ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2017 р. Справа № 926/2688/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі суддів:

головуючий суддя Бонк Т.Б.

судді Бойко С.М.

Мирутенко О.Л.

при секретарі Борщ І.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Ісопчук В.В., Андрушак А.О. (представник за довіреністю)

від відповідача 1, 2 - не з'явилися

від прокуратури - Рогожнікова Н.Б. (посвідчення №011146 від 24.10.2012 року)

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області 15.12.2016 року

на рішення господарського суду Чернівецької області від 15.11.2016 року (суддя В.В. Дутка)

у справі № 926/2688/16

за позовом кредитної спілки "Буковина", м.Чернівці

до відповідача - 1 Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, м.Новоселиця

до відповідача - 2 Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області, м.Чернівці

за участю прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області

про відшкодування збитків в сумі 405 463,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду Чернівецької області від 15.11.2016 року у справі № 926/2688/16 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області на користь кредитної спілки "Буковина" 128 118,14 грн. в рахунок відшкодування шкоди (збитків), які завданні незаконними діями, бездіяльністю органу державної влади - Новоселицьким районним ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області, яка складається зі шкоди, завданої невиконанням рішення суду в сумі 126 918,14 грн. та понесених витрат по оплаті оцінки заставного майна в сумі 1200,00 грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що при розгляді позовів про відшкодування шкоди, заподіяної діями (бездіяльністю) органів доходів і зборів, співвідповідачами є відповідні органи Державної казначейської служби України, до компетенції яких належить казначейське обслуговування бюджетних коштів. До того ж, не вимагається наявність порушення вказаними органами прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі. Наявність вини відділу державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції у вказаних діях під час виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №725/68289/14-ц не спростовано, а тому відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України вина відповідача-1 презюмується. За таких обставин, враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку про те, що позивачу має бути відшкодована у повному обсязі шкода, завдана неправомірними діями відповідача-1. В даному випадку неправомірні дії державного виконавця полягають в його бездіяльності внаслідок якої заставне майно (вищезгадані транспортні засоби) не передано у встановлений законом строк для подальшої реалізації та погашення заборгованості боржника перед кредитною спілкою "Буковина" в сумі 126918,14 грн., згідно виконавчого листа №725/68289/14-ц, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівців 05.06.2015р. При цьому судом встановлено, виконання державним виконавцем виконавчого листа №725/68289/14-ц у частині стягнення з боржників на користь кредитної спілки "Буковина" судових витрат у сумі 1269,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням №142 від 10.02.2016р.

В апеляційній скарзі скаржник (відповідач - 2) просить скасувати рішення господарського суду Чернівецької області від 15.11.2016 року у справі № 926/2688/16 та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, мотивуючи це тим, що обов'язок органу державної влади відшкодувати матеріальну шкоду незалежно від вини відповідно до п.4 ст.1166 ЦК України має бути встановлений спеціальним законом. Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає такого виду відповідальності як відшкодування стягувачу матеріальної шкоди. Вважає, що у кредитної спілки «Буковина» відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог за рахунок Державного бюджету України.

Згідно заяви від 23.01.2017 року прокурор вступив у дану справу з метою представництва інтересів держави в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області (а.с. 157).

Згідно ст. 29 ГПК України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. З метою вступу у справу прокурор може подати апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд рішення Верховним Судом України, про перегляд рішення за нововиявленими обставинами або повідомити суд і взяти участь у розгляді справи, порушеної за позовом інших осіб. Для участі у справі, провадження в якій уже порушено, прокурор подає до господарського суду відповідну заяву.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, думку прокурора, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, рішення господарського суду першої інстанції - скасувати частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Першотравнового районного суду м.Чернівці від 03.02.2015р. у справі №725/6828/14-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 заборгованість за кредитним договором № 001/2574 від 19.08.2013 р. станом на 24.11.2014 р. на загальну суму 126 918 гривень 14 копійок на користь кредитної спілки "Буковина".

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 001/2574 від 19.08.2013 р. на загальну суму 126 918 гривень 14 копійок звернуто стягнення на предмет застави, а саме:

автомобіль марки Renault Magnum 480,2005 року випуску, тип - сідловий тягач - Е, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1,

напівпричіп н/пр. - бортовий - Е - марки SCHMITZ SFG 24,2001 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_4.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8 судові витрати в сумі 1 269, 18 грн. на користь кредитної спілки "Буковина".

05.06.2015р. для виконання вказаного заочного рішення виданий виконавчий лист №725/6828/14-ц.

16.06.2015р. старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №47865372 з виконання виконавчого листа №725/6828/14-ц від 05.06.2015р.

В рамках виконавчого провадження ВП №47865372 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції винесено постанову від 13.07.2015р. про розшук майна боржника, постанову від 13.07.2015р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

11.08.2015р. державним виконавцем складений акт опису й арешту майна, а саме: автомобіль марки Renault Magnum 480. 2005 року випуску, тип сідловий тягач -Е, номер шассі (кузова рами) НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1., напівпричіп н/пр. бортовий - Е - марки SCHMITZ SFG 24, 2001 року випуску, номер шасі (кузова рами) НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_6. Описане майно прийняв на відповідальне зберігання ОСОБА_5.

28.10.2015р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Хотинського районного управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №725/6828/14-ц від 03.02.2015р., а матеріали справи надіслані до відділу державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції.

29.10.2016р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції Чорним Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №725/6828/14-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 126918,14 грн. шляхом звернення стягнення на предмет застави. Цього ж дня складений акт державного виконавця про те, що виїздом на місце, встановлено місцезнаходження транспортних засобів, що належать боржнику, знаходяться на АЗС "Владєв". Ключі від транспортних засобів та технічний паспорт знаходяться в боржника. Вантажний автомобіль опечатано.

В подальшому на замовлення позивача суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_11 виготовлено Звіт про оцінку транспортних засобів боржника. Вартість вантажного автомобіля марки Renault Magnum 480. 2005 року випуску складає 311995 грн., а напівпричепа бортового Е - марки SCHMITZ SFG 24, 2001 року випуску - 92268 грн. Вартість виконаної роботи оцінювачем в сумі 1200,00 грн. сплачено позивачем.

25.12.2015р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції Чорним Р.В. складено акт опису й арешту майна, яке передано на зберігання боржнику - ОСОБА_5.

05.01.2016р. державним виконавцем Чорним Р.В. винесено постанову про розшук транспортного засобу, а 19.01.2016р. прийнято постанову про припинення розшуку, мотивуючи знаходженням транспортних засобів на пункті пропуску "Порубне".

За скаргою позивача на бездіяльність державного виконавця Чорного Р.В., 28.01.2016р. заступником начальника відділу державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції прийнято постанову, якою скасовано акт опису й арешту майна від 25.12.2015р., зобов'язано державного виконавця Чорного Р.В. вжити всіх заходів щодо направлення арештованого та описаного майна на реалізацію.

Як вбачається з листа державного підприємства "СЕТАМ" від 09.02.2016р., як організатора торгів, згадані вище транспортні засоби не передавалися державним виконавцем на зберігання ДП "СЕТАМ".

Не погоджуючись з такими діями відділу державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції, кредитна спілка "Буковина" звернулась до Першотравневого районного суду м.Чернівців зі скаргою.

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.04.2016р. скаргу задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність державного виконавця щодо не передачі транспортних засобів організатору торгів. Зобов'язано державного виконавця відділу державної виконавчої служби Новоселицького районного управління юстиції Чорного Р.В. вчинити дії по вилученню та по передачі на зберігання організатору торгів (аукціону) транспортні засоби. В задоволені решти вимог - відмовлено.

Вищезазначеною ухвалою суду встановлено, що державний виконавець безпідставно залишив рухоме майно на зберігання саме боржнику.

27.05.2016 року державним виконавцем ВДВС Новоселиць кого районного управління юстиції винесено постанову про розшук майна боржника, боржник ОСОБА_5, стягувач КС «Буковина», на виконання виконавчого листа № 725/6828/14-ц, виданого 05.06.2015 року, з метою передачі майна на зберігання та подальшої реалізації ЧФ ДП «СЕТАМ».

Позивач стверджує, що на сьогоднішній день заставне майно відсутнє, хоча формально здійснюється реалізація ДП "СЕТАМ" шляхом проведення електронних торгів, проте торги не відбуваються оскільки жоден бажаючий не може зареєструватись як учасник торгів за відсутності телефонного зв'язку, вказаної в інформації про транспортні засоби та фактично і самі транспортні засоби для огляду.

З огляду на викладене, предметом позову є майнова вимога про стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області 405 463 грн. шкоди, завданої незаконними діями, бездіяльністю органу державної влади - Новоселицьким районним ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області, яка складається з вартості вантажного автомобіля, що станом на 27.10.2015р. складає 311995 грн., без урахування ПДВ, вартості напівпричепа, що станом на 27.10.2015р. складає 92268 грн., без урахування ПДВ, а також оплатою за проведення оцінки в сумі 1200 грн.

Нормативна підстава позову - ст.ст. 11, 1166, 1173,1174 ЦКУ, ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу».

Згідно ст. 11 «Про державну виконавчу службу» (чинного на момент подання позовної заяви) шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Конституційний суд України в своєму рішенні №12-рп/2001 від 03.10.2001 у справі №1-36/2001 зазначив, що не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання органів державної влади.

Отже, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, заподіяної діями (бездіяльністю) органів доходів і зборів, співвідповідачами є відповідні органи Державної казначейської служби України, до компетенції яких належить казначейське обслуговування бюджетних коштів. До того ж, не вимагається наявність порушення вказаними органами прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені у ст. 16 ЦК України та ст.20 ГК України, у даному випадку - це відшкодування збитків як позадоговірний спосіб захисту.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В постанові Пленуму Верховного суду України № б від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) та в роз'ясненнях президії Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01 квітня 1994 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) зазначається, що шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб'єктивного права. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об'єктивним наслідком поведінки завдача шкоди. Встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Питання про наявність або відсутність причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Згідно зі ст.22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для правильного вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов'язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України).

Законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір (Постанова Верховного суду України від 03.12.2014 року у справі №6-183цс14).

Отже, зважаючи на предмет позову - стягнення збитків на підставі ст. 1166 ЦК України, у предмет доказування входить наявність елементів складу правопорушення, однак насамперед слід з'ясувати сам факт завдання позивачу шкоди, завдання такої шкоди саме відповідачем та розмір збитків, надалі встановленню та співставленню підлягають інші елементи складу правопорушення як підстави для відшкодування збитків.

Разом з тим, особою, відповідальною за завдання збитків, у даному позові - позивач вважає Новоселицький районний відділ державної виконавчої служби ГТ УЮ в Чернівецькій області, зважаючи на те, що ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 14.04.216 року визнано незаконною бездіяльність державного виконавця щодо непередачі транспортних засобів організатору торгів.

При цьому, державного виконавця було зобов'язано вчинити дії по вилученню та по передачі на зберігання організатору торгів (аукціону) транспортних засобів. І як вбачається з матеріалів справи, 27.05.2016 року державним виконавцем ВДВС Новоселицького районного управління юстиції було виконано Ухвалу суду та винесено постанову про розшук майна боржника, боржник ОСОБА_5, стягувач КС «Буковина», на виконання виконавчого листа № 725/6828/14-ц, виданого 05.06.2015 року, з метою передачі майна на зберігання та подальшої реалізації ЧФ ДП «СЕТАМ».

Згідно ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Згідно ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувану, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

У матеріалах справи відсутні докази припинення розшуку майна та про закриття виконавчого провадження, а відтак виконавчою службою продовжують вчинятися відповідні виконавчі дії по виконанню рішення суду.

Крім того, позивачем не подано доказів про те, що те арештовані транспортні засоби є знищеними, чи перебувають за межами України. Також, відсутні докази про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за ст. 388 КК України («Незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, заставленого майна або майна, яке описано чи підлягає конфіскації».

Згідно ст. 121 ГПК України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд за власною ініціативою, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи, у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, може змінити спосіб та порядок виконання рішення, ухвали, постанови у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

У матеріалах справи відсутні докази про звернення відповідача з заявою про зміну способу чи порядку виконання рішення господарського суду у справі №725/6828/14-ц, зважаючи на те, що позивач вважає, що існують обставини, що ускладнюють виконання рішення суду.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 статті 87 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність вини не є обов'язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов'язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов'язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Таким чином, предметом доказування у даній справі є факти неправомірних дій органу державної влади (бездіяльності), виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) органу державної влади і заподіянням шкоди.

Суд першої інстанції вважає, що у даному випадку неправомірні дії державного виконавця полягають в його бездіяльності внаслідок якої заставне майно (вищезгадані транспортні засоби) не передано у встановлений законом строк для подальшої реалізації та погашення заборгованості боржника перед кредитною спілкою "Буковина" в сумі 126918,14 грн., згідно виконавчого листа №725/68289/14-ц, виданого Першотравневим районним судом м.Чернівців 05.06.2015р.

У даному випадку, протиправна поведінка відповідача мала б бути направлена на невиконання рішення суду, порушення права позивача, встановленого (породженого) рішенням суду і знаходитись у причинно-наслідковому зв'язку з нанесеною майновою шкодою.

Проте, у даному випадку позивачем не доведено факту виникнення шкоди на момент подачі позову до суду, коли виконавче провадження не закінчене, не спростовано, що саме неправомірна поведінка самого боржника не призвела до виникнення збитків та не була направлена на невиконання рішення суду, оскільки саме боржнику арештоване майно було передано на відповідальне зберігання.

Крім того, позивачем не доведено розміру завданої шкоди. Позивач просить стягнути з відповідачів 405 463,00 грн. збитків, розмір яких складається з вартості заставлених транспортних засобів. Однак, позивачем не доведено, що йому завдано збитки саме у розмірі 405 463,00 грн.

Відтак, на підставі оцінки всіх фактичних обставин справи , апеляційний суд зазначає, що при таких обставинах, правових підстав для покладення відповідальності за правилами ст.1166 ЦК України на відповідачів немає в зв'язку з відсутністю повного складу цивільного правопорушення, оскільки: позивачем не доведено виникнення у нього збитків на момент звернення до суду, а також завдання збитків саме відповідачем, відсутня така майнова шкода, яка була б у причинно-наслідковому зв'язку з діями відповідача.

Для застосування статті 1166 ЦК України необхідно повний склад цивільного правопорушення, чого в даному спорі не встановлено.

Стаття 57. Визначення вартості майна боржника. Оцінка майна боржника

1. Визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

2. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

3. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

4. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

5. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

6. Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Відповідно до статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте без урахування всіх обставин справи, а тому підлягає частковому скасуванню.

Апеляційний суд звертає увагу, що скаржник просив скасувати рішення суду першої інстанції в цілому, однак таким рішенням позову було частково задоволено, і в іншій частині позову відмовлено на користь відповідача. Зважаючи на це, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

При частковому скасуванні рішення суду першої інстанції проводиться новий розподіл судових витрат на підставі ст.49 ГПК України.

Разом з тим, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції залишається за позивачем.

При цьому, у зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги слід стягнути з кредитної спілки «Буковина» на користь Головного управління Державної казначейської служби 2113,95 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області 15.12.2016 року - задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Чернівецької області від 15.11.2016 року у справі № 926/2688/16 - скасувати в частині задоволення позову про стягнення 126 918,14 грн. в рахунок відшкодування шкоди. В цій частині прийняти нове рішення.

3. У позові кредитної спілки "Буковина" до Новоселицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області, до - Головного управління Державної казначейської служби України в Чернівецькій області, про відшкодування шкоди (збитків), які завданні незаконними діями, бездіяльністю органу державної влади - Новоселицьким районним ВДВС ГТУЮ у Чернівецькій області у сумі 128 118,14 грн. - відмовити.

4. В решті рішення - залишити без змін.

5. Стягнути з кредитної спілки "Буковина" ( вул. Головна, 59, м. Чернівці) на користь Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у Чернівецькій області ( вул. В.Аксеніна, 2-е, м. Чернівці) 2113,95 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

6. Місцевому господарському суду видати відповідний наказ.

7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

8. Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 20.03.2017р.

Головуючий суддя Бонк Т.Б.

Судді Бойко С.М.

Мирутенко О.Л.