РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017Справа №910/13465/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнес Скай»
доІндивідуального підприємця ОСОБА_2
простягнення 9 450,00 Євро
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

від позивача:Петренко С.В.
від відповідача:не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнес Скай» (надалі - «Товариство») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Індивідуального підприємця ОСОБА_2 (надалі - «Підприємець») про стягнення 9 450,00 Євро.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов контракту №4/UA/RUS/2016 від 20.04.2016 р. відповідач належним чином грошове зобов'язання по оплаті поставленої продукції не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 9 450,00 Євро.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.07.2016 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 28.11.2016 р., зупинено провадження у справі у зв'язку зі зверненням в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, до Арбітражного суду міста Москви.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.11.2016 р. розгляд справи відкладено на 30.01.2017 р. у зв'язку з відсутністю відомостей про повідомлення відповідача про дату та час розгляду даної справи.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 30.01.2017 р. поновлено провадження у справі та відкладено розгляду справи на 27.03.2017 р. у зв'язку із неявкою представника позивача.

Представник позивача в судове засідання з'явилася, надала пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений в порядку, передбаченому Угодою про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 р.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, незважаючи на те, що відповідач в судові засідання 28.11.2016 р., 30.01.2017 р. та 27.03.2017 р. не з'явився, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника не перешкоджає вирішенню справи по суті.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.04.2016 р. між Товариством (продавець) та Підприємцем (покупець) був укладений контракт №4/UA/RUS/2016 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого продавець обов'язується передати у власність покупця товар - ароматизатори виробництва SymriseAG (Німеччина) за ціною та на умовах, вказаних в інвойсах на кожну поставку, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного контракту.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що загальна кількість товару, що постачається за даним договором, складає 3 тонни.

За змістом п. 4.1 Договору ціна на товар, що поставляється за даним контрактом, встановлюється в Євро та розуміється на умовах поставки.

Згідно з п. 5.4 Договору покупець здійснює 100% оплату кожної партії товару не пізніше 90 календарних днів з моменту отримання товару.

На виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 9 400,00 Євро, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №088759.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання по оплаті поставленого товару, у зв'язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 9 400,00 Євро.

Згідно з частинами першою і третьою статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до частини першої статті 124 Господарського процесуального кодексу України підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 2 статті 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 р., що була підписана та ратифікована Україною й Російською Федерацією, компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода Сторін про передачу спору до суду.

Відповідно до п. 11.1 Договору будь-який спір, що виник у зв'язку з виконанням цього контракту, підлягає переданню на розгляд та остаточне вирішення до господарського суду міста Києва.

Якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності (пункт 1 частини 1 статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право»), спір підлягає вирішенню в господарських судах України з урахуванням вимог розділу III Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, даний позов підлягає розгляду господарським судом міста Києва.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №088759) підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 9 400,00 Євро.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, враховуючи приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 5.4 Договору суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача становить 9 400,00 Євро, а строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача на підставі Договору за переданий товар. Відповідачем вказана заборгованість не спростована.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства про стягнення з Підприємця заборгованості у розмірі 9 400,00 Євро є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнес Скай» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Індивідуального підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; державний реєстраційний номер НОМЕР_1, індивідуальний податковий номер НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Бізнес Скай» (03036, м. Київ, Міжнародний аеропорт «Київ» (Жуляни); ідентифікаційний код 37313309) заборгованість у розмірі 9 450,00 (дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят) Євро та судовий збір у розмірі 3 940 (три тисячі дев'ятсот сорок) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 29.03.2017 р.

Суддя В.П. Босий