ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.03.2017 Справа № 905/529/17

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Сковородіної О.М.,

при секретарі судового засідання (помічнику судді) Табачнікові В.Г.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго, м. Краматорськ Донецької області в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства Донецьктеплокоммуненерго Дзержинськтепломережа, м. Торецьк Донецької області

до відповідача: Державного підприємства Торецьквугілля, м. Торецьк Донецької області

про: стягнення 188 406,46грн.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідача: не зявився

СУТЬ СПРАВИ:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», м. Краматорськ Донецької області в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства Донецьктеплокоммуненерго Дзержинськтепломережа, м. Торецьк Донецької області звернулось до господарського суду з позовом до Державного підприємства Торецьквугілля, м. Торецьк Донецької області про стягнення 188 406,46грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем грошового зобовязання за договором на поставку теплової енергії № 180 від 01.11.2012 р., рахунки та акти підключення/відключення опалення, розрахунок суми позову.

Позивач у судове засідання зявився, підтримав позовні вимоги. У судовому засідання надав відзив відповідача №1-14/435 від 17.03.2017р.

У відзиві №1-14/435 від 17.03.2017р. відповідач визнає позовні вимоги у повному обсязі та просить суд зменшити розмір пені на 50% у звязку із скрутним фінансовим становищем.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

Статтею 714 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

При дослідженні тексту договору, на якій посилається позивач як на підставу своїх вимог, господарським судом встановлено, що за підписаним керівниками підприємств договором поставки теплової енергії № 180 від 01.11.2012 р. Постачальник (позивач) бере на себе обовязок постачати Споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач (відповідач) зобовязується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

Теплова енергія постачається Споживачу в обсягах згідно з додатком № 1 до цього договору для потреб опалення в період опалювального сезону (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 6.1 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до тарифів, встановлених постановою Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України № 20 від 30.09.2011 р. та складають: теплова енергія 1 Гкал. 905, 70 грн. без ПДВ.

В залежності від цін на енергоносії, встановлених Кабінетом Міністрів України, іншими органами влади, постачальниками енергоносіїв тариф може змінюватись без узгодження зі Споживачем але у відповідності до діючого законодавства.

Відповідно до додаткової угоди від 19.10.2016 р. тариф на теплову енергію змінився, та складає 1223,77 грн. за 1 Гкал.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.2 договору).

Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) на початок місяця (п. 6.3 договору).

Відповідно до п. 6.4 договору якщо споживач розраховується за показниками приладів обліку:

- при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлене та сплачене до початку розрахункового періоду, це перевищення окремо сплачується Споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця.

- у випадку, коли фактичне використання теплової енергії нижче від заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду залишок (сальдо) розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку.

Кінцеві розрахунки за спожиту теплову енергію споживач зобовязаний сплачувати не пізніше 10-го числа місяця наступного за розрахунковим (п. 6.5 договору).

Договір набуває чинності з 01.11.2012 р. та діє до 01.11.2017 р. (п. 10.1 договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 10.4 договору).

Як встановлено судом, згідно з наданим до справи актом про підключення до системи централізованого опалення від 15.10.2016 р. та актами прийому-передачі теплової енергії відповідач отримував теплову енергію у необхідних йому обємах.

Факт постачання позивачем відповідної теплової енергії на суму заборгованості у розмірі 179870,56 грн., відповідачем не спростовано та визнано.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 179870,56 грн. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім суми основного боргу, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України заявлені вимоги про стягнення з відповідача інфляції в сумі 3248,53 грн. за період з листопада 2016 р. по лютий 2017 р. та трьох процентів річних в сумі 511,68 грн. з 11.11.2016р. по 24.02.2017р.

За висновками суду, розрахунок сум інфляції та трьох процентів річних є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписом ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 7.2.3 договору позивачем також нарахована та предявлено до стягнення пеню в сумі 4775,69 грн. за період з 11.11.2016 р. по 24.02.2017 р (106 днів).

Провівши власний розрахунок, господарський суд визнає його вірним, та таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

За таких обставин, враховуючи, що позов доведений позивачем, визнаний відповідачем та обґрунтований матеріалами справи, господарський суд задовольняє вимоги позивача.

У відзиві відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі, та, у звязку із скрутним становищем, просить зменшити суму заявленої пені на 50%, в обґрунтування заявленого, посилається на розшифровку кредиторської заборгованості станом на 01.03.2017р.

Розглядаючи це клопотання, господарський суд зазначає наступне.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням господарського суду (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України, пункт 3 статті 83 ГПК).

При вирішенні цього питання господарський суд враховує викладене в підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (з подальшими змінами), а також в абзацах першому-четвертому пункту 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами).

Господарський суд об'єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач зазначає, що Державне підприємство «Торецьквугілля» опинилося в скрутному фінансовому становищі, кредиторська заборгованість станом на 01.03.2017 р. становить 2319751 тис. грн. Відповідно до фінансового результат роботи за 2016 р. було нараховане до сплати 880359,00 тис. грн., а фактична оплата склала 409591,4 тис. грн., тобто збитки підприємства за 2016 р. склали 470767,6 тис. грн.

Відповідно до вищенаведеного, господарський суд визнає причину неналежного виконання відповідачем свого обовязку винятковою, та зменшує розмір пені на 50% до 2387,84 грн.

Приймаючи до уваги, що позов виник з вини відповідача, на нього покладаються судові витрати в повному обсязі, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 43, 44, 49, 83, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго, м. Краматорськ Донецької області в особі структурного підрозділу Виробничої одиниці обласного комунального підприємства Донецьктеплокоммуненерго Дзержинськтепломережа, м. Торецьк Донецької області до Державного підприємства Торецьквугілля, м. Торецьк Донецької області про стягнення 188 406,46грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» (85200, м. Торецьк, вул. Дружби, буд. 19, р/р 9129 у ДОУАО «Ощадбанк», МФО 335106, ) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84307, Донецька область, м. Краматорськ, пров. Земляний, 2, ) в особі виробничої одиниці обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Дзержинськтепломережа» (85200, Донецька обл., м. Торецьк, вул. Світла, буд. 5, р/р 23 у філії ДОУ АТ «Ощадбанк», МФО 335106, ) основний борг в сумі 179870,56 грн., інфляцію в сумі 3248,53 грн., три проценти річних в сумі 511,68 грн. та пеню в сумі 2387,84 грн., судовий збір в сумі 2826,10 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення підписаний 27.03.2017р.

Рішення набирає законної сили 07.04.2017р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд згідно розділу XII ГПК України.

Суддя О.М. Сковородіна