ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2017 р. Справа № 917/1917/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Білецька А.М.

при секретарі Кохан Ю.В.

позивача - Штанько М.В., за дов.№01-08-2352/2 від 30.12.16

відповідача - Омельяненко Я.В., дов.№1550 від 16.01.2017

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (вх. № 477 П/3-12) на рішення господарського суду Полтавської області від 17 січня 2017 року по справі №917/1917/16

за позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Полтава

до Комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м.Полтави", м. Полтава

про стягнення 8953,33 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Полтавське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Комунального закладу "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Полтави" про відшкодування шкоди в розмірі 8953,33 грн.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 17.01.2017 у справі №917/1917/16 (суддя Погрібна С.В.) в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Полтавське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 17.01.2017 року у справі №917/1917/16 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням та неправильним застосуванням як матеріального, так і процесуального права, а викладенні в рішенні суду висновки не відповідають обставинам справи.

Відповідач, КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Полтави", у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду Полтавської області від 17.01.2017 у справі №917/1917/16 залишити без змін, як законне та обґрунтоване, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання наказу Виконавчої дирекції ФСС з ТВП "Про проведення перевірки роботи виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду, вибіркової перевірки закладів охорони здоров'я Полтавської області" від 26.08.2016 №247-ос представниками Виконавчої дирекції ФСС з ТВП та виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення ФСС з ТВП була проведена перевірка порядку та обґрунтованості видачі і продовження листків непрацездатності у Комунальному закладі "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Полтави" (відповідач по справі).

За результатами перевірки позивачем було встановлено, що працівниками відповідача під час видачі листків непрацездатності були допущені порушення вимог пункту 3.13 Інструкції №455 про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я України від 13.11.2001 (надалі Інструкція №455).

Зазначені порушення були зафіксовані довідкою від 20.09.2016., в якій зазначено, що всупереч пункту 3.13 Інструкції № 455 видано листки непрацездатності по догляду за здоровими новонародженими дітьми за висновками лікарсько-консультативної комісії про стан породіль в період перебування на листку непрацездатності у зв'язку із вагітністю та пологами, в тому числі:

- листок непрацездатності №048717 на період 24.10.2015 - 29.10.2015 ОСОБА_3 - працівнику ТОВ "Мехсервіс груп", внаслідок чого коштами ФСС з ТВП безпідставно оплачені 6 календарних днів, чим нанесені збитки в сумі 592,95 грн.;

- листок непрацездатності №049170 на період 28.11.2015 - 10.12.2015 ОСОБА_4 - працівнику ПРАТ "ПОЕЗ - Кернел груп", внаслідок чого коштами ФСС з ТВП безпідставно оплачені 13 календарних днів, чим нанесені збитки в сумі 2218,06 грн.;

- листок непрацездатності №060329 на період 11.12.2015 - 15.01.2016 (тимчасова непрацездатність тривала по 03.03.2016) ОСОБА_4 - працівнику ПРАТ "ПОЕЗ Кернел - груп", внаслідок чого коштами ФСС з ТВП безпідставно оплачені 36 календарних днів, чим нанесені збитки Фонду в сумі 6142,32 грн.

Як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції позивач наполягає на необґрунтованості видачі листків непрацездатності за вказаними випадками батьку дитини, в той час, коли мати дитини знаходилася не у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років, як передбачено пунктом 3.13 Інструкції № 455, а у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами.

Внаслідок допущених відповідачем порушень допомога по тимчасовій непрацездатності за рахунок коштів ФСС з ТПВ виплачена на підставі листків непрацездатності, що видані не у встановленому порядку, в зв'язку з чим ФСС з ТВП завдано майнової шкоди в розмірі 8 953,33 грн.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись із такими висновками позивача з огляду на наступне.

Так, правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров'я регулюються Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до ст. 4 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Основні завдання Фонду соціального страхування України та його робочих органів, одним із яких є здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності, визначено ч. 1 ст.9 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до п.4 ч. 1 ст.22 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі догляду за дитиною віком до 3-х років або дитиною-інвалідом віком до 18 років у разі хвороби матері або іншої особи, яка доглядає за цією дитиною.

Згідно із п.3.13 Інструкції №455 листок непрацездатності видається працюючій особі, яка здійснює догляд за дитиною віком до 3-х років, дитиною-інвалідом віком до 18 років, у випадку пологів або хвороби матері (опікуна, іншого члена сім'ї, який перебуває у відпустці для догляду за дитиною віком до 3-х років, виховує дитину-інваліда віком до 18 років) на період, коли вона за медичними висновками лікаря не може здійснювати догляд за дитиною, а також у випадку необхідності догляду за другою хворою дитиною. У цьому випадку листок непрацездатності видається на підставі довідки з поліклініки чи стаціонару, що засвідчує пологи або захворювання матері (опікуна, іншого члена сім'ї, який перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років, виховує дитину-інваліда віком до 18 років).

Таким чином, вказаний пункт Інструкції не встановлює чіткої вимоги перебування матері у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, як на цьому наполягає позивач у своїй апеляційній скарзі.

До того ж, як вже було зазначено судом першої інстанції, листом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 18.02.2004 року №04-29-236 було роз'яснено, що якщо мати дитини захворіла в період перебування у післяпологовій відпустці і за висновками лікаря не може здійснювати догляд за дитиною, допомога по догляду за дитиною надається іншій застрахованій особі на період хвороби матері.

Позивач, заявляючи вимоги про відшкодування матеріальної шкоди посилався на ст. ст. 1166, 1172 ЦК України.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в даному випадку здійснення виплат ФСС та ТВП за листами непрацездатності не може вважатися шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України з огляду на наступне.

Так, згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода може відшкодовуватися у вигляді відшкодування збитків, відшкодування в натурі.

Отже, задоволення позовних вимог про стягнення шкоди може вважатись законним та обґрунтованим у разі встановлення судом наявності в обставинах справи одночасно чотирьох умов. Ними є: наявність правила поведінки, встановленого законом або договором; наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність шкоди у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони. Такі роз'яснення містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 №6 (п. 2) та у Роз'яснення Вищого Арбітражного суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди» від 01.04.1994 № 02-5/215 (п.6).

Статтею 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно п. 6 Рекомендацій Президії Вищого господарського суду 04-5/239 від 29.12.2007 "Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди" відповідно до статті 1172 ЦК України позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.

Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Тобто, в предмет доказування у даній справі входить встановлення протиправної поведінки лікаря під час оформлення та видачі листків непрацездатності, що стало причиною завдання позивачу шкоди.

Проте, як вже було досліджено господарським судом матеріали справи не містять відповідних документів на підтвердження наявності підстав для застосування до юридичної особи відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, перш за все з огляду на те що, довідка про результати перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності КЗ "Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» не може вважатись належним та допустимим доказом, оскільки вона не встановлює факт протиправної поведінки, вини особи. Викладені у ній обставини не можуть вважатись беззаперечним встановленням вини лікаря у протиправній видачі листків непрацездатності.

Переважна більшість злочинів, які скоюються у сфері надання медичних послуг встановлена у розділі 2 Кримінального кодексу України, який передбачає відповідальність медичних працівників за злочини, вчиненні у зв'язку із здійсненням ними професійної діяльності.

Проте, належного доказу, які в силу своєї правової природи могли б підтвердити наявність вини в діях лікаря за неналежне виконання ним своїх обов'язків відносно безпідставної видачі листків непрацездатності, зокрема кримінального вироку, позивачем представлено не було ані в суд першої інстанції, ані в суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції, ретельно дослідивши та вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що заявником апеляційної скарги Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не було надано жодних належних доказів на підтвердження своїх заперечень ані в суд першої інстанції, ані в суд апеляційної інстанції.

Таким чином, рішення господарського суду Полтавської області від 17.01.2017 у справі №917/1917/16 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції Полтавського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 17 січня 2017 року у справі №917/1917/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.