ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.03.2017 р. cправа№ 5015/3077/12

Суддя господарського суду Львівської області Юркевич М.В., розглянувши матеріали

за заявою: Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів

про: визнання наказу господарського суду Львівської області від 15.10.2012 р. таким, що не підлягає виконанню в частині

у справі за позовом: Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів

про: стягнення 1 173 160,47 грн. штрафних санкцій за неналежне виконання зобовязання з оплати спожитого природного газу за договором № 14/2504/11 від 30.11.2011 року

За участю представників сторін:

від заявника (боржника): не зявився

від стягувача (позивача): ОСОБА_1 представник

На розгляд Господарського суду Львівської області подано заяву Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго про визнання таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 386 561,39 грн. пені, 102 541,53 грн. інфляційних втрат, 74 732,48 грн. 3% річних, 608 498,13 грн. штрафу наказу господарського суду Львівської області від 15.10.2012 р. у справі №5015/3077/12.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 06.03.2017 р. суддя Кидисюк Р.А. призначив заяву до розгляду.

У звязку із закінченням повноважень, як вперше призначено на посаду судді Кидисюка Р.А., відповідно до розпорядження № 181 від 14.03.2017 р. та згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної заяви визначено суддю Юркевича М.В.

Ухвалою суду від 15.03.2017 р. суддя Юркевич М.В. прийняв до провадження заяву Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго та призначив її до розгляду на 28.03.2017р.

В судове засідання 28.03.2017р. зявився представник позивача (стягувача), заперечив щодо поданої заяви та просив суд відмовити в її задоволенні.

Заявник в судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду, про що свідчить повернуте з відповідною відміткою повідомлення про вручення поштового відправлення від 24.03.2017р. №11404/17.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Рішенням господарського суду Львівської області від 19.09.2012р. позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задоволено частково, стягнуто з Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго 386 561,39 грн. пені, 102 541,53 грн. інфляційних втрат, 74 732,48 грн. 3% річних, 608 498,13 грн. штрафу, 23 446,67 грн. витрат по сплаті судового збору та розстрочено виконання рішення рівними частинами щомісячно строком на 3 місяці, а саме по 398 593,4 грн.

15.10.2016р. господарським судом Львівської області видано наказ про примусове виконання рішення суду від 19.09.2012р.

На виконання наказу господарського суду Львівської області Відділом примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області було відкрите виконавче провадження № 35191788.

24.02.2017р. представником заявника (відповідача) подано заяву до господарського суду Львівської області, відповідно до якої останній просить визнати наказ господарського суду Львівської області від 15.10.2012р. №5015/3077/12 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 386 561,39 грн. пені, 102 541,53 грн. інфляційних втрат, 74 732,48 грн. 3% річних, 608 498,13 грн. штрафу

В обґрунтування поданої заяви відповідач покликається на те, що 30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого, водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Так, згідно з частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Додаткові умови, за твердженням заявника, для списання сум неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних при відсутності кредиторської заборгованості на день набрання чинності законом, не вимагаються.

Предметом розгляду у справі 5015/3077/12 було стягнення пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасно проведені розрахунки за поставку природного газу по договору закупівлі природного газу.

На думку відповідача, у зв'язку із повним виконанням ЛМКП Львівтеплоенерго своїх зобов'язань стосовно сплати основної суми заборгованості по вказаному договору до набрання чинності вищенаведеним законом, нараховані відповідачем та присудженні до стягнення судом штрафні санкції підлягають списанню.

З огляду на вищенаведене, відповідач звернувся до господарського суду з вимогою про визнання таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 386 561,39 грн. пені, 102 541,53 грн. інфляційних втрат, 74 732,48 грн. 3% річних, 608 498,13 грн. штрафу наказу господарського суду Львівської області від 15.10.2012 р. у справі №5015/3077/12.

У своєму відзиві представник стягувача заперечив проти покликань відповідача, зазначивши, що виходячи із положень ст.ст. 1,2 Закону, процедура списання заборгованості є складовою частиною загальної процедури врегулювання заборгованості боржника. А учасниками процедури врегулювання заборгованості є виключно ті теплопостачальні та теплогенеруючі організації і підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, які включені до реєстру, а отже, подали до відповідного центрального органу виконавчої влади заяву та документи, згідно з визначеним Законом переліком, та щодо яких органом центральної виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, прийнято рішення про включення до реєстру. Так як, боржником не надані докази участі підприємства у процедурі врегулювання заборгованості у визначеному Законом № 1730 порядку, та, відповідно, не надано доказів включення підприємства боржника до відповідного реєстру, то вказані в наказі від 15.10.2012р. суми списанню не підлягають.

Розглянувши доводи поданої заяви, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що заява відповідача задоволенню не підлягає, при цьому суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Згідно ч. 2 ст. 117 ГПК України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню.

Частино 4 ст. 117 ГПК передбачено, що господарський суд ухвалою вносить виправлення до наказу, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Як встановлено судом, 30.11.2016р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016р. №1730-VIII, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Проте, доводи заявника, що вказаний Закон не вимагає від сторін будь-яких дій і заборгованість визнається списаною автоматично з вступом в дію цього Закону, є помилковим огляду на наступне.

Враховуючи вимоги Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" у відповідача з 30.11.2016р. виникло право на списання заборгованості зі сплати пені, інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних, на стягнення яких видано наказ від 15.10.2012р., але не автоматично, як він зазначає у заяві, а відповідно до певної процедури, яка має засвідчуватись певними документами.

Зокрема, виходячи із положень ст.ст. 1,2 Закону, процедура списання заборгованості є складовою частиною загальної процедури врегулювання заборгованості боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 3 цього Закону, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву, до якої додаються документи, які передбачені цією статтею.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів від 21.02.2017р. № 93 Про Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром передбачено, що рішення про включення або про відмову у включенні до реєстру приймається Мінрегіону або уповноваженою ним посадовою особою протягом 10 робочих днів з дня надходження заяви та розміщується на офіційному веб-сайті цього органу.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник не представив суду жодних доказів участі підприємства у процедурі врегулювання заборгованості у визначеному Законом № 1730 порядку, та, відповідно, не надав доказів включення підприємства боржника до відповідного реєстру.

В пп. 3.1, пп. 3.3 п. З постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (із змінами і доповненнями) розяснено, що частина 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті, які слід розглядати за правилами Господарського процесуального кодексу України у межах вже розглянутої справи, у разі:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

Слід зауважити, що норма ч. 4 ст. 117 Господарського процесуального кодексу України визначає можливість припинення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, лише внаслідок наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто, обставини, на підставі яких господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню, мають бути безспірними та безпосередньо засвідчувати факт припинення зобов'язань боржника.

Беручи до уваги вищенаведені норми суд констатує, що боржником не було представлено суду обґрунтованих та переконливих доказів в обгрунтування поданої заяви та не доведено, на підставі Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" факту списання боргу (відсутності обовязку щодо сплати) на користь позивача 386 561,39 грн. пені, 102 541,53 грн. інфляційних втрат, 74 732,48 грн. 3% річних, 608 498,13 грн. штрафу згідно наказу господарського суду Львівської області від 15.10.2012 р. у справі №5015/3077/12.

Відповідно ч. 1 ст. 33, ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись ст. ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, - суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго про визнання наказу господарського суду Львівської області від 15.10.2012 р. таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 386 561,39 грн. пені, 102 541,53 грн. інфляційних втрат, 74 732,48 грн. 3% річних, 608 498,13 грн. штрафу за неналежне виконання зобовязання з оплати спожитого природного газу за договором № 14/2504/11 від 30.11.2011 року відмовити.

Суддя Юркевич М. В.