів.

Доводи позивача з приводу надіслання відповідачем замовлень щодо поставки з використанням телефонного зв'язку, не заслуговують на увагу, оскільки умовами Договору чітко передбачено, що у разі направлення постачальнику замовлення з використанням засобів телефонного зв'язку покупець протягом 2 наступних календарних днів повинен надати постачальникові належним чином оформлений оригінал замовлення. Жодних належним чином оформлених оригіналів замовлень позивачем до справи не надано.

Таким чином, вищевказані видаткові накладні без посилань на Договір щодо поставки іншого товару, ніж передбачено його умовами, без замовлень відповідача, не можуть свідчити про поставку товару за Договором.

Крім цього, позивачем без поважних причин не надано витребуваних апеляційним судом податкових накладних на підтвердження здійсненої згідно видаткових накладних поставки саме за Договором, що унеможливлює встановлення факту проведених позивачем господарських операцій по поставці товару згідно Договору.

Надані позивачем довіреності на право отримання ТМЦ № 4/1 від 13.01.2014 зі строком дії до 31.01.2014 та № 31 від 25.02.2014 зі строком дії до 06.03.2014 не є належними та допустимими доказами на підтвердження отримання відповідачем товару за Договором, адже їх оформлено з порушенням вимог Інструкції «Про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей», затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 99 від 16.05.1996, вказані в них найменування та кількість товару не відповідають ані умовам Договору, ані наданим позивачем видатковим накладним, строк їх дії станом на дату поставок згідно видаткових накладних №БЛ-0000019 від 31.03.2014, №БЛ-0000024 від 30.04.2014, № ГР-0000003 від 31.05.2014 закінчився.

З огляду на наведене, за відсутності доказів на підтвердження досягнення сторонами домовленостей щодо поставки іншого товару, ніж передбачено умовами Договору, неналежне виконання якого зі сторони відповідача стало підставою звернення позивача з даним позовом до суду, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором, які позивачем належними та допустимими доказами не доведено, а тому в задоволенні таких вимог належить відмовити.

Оскільки на дату звернення позивача до суду з позовом у відповідача відсутня заборгованість за Договором, не підлягають задоволенню й позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, які позивачем обґрунтовано несвоєчасним виконанням відповідачем обов'язку з оплати товару за Договором.

Задовольняючи позов в повному обсязі, місцевий суд не звернув уваги на відсутність в матеріалах справи належним чином оформленої первинної документації на підтвердження поставки товару саме за умовами Договору, відтак дійшов незаконного висновку про стягнення з відповідача заборгованості, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

За таких обставин, апеляційний господарський суд не погоджується із висновками місцевого суду про задоволення позову, оскаржене рішення вважає незаконним й таким, що підлягає скасуванню з прийняттям нового - про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Тому доводи апелянта по суті апеляційної скарги заслуговують на увагу, а його скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України в зв'язку з задоволенням апеляційної скарги відповідача, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Київ» Плюс» задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва 21.12.2016 у справі № 910/21278/16 скасувати та прийняти нове:

В задоволенні позову Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Київ» Плюс» про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Санаторно-курортний комплекс «Моршинкурорт» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (82482, Львівська обл., м. Моршин, вул. Паркова Площа, буд. 3, ідентифікаційний код 02649905) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Київ» Плюс» (04074, м. Київ, вул. Мостицька, 14/175, ідентифікаційний код 05378938) 1 515, 80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/21278/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко