ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.03.2017 Справа № 904/12469/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Конкорд", м. Дніпро, площа Троїцька, буд. 2

до Громадської організації "Народний трибунал", м. Дніпро. вул. В. Жуковського буд. 39/41, кв. 61

про визнання інформації недостовірною, спростування недостовірної інформації та захист ділової репутації

Головуючий колегії, суддя Панна С.П.

Суддя Васильєв О.Ю.

Суддя Новікова Р.Г.

Представники:

від позивача Куткова Н.Б. дов. № 115 від 12.07.2016р. представник

від відповідача Більцан К.М. голова правління

від відповідача: Завгородній О.С. дов. № 16 від 08.02.2017 представник

присутній ОСОБА_4 посвідчення НОМЕР_1 журналіст бюро журналістських розслідувань

від ДМР Дика Н.В. дов. № 7/10/2549 заступник начальника управління

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Конкорд" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до громадської організації "Народний трибунал" про визнання інформації "Банкам окупантам не місце в Україні", "Банк тимчасово не працює", "Цей Банк фінансує тероризм", "Забери свої гроші, поки не пізно", "Переведи гроші в інший банк", "Не годуй армію окупанта", "Ні мінімізації податків", "Банк - це фінансова установа, а не "Пральна машина", "Банду геть" "ПТН ПНХ", яка була поширена Громадською організацією "НАРОДНИЙ ТРИБУНАЛ" на мітингах, що відбулися 19 грудня 2016 року в період часу з 10:00 до 18:00 год. та 20 грудня 2016 року в період часу з 12:00 до 17:00 год. біля будівлі Головного офісу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "КОНКОРД", розташованого за адресою: м. Дніпро, площа Троїцька, 2, недостовірною та такою, що принижує престиж та порочить ділову репутацію ПАТ "АКБ "КОНКОРД" та про зобов'язання Громадської організації "НАРОДНИЙ ТРИБУНАЛ" протягом десяти днів з моменту набрання рішенням по даній справі законної сили здійснити спростування недостовірної інформації шляхом опублікування тексту рішення суду, включаючи публікацію тексту його резолютивної частини в місцевому друкованому засобі інформації - обласній газеті "Вісті Придніпров'я"; стягнення судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані поширенням громадською організацією "Народний трибунал" невірної інформації, а саме: "Банкам окупантам не місце в Україні", "Банк тимчасово не працює", "Цей Банк фінансує тероризм", "Забери свої гроші, поки не пізно", "Переведи гроші в інший банк", "Не годуй армію окупанта", "Ні мінімізації податків", "Банк - це фінансова установа, а не "Пральна машина", "Банду геть" "ПТН ПНХ".

09.02.2017 року відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву № б/н від 09.02.2017 року (а.с.229 Т.1) в якому він зазначив, що позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог надав суду викривленні та перекручені фактичні події та обставини справи, оскільки відповідачем листом вих.№б/н від 19.12.2016 року на адресу міського голови Дніпра Філатова Б.А. було подано повідомлення про проведення мирного масового громадського заходу - мітингу з наступними гаслами „Ні конвертаційним центрам!", „Ні податковим ямам!", „Бойкот Російським банкам!", „Банк - це не пральна машина!", „Не дамо фінансувати сепаратизм!", „ Ми не хочемо жити в поліцейській державі!", „Вимагаємо владу не порушувати право громадян на свободу мирних зібрань!", „Ми не хочемо жити із кляпом у роті!".

Крім того, як зазначає відповідач листом вих.№20-12/16 від 20.12.2016 року на адресу міського голови Дніпра Філатова Б.А. головою правління громадської організації „Народний трибунал" Більцан К.М. було подано нове повідомлення про проведення мирного масового громадського заходу - мітингу з наступними вимогами „Ні конвертаційним центрам!", „Ні податковим ямам!", „Бойкот Російським банкам!", „Банк - це не пральна машина!", „Не дамо фінансувати сепаратизм!", „Вимагаємо владу не порушувати право громадян на свободу мирних зібрань!".

До суду надійшли заяви від 14.03.2017 року про відвід головуючого колегії, судді Панни С.П., суддів Новікової Р.Г., Васильєва О.Ю. та відвід колегії суду і суддям господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалами суду від 14.03.2017 року вищезазначені заяви не були задоволені.

До суду 16.03.2017 року надійшло клопотання відповідача №б/н від 16.03.2017 року про залучення до участі у справі належного відповідача в якому він просить залучити до участі у справі належних відповідачів, а саме фізичних осіб: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 посилаючись на те, що у повідомленнях про проведення мітингів відповідальними за проведення мітингів були призначені дані фізичні особи.

Клопотання не підлягає задоволенню, оскільки повідомлення про проведення мирного громадського заходу 19.01.2016 року, 20.01.2016 року надійшли міському голові Дніпра Філатову Б.А. від громадської організації „Народний трибунал" за підписом голови правління.

09.02.2017 року до суду надійшло клопотання відповідача вих.№09-02-1-1/17 від 09.02.2017 року про витребування судом від Головного слідчого управління Національної поліції України інформації про стан кримінального провадження №0000248 зареєстрованого 02.10.2015 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за фактами зловживання службовими особами ПАТ „АК „Конкорд" (МФО 307350) своїм службовим становищем та зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми, ухилення від сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), фіктивного підприємництва, порушення порядку ведення бази даних про вкладників або порядку формування звітності, доведення банку до неплатоспроможності за частинами 2, 5 ст. 191, ч. 2, 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 205, ч. 4 ст. 220-1, ч. 1 ст. 218-1 КК України. Клопотання не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем згідно зі ст.. 38 Господарського процесуального кодексу України не доведено неможливості самостійно надати суду витребуваної інформації.

Крім того, відповідач не навів доказів наявності обвинувального вироку суду, який згідно ст. 62 Конституції України та ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України є належним доказом наявності вини особи.

19.02.2017 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшло доповнення до позову про визнання інформації недостовірною, спростування недостовірної інформації та захист ділової репутації вих.№211 від 08.02.2017 року, де позивач доповнює прохальну частину позовної заяви та додатково просив визнати інформацію: „Ні мінімізації податків", „Ліквідація конвертаційних центрів", яка була поширена громадською організацією „Народний Трибунал" на мітингах, що відбулися 26.01.2017 року в період часу з 12:00 год.до 17:00 год. та 27.01.2017 року в період часу з 12:00 до 17:00 год біля будівлі головного офісу Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний банк "Конкорд" розташованого за адресою: м.Дніпро, площа Троїцька, 2, недостовірною та такою, що принижує престиж та порочить ділову репутацію ПАТ „АКБ „Конкорд".

Відповідно до п. 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 „Про деякі питання практики застосування Господарського кодексу України судами першої інстанції" у разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Дані доповнення до позовної заяви по суті змінюють підставу та предмет позову, у зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні заяви (доповнення до позовної заяви) та приєднує її до матеріалів справи. Таким чином, предметом розгляду у справі є первісні позовні вимоги.

На адресу суду надійшло клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу проводити мітинги з використанням гучномовців біля приміщення ПАТ "АКБ "Конкорд" за адресою площа Троїцька, 2, м.Дніпро до винесення рішення по справі.

Розглянувши вказане клопотання, судова колегія відмовляє в його задоволенні.

Заборона проведення мітингів не належить до компетенції господарського суду.

Крім того, враховуючи зміст позовних вимог, обрані позивачем заходи не співвідносятся із заявленими вимогами.

Розгляд справи здійснюється за допомогою засобів технічної фіксації за ініціативою суду.

У справі згідно зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України були оголошені вступна та резолютивна частина рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначив позивач, за ініціативою відповідача - громадської організації „Народний трибунал" біля будівлі головного офісу Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний банк „Конкорд", розташованого за адресою: м. Дніпро, площа Троїцька, 2, 19.12.2016 року та 20.12.2016 року були проведені мітинги під час яких мітингувальники розгорнули плакати з написами та гаслами, які містили наступну інформацію: „Банкам окупантам не місце в Україні", „Банк тимчасово не працює", „Цей Банк фінансує тероризм", „Забери свої гроші, поки не пізно", „Переведи гроші в інший банк", „Не годуй армію окупанта", „Ні мінімізації податків", „Банк - це фінансова установа, а не „Пральна машина", „Банду геть" „ПТН ПНХ".

Позивач вважає інформацію, розміщену на плакатах під час проведення вищенаведених мітингів, недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, має обвинувальний характер та порочить ділову репутацію банку.

Підпунктом 3 пункту „б" ч. 1 ст. 38 Закону України „ Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: делеговані повноваження - вирішення відповідно до закону питань про проведення зборів, мітингів, маніфестацій і демонстрацій, спортивних, видовищних та інших масових заходів; здійснення контролю за забезпеченням при їх проведенні громадського порядку.

Як було встановлено матеріалами справи, громадською організацією „Народний трибунал" були направлені повідомлення міському голові міста Дніпро про намір провести 19.12.2016 року та 20.12.2016 року одночасно біля чи/або в та/поруч з будівлями (приміщеннями), зокрема, позивача з наступними гаслами:

- 19.12.2016 року були „Ні конвертаційним центрам!", „Ні податковим ямам!", „Байкот Російським банкам!", „Банк - це не пральна машина!", „Не дамо фінансувати сепаратизм!", „Ми, не хочемо жити у поліцейській державі!", „Вимагаємо владу не порушувати право громадян на свободу мирних зібрань!", „Ми не хочемо жити із кляпом у роті!";

- 20.12.2016 року вимогами яких були „Ні конвертаційним центрам!", „Ні податковим ямам!", „Бойкот Російським банкам!", „Банк - це не пральна машина!", „Не дамо фінансувати сепаратизм!", що відрізняються від гасел зазначених позивачем.

Вказані гасла відрізняються від тих, які позивач просить визнати недостовірною інформацією.

Судова колегія відмовляє в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про інформацію" інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Частиною четвертою статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе.

Відповідно до частини першої статті 91 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

За приписом частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

За визначенням, наведеним у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ділова репутація - це відомості, зібрані Національним банком України, про відповідність діяльності юридичної або фізичної особи, у тому числі керівників юридичної особи та власників істотної участі у такій юридичній особі, вимогам закону, діловій практиці та професійній етиці, а також відомості про порядність, професійні та управлінські здібності фізичної особи.

Пунктом 26 частини першої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено, що ділова репутація - це сукупність документально підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про відповідність її господарської та/або професійної діяльності вимогам законодавства, а для фізичної особи - також про належний рівень професійних здібностей та управлінського досвіду, а також відсутність в особи судимості за корисливі злочини і за злочини у сфері господарської діяльності, не знятої або не погашеної в установленому законом порядку.

У п.5 постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз`яснено, що відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно п.15 постанови Пленуму від 27.02.2009 ВСУ №1 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Поширенням інформації є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Відповідно до ст.30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У відповідності до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, № ETS N 005 кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого кореспондує зі способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1, вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події, явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії", суд зазначає, що свобода вираження поглядів, гарантована п.1 ст. 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї "інформації" чи тих "ідей", які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких "демократичне суспільство" неможливе.

Також в рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лінгенс проти Австрії, суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

Факт - це синонім таких понять як істина, подія, результат, щось реальне у протилежність вигаданому; конкретне на відміну від абстрактного. Судження - це думка, висловлення, розумовий акт, що має оціночний характер.

Відповідач в судовому засіданні 20.03.2017 року визнав факт проведення 19.12.2016 та 20.12.2016 року громадською організацією „Народний трибунал" мітингів біля будівлі головного офісу Публічного акціонерного товариства „Акціонерний комерційний банк „Конкорд".

Відповідач пояснив, що твердження позивача про наявність гасел окрім "Банк - це фінансова установа, а не пральна машина", під час проведення мітингів 19.12.2016 року та 20.12.2016 року біля будівлі ПАТ "АКБ"Конкорд" не відповідає дійсності.

Надаючи оцінку гаслу "Банк - це фінансова установа, а не пральна машина" судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне. Як вказувалось раніше, для юридичного складу правопорушення має бути одночасно сукупність таких обставин:

- поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

- поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

- поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

- поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Оцінюючи сукупність наявних по справі доказів, суд дійшов до висновку про відсутність двох із чотирьох вищенаведених обставин, а саме:

- поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

- поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем на підтвердження позовних вимог стосовно наявності під час проведення відповідачем мітингів інших гасел надано фотографії (а.с. 20, 21, 22(том 1), DVD носій з файлами відеозаписів, роздруківку статті з сайту „DNIPRONEWS" (а.с. 178, том 1).

Вказані докази не можуть вважатися належними та допустимими по цій справі виходячи з наступного.

Зміст відеозаписів та фото не дозволяє суду беззаперечно встановити, ідентифікувати, місце, час та учасників подій, відображених на цих фото та відеоматеріалах.

Належним та допустимим доказом у цій справі має бути відповідний процесуальний документ, складений працівниками правоохоронних органів, в якому були б зафіксовані події цих мітингів та їх учасників, до яких були б додані фото та відеоматеріали.

Крім того, судова колегія вважає за необхідним вказати про наступне.

Твердження відповідача у відзиві на позов (а.с. 233 Т.1) про злочинні дії посадових осіб ПАТ "АКБ"Конкорд" з посиланням на отриману інформацію з Єдиного державного реєстру судових рішень не відповідає дійсності.

Оскільки станом на 20.03.2017 р. наявні лише ухвали слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва у справах №757/61618/16-к, №757/55559/16-к, №757/61492/16-к, №757/59939/16-к, №757/24264/16-к, №757/2868/17-к, прийняті за результатами розгляду процесуальних клопотань.

В той же час в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутній обвинувальний вирок відносно посадових осіб ПАТ"АКБ"Конкорд" як по цим, так і будь-яким іншим кримінальним справам.

За приписами ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні приписи містяться в ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

В задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 24.03.2017 року.

Головуючий колегії,суддя Суддя Суддя С.П. Панна О.Ю. Васильєв Р.Г. Новікова