ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" березня 2017 р. Справа № 911/2624/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Укртрансгаз (01021, м.Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1)

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Київоблгаз (08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Боярка, вулиця Шевченка, будинок 178)

про стягнення 113057466,07 грн.

суддя Н.Г. Шевчук

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (дов. №6-77 від 10.01.2017);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. №1-208 від 30.12.2016).

встановив:

Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз (далі ПАТ Укртрансгаз) звернулось з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Київоблгаз (далі ПАТ Київоблгаз), в якому з урахуванням заяви №12796/6 від 15.09.2016 про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача 151 865 170,88 грн., з яких: заборгованість за надані по договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї, у лютому, травні, червні, липні 2016 року на суму 126 372 570,07 грн., нараховані за період прострочення цієї оплати станом на 08.09.2016 пеня у сумі 13 404 529,27грн. за сукупний період з 12.04.2016 по 08.09.2016, штраф у сумі 7 929 868,80 грн., 3% річних у сумі 1 166 477,46 грн. за сукупний період з 12.04.2016 по 08.09.2016 та інфляційні втрати у сумі 2 991 725,28 грн. за період з 01.04.2016 по 31.05.2016 (арк. с. 3-11, 112-115).

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач належним чином не виконував умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 в частині повної та своєчасної оплати отриманих посуг, а розрахунки, які здійснюються згідно Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій є лише одним із способів виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором і даний Порядок не змінював та не змінює строки виконання відповідачем грошових зобов'язань перед позивачем за договором та не свідчить про відмову позивача прийняти належне виконання зобов'язань від відповідача у разі неукладення додаткової угоди до договору із зміною порядку розрахунків. На думку позивача сторонами не вносились зміни ні відносно строків виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором, ні щодо порядку здійснення розрахунків. Підпис уповноваженої особи позивача на спільних протокольних рішеннях свідчить не про зміну порядку і строків здійснення відповідачем розрахунків по спірному договору, а про погодження на отримання коштів від відповідача, які будуть перераховані з Державного бюджету України відповідно до постанови КМУ №20 від 11.01.2005 Також зазначає, що у спільних протокольних рішеннях нічого не зазначено про те, що за ними, у випадку виділення коштів з Державного бюджету України, буде погашена заборгованість відповідача перед позивачем за послуги з балансування природного газу надані відповідно до умов договору № від 17.12.2015. Тобто, вказані протокольні рішення жодним чином не припиняють зобов'язання відповідача з оплати послуг, які є предметом позовних вимог, не впливають на порядок та строки виконання зазначених зобов'язань.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує з посиланням на те, що вина ПАТ Київоблгаз у простроченні оплати відсутня, оскільки основним джерелом надходження коштів ПАТ Київоблгаз для оплати ПАТ Укртрансгаз за послуги з транспортування природного газу є одержання коштів за надані послуги з розподілу природного газу для потреб населення, що у звязку з наданням населенню пільг та субсидій оплата послуг ПАТ Укртрансгаз здійснюється за рахунок коштів, які надходять із загального фонду Державного бюджету на компенсацію витрат в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 та спільним наказом Міністерства енергетики та Міністерства фінансів №493/688 від 03.08.2015, а саме шляхом підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету, предметом яких є, зокрема і організація проведення взаєморозрахунків сторін по договору транспортування природного газу № від 17.12.2015.

Відповідач вважає, що механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу визначений Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій (постанова КМУ № 20 від 11.01.2005). Прийнявши відповідний нормативно-правовий акт держава змінює цим самим характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладених договорів. Оформлення та підписання таких документів, як протоколи взаєморозрахунків, а в даному випадку - спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків слід вважати лише елементами оформлення розрахунків за рахунок коштів субвенцій з державного бюджету, процедурою реалізації права, дотримання якої є передумовою безпосереднього виділення коштів та фактичних розрахунків за рахунок бюджетних коштів. Тому правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині зазнають імперативного регулюючого впливу держави. І спочатку відповідач має використати кошти, виділені на виконання постанови КМУ № 20, а вже залишок необхідно оплатити власними грошовими коштами. Отже, держава шляхом запровадження спеціальних нормативних актів, виконання яких поклала на свої інститути влади, запровадила новий механізм взаєморозрахунків між відповідачем та позивачем, чим внесла в господарські правовідносини між сторонами елементи адміністративного та бюджетного права. Таке введення призвело до зміни істотних умов договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 в частині строків, розміру, форми оплати наданих послуг. З огляду на вказане відповідач позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків та здійснювати розрахунки з позивачем інакше, ніж коштами, наданими в рамках бюджетного відшкодування пільг та субсидій. Тому відповідач вважає, що його вина у непроведенні розрахунків із позивачем відсутня.

03.01.2017 від ПАТ Укртрансгаз надійшла заява №17671/6 від 28.12.2016 про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд додатково стягнути з відповідача 90847272 грн. заборгованості за послуги, надані у серпні, вересні та жовтні 2016 року по договору транспортування природного газу № від 17.12.2015, а також 2 764 156,59 грн. пені за період з 29.09.2016 по 22.12.2016, 1031221,01 грн. інфляційних втрат за період з 01.10.2016 по 31.12.2016 та 293 530,39 грн. 3% річних за період з 29.09.2016 по 22.12.2016.

Частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

В обргунтування поданої заяви позивач зазначає, що станом на 22.12.2016 заборгованість відповідача за отримані послуги по договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 зросла у звязку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань в частині з оплати послуг? наданих позивачем у серпні, вересні та жовтні 2016 року.

Розглянувши подану заяву, суд прийшов до висновку, що фактично відповідач змінив предмет та підставу позову шляхом зазначення додатково інших періодів (місяців) та іншої заборгованості по зобовязаннях цих нових періодів (місяців) по договору транспортування природного газу № від 17.12.2015.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Відтак, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

Право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК України з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Аналогічна правова позиція викладена в пункті 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Оскільки розгляд справи №911/2624/16 по суті розпочато 19.09.2016, суд відмовляє в прийнятті заяви позивача №17671/6 від 28.12.2016 про зміну предмету позову.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази суд

встановив:

17.12.2015 між Публічним акціонерним товариством Укртрансгаз (Оператор) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Київоблгаз (Замовник) укладено Договір транспортування природного газу № (Договір, а.с. 34-44).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Позивач надає Відповідачу послуги транспортування природного газу (далі - Послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Відповідач сплачує Позивачу встановлену у цьому Договорі вартість таких Послуг.

У відповідності до пункту 2.2 Договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Пунктом 2.3 договору визначено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

У пункті 2.5 Договору встановлено, що приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу.

Згідно пунктами 2.6, 2.7 договору Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у Договорі. Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів.

У відповідності до пункту 4.1 договору замовник зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим Договором та Кодексом; вчасно врегульовувати небаланси.

Пунктом 7.1 договору визначено, що вартість послуг розраховується, зокрема: балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

У разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов'язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу. Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: Вбалансування= БЦГ х К х Qбг, де БЦГ - базова ціна газу; Qбг - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5 % від обсягу природного газу , відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (пункти 9.1, 9.2 договору).

Згідно пункту 9.3 договору базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до 10 числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті.

Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електрону адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів (пункт 9.4 договору).

Згідно пунктом 11.4 договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

Пунктом 13.5 договору встановлено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу послуги балансування обсягів природного газу на загальну суму 126 372 570,07 грн., що підтверджується актами надання послуг № 02-16--БАЛАНС від 29.02.2016, № 05-16--БАЛАНС від 31.05.2016 та № 06-16--БАЛАНС від 30.06.2016.

Листами №3833/12 від 16.03.2016, №5885/12 від 18.04.2016 та 8738/12 від 15.06.2016 позивач звертався до відповідача з проханням здійснити оплату за надані послуги балансування обсягів природного газу за серпень-жовтень 2016 року, при цьому відповідачу також направлялись акти надання послуг, розрахунки вартості послуг балансування, рахунки на оплату, що підтверджується наявними в матеріалах справи описами вкладення у цінний лист.

Враховуючи, що дані листи залишені ПАТ Київоблгаз без відповіді та належного реагування, ПАТ Укртрансгаз звернулось з даним позовом до суду

В ході судового розгляду між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області (далі Сторона 1), Департаментом фінансів Київської обласної держадміністрації (далі Сторона 2), Товариством з обмеженою відповідальністю Київоблгаз збут (далі Сторона 3), ПАТ Київоблгаз (далі Сторона 4), ПАТ Укртрансгаз (далі Сторона 5) та Національною акціонерна компанією Нафтогаз України (далі Сторона остання) були укладені спільні протокольні рішення №1860/у від 18.07.2016року на суму 226 373,93 грн.; №6/утг від 05.12.2016року на суму 26 000 000,00 грн.; №7/утг від 05.12.2016року на суму 24 440 000,00 грн.; №8/утг від 05.12.2016року на суму 7 421 499,00 грн.; №3555/у від 22.12.2016року на суму 600 000,00 грн.; №3576/у від 23.12.2016року на суму 213 000,00 грн.; №3606/у від 26.12.2016року на суму 13 715 000,00 грн.; №3607/у від 26.12.2016року на суму 50 000 000,00 грн.; №3608/у від 26.12.2016 року на суму 50 000 000,00 грн.; №135/у від 16.01.2017року на суму 3 000 000,00 грн.; №172/у від 17.01.2017року на суму 12 800 000,00 грн.; №174/у від 17.01.2017року на суму 1 000 000,00 грн.; №302/у від 19.01.2017року на суму 600 000,00 грн.; №440/у від 20.01.2017року на суму 54 150 000,00 грн.; №584/у від 23.01.2017 року на суму 1 989 258,00 грн., що разом складає 246 155 130,93 грн..

Згідно розділу 1 предметом цих спільного протокольних рішень є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

Розділом 2 Спільних протокольних рішень визначено порядок проведення розрахунків.

За умовами пункту 2.6 зазначених протокольних рішень ПАТ "Київоблгаз" перераховує ПАТ "Укртрансгаз" кошти за надані послуги в 2016 році згідно договору № від 17.12.2015 р. з таким записом у графі «призначення платежу» «постанова Уряду від 11.01.2005 р. № 20, дата і номер Спільного протокольного рішення, за надані послуги в 2016 році, договір транспортування № від 17.12.2015 р„ в т.ч. ПДВ».

У відповідності до розділу 3 протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язались перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок; забезпечити проведення розрахунків відповідно до цих спільних протокольних рішень та з урахуванням укладених договорів на розрахункове-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів перерахувати кошти за схемою, передбаченою спільними протокольними рішеннями.

Відповідно до розділу 4 Спільних протокольних рішень, сторони, що підписали спільні протокольні рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов'язань за цими спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків відповідно до вимог чинного законодавства

На виконання зазначених спільних протокольних рішень Відповідачем здійснювалась оплата наданих Позивачем послуг з балансування обсягів природного газу за Договором на підставі наступних платіжних доручень: №6 від 20.07.2016 на суму 226 373,93 грн.; №7 від 06.12.2016 на суму 26 000 000,00 грн.; №8 від 06.12.2016 на суму 24 440 000,00 грн.; №9 від 06.12.2016 на суму 7 421 499,00 грн.; №10 від 23.12.16 на суму 600 000,00 грн.; №11 від 26.12.16 на суму 213 000,00 грн.; №12 від 28.12.16 на суму 13 715 000,00 грн.; №13 від 28.12.16 на суму 50 000 000,00 грн.; №14 від 28.12.16 на суму 50 000 000,00 грн.; №1 від 17.01.17 на суму 3 000 000,00 грн.; №2 від 17.01.17 на суму 12 800 000,00 грн.; №3 від 17.01.17 на суму 1 000 000,00 грн.; №4 від 19.01.17 на суму 600 000,00 грн.; №5 від 23.01.17 на суму 1 989 258,00 грн.; №6 від 24.01.2017 на суму 54 150 000,00 грн., а разом 246 155 130,93 грн.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України та статті 174 Господарського кодексу України господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України , якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до пункту 1 глави 1 Розділу VIII Кодексу газотранспортної системи, що затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2493 (далі Кодекс) одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Згідно з пунктом 9 глави 1 розділу XI Кодексу замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи послуги, що є складовими послуги транспортування, зокрема, послугу балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи та які відбираються з неї.

Замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом. Оператор газотранспортної системи надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування. (п. п. 1, 3, 4 глави 1 Розділу XIV Кодексу).

Відповідно до пунктів 1-2 глави 3 Розділу XIV Кодексу оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

Пунктом 7 глави 3 Розділу XIV Кодексу передбачено, що місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи, зокрема, при негативному місячному небалансі - за рахунок надання послуг балансування.

Згідно з пунктами 1, 3, 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу розрахунок вартості послуг балансування (ПБ), що були надані замовнику послуг транспортування за місяць, проводиться оператором газотранспортної системи після закінчення газового місяця на підставі даних про місячний небаланс замовника послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є дані, визначені у звіті про надані послуги з транспортування. Оператор газотранспортної системи до 14-го числа наступного місяця надає замовнику послуг транспортування звіт про надані послуги та рахунок на оплату. Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

Аналогічні за змістом положення викладені також в розділі IX договору транспортування природного газу № від 17.12.2015

Враховуючи, що після порушення провадження у даній справі (ухвала від 17.08.2016) відповідач в повному обсязі розрахувався із позивачем за отримані послуги балансування обсягів природного газу, суд приходить до висновку, що між сторонами відсутній предмет спору в частині стягнення заборгованості за послуги надані у лютому, травні, червні, липні 2016 року на суму 126 372 570,07 грн.

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У пункті 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.11.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції зазначено, що господарський суд припиняє провадження у справі у звязку із відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу), якщо між сторонами у звязку з цим не залишилось неврегульованих питань.

За таких обставин відповідно до пункту 11 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі в частині стягнення з відповідача 126 372 570,07 грн. заборгованості підлягає припиненню у звязку із відсутністю предмету спору.

З приводу позовних вимог про стягнення пені у сумі 13 404 529,27грн. за сукупний період з 12.04.2016 по 08.09.2016, штрафу у сумі 7 929 868,80 грн., 3% річних у сумі 1 166 477,46 грн. за сукупний період з 12.04.2016 по 08.09.2016 та інфляційних втрат у сумі 2 991 725,28 грн. за період з 01.04.2016 по 31.05.2016 суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, для застосування штрафних санкцій та відповідальності за прострочку виконання грошового зобов'язання необхідною умовою є факт невиконання або прострочки виконання зобов'язання.

Суд приймає до уваги, що вартість послуг, наданих позивачем за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015, у лютому, травні, червні, липні 2016 року на суму 126 372 570,07 грн., була оплачена шляхом укладення спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України згідно платіжних доручень №6 від 20.07.2016 на суму 226 373,93 грн.; №7 від 06.12.2016 на суму 26 000 000,00 грн.; №8 від 06.12.2016 на суму 24 440 000,00 грн.; №9 від 06.12.2016 на суму 7 421 499,00 грн.; №10 від 23.12.16 на суму 600 000,00 грн.; №11 від 26.12.16 на суму 213 000,00 грн.; №12 від 28.12.16 на суму 13 715 000,00 грн.; №13 від 28.12.16 на суму 50 000 000,00 грн.; №14 від 28.12.16 на суму 50 000 000,00 грн.; №1 від 17.01.17 на суму 3 000 000,00 грн.; №2 від 17.01.17 на суму 12 800 000,00 грн.; №3 від 17.01.17 на суму 1 000 000,00 грн.; №4 від 19.01.17 на суму 600 000,00 грн.; №5 від 23.01.17 на суму 1 989 258,00 грн.; №6 від 24.01.2017 на суму 54 150 000,00 грн.

Укладаючи вищевказані спільні протокольні рішення, позивач і відповідач керувалися спеціальним нормативно-правовим актом, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005, якою затверджений Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Відповідно до пункту 1 вищевказаного Порядку він визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами (далі - субвенція).

Пунктом 7 Порядку визначено, що розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків. Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Укртрансгаз", державне підприємство "Енергоринок", виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом пяти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг).

Усі учасники розрахунків, що проводяться згідно з цим Порядком, у графі "Призначення платежу" платіжних доручень додатково зазначають: "Постанова Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 N 20" (пункт 9 Порядку).

Підписання сторонами спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 свідчить, що сторони фактично погодились, що оплата наданих послуг балансування обсягів природного газу за договором № від 17.12.2015,підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення.

Тобто, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за послуги балансування обсягів природного газу. Тому для стягнення пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, необхідно щоб оплата за послуги балансування обсягів природного газу була здійснена поза межами порядку, встановленого спільними протокольними рішеннями.

Така позиція узгоджується з висновком Верховного Суду України наведеним, зокрема, у постановах від 11.11.2015 у справі №927/1733/14, від 01.07.2015 у справі № 924/1230/14, від 09.09.2014 у справі № 5011-35/1272-2012-42/527-2012, від 09.09.2014 у справі № 5011-1/1043-2012-42/528-2012, від 23.09.2015 у справі № 917/2519/14, який згідно зі статті 111-28 Господарського процесуального кодексу України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Суд встановив, що відповідачем положення спільних протокольних рішень виконані своєчасно і в повному обсязі, що свідчить про належне виконання останнім своїх зобов'язань за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015

Зважаючи на викладене підстави для задоволення позовних вимог про стягнення пені у сумі 13 404 529,27грн. за сукупний період з 12.04.2016 по 08.09.2016, штрафу у сумі 7 929 868,80 грн., 3% річних у сумі 1 166 477,46 грн. за сукупний період з 12.04.2016 по 08.09.2016 та інфляційних втрат у сумі 2 991 725,28 грн. за період з 01.04.2016 по 31.05.2016 відсутні.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при відмові в задоволенні позову покладається на позивача.

Керуючись статтею 49, пунктом 11 статті 80, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Провадження у справі в частині вимог про стягнення 126 372 570,07 грн. заборгованості припинити.

2. В іншій частині вимог у позові відмовити.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підписання повного рішення: 27.03.2017