РІШЕННЯ

29 березня 2017 рокуСправа № 921/171/17-г/16

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

Розглянувши справу

за позовом: Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м. Київ 116, 04116

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. Митрополита Шептицького, 20, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46008.

За участю представників від:

позивача: ОСОБА_1 представник, довіреність ;276/16 від 27.12.2016 р.

відповідача: не зявився

В ході розгляду справи представнику позивача було розяснено його процесуальні права та обовязки згідно ст.ст.20,22,81-1 ГПК України; наслідки відмови позивача від позову та укладення мирової угоди.

Технічна фіксація судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представника позивача .

Суть справи.

Хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань, які знаходяться в матеріалах справи.

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м.Київ звернулася в господарський суд Тернопільської області з позовом про cтягнення суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період січень 2015 року-січень 2017 року за зобов'язаннями, що виникли на підставі договору від 20.12.2010 р. № 06/10-1999 в розмірі 8 290 103 грн. 10 коп., 3% річних від основного боргу у розмірі 1 054 387 грн. 38 коп. за період з 01.01.2015 р. по 28.02.2017 року включно.

В судове засідання представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

29.03.2017 року від позивача надійшли Додаткові пояснення № 31/13-1487 від 28.03.2017 року , в яких зазначається, зокрема, наступне:

- рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.09.2012 р. у справі № 1/53/5022-578/2012 було встановлено факт наявності грошового зобов'язання у ПАТ "Тернопільміськгаз" перед ДК "Газ України" щодо сплати заборгованості за договором від 20.12.2010 р. № 06/10-1999 та стягнуто з відповідача 17 685 224 грн. 35 коп. основного боргу, 1 337 080 грн. 77 коп. пені, 736 792 грн. 05 коп інфляційних втрат, 726 449 грн. 72 коп. 3% річних, 64 380 грн. судового збору;

- у зв'язку з подальшою несплатою заборгованості за договором рішенням господарського суду Тернопільської області від 28.05.2014 р. у справі № 921/295/14-г/1 з відповідача стягнуто 265 305 грн. 64 коп. інфляційних втрат (за період з вересня 2012 року по лютий 2014 року), 897 666 грн. 62 коп. 3% річних (за період з 14.07.2012 р. до 25.03.2014 р.), 22 260 грн. судового збору;

- в позовній заяві про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, яка розглядалась в межах справи № 921/295/14-г/1, період нарахування 3% річних було зазначено з 14.07.2012 р. по 25.03.2014 р.;

- нарахування 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача фактично здійснювалось за період з 14.07.2012 р. по 25.03.2014 р. (не включно), а кількість днів прострочення вказано 619 днів;

- таким чином, рішенням господарського суду Тернопільської області від 28.05.2014 р. у справі № 921/295/14-г/1 з відповідача стягнуто 3% річних за 619 днів прострочення, тобто за період з 14.07.2012 р. по 24.03.2014 р. (включно);

- в позовній заяві від 20.09.2016 р. № 31/13-3449, яка розглядалась в межах справи № 921/601/16-г/16 позивачем було здійснено розрахунок 3% річних, які підлягають стягненню за період, починаючи з 25.03.2014 по 31.12.2014 (включно), всього 282 дні прострочення та інфляційних втрат за березень 2014 року грудень 2014 року;

- рішенням господарського суду Тернопільської області від 15.11.2016 р. у справі № 921/601/16-г/16 позовні вимоги задоволені повністю, стягнуто 4 222 713 грн. 65 коп. інфляційних втрат (за березень 2014 року грудень 2014 року) та 409 909 грн. 58 коп. 3% річних за період з 25.03.2014 р. по 31.12.2014 р. (включно);

- у позовній заяві від 23.02.2017 року № 31/13-1043, яка розглядається в межах справи № 921/171/17-г/16 позивач здійснив розрахунок інфляційних втрат за січень 2015 року січень 2017 року та 3% річних за період з 01.01.2015 р. по 28.02.2017 р. включно;

- зазначає, що позовні вимоги ДК "Газ України" щодо стягнення інфляційних втрат і 3% річних за відповідні періоди зазначені в позові, які розглядаються в межах справи №921/171/17-г/16 жодним чином не були предметом розгляду в інших справах.

В судове засідання представник відповідача не з'явився.

Відповідач обґрунтований нормативно та документально підтверджений відзив на позов не подав, хоча судом було дотримано вимоги статті 64 Господарського процесуального кодексу України, своєчасно винесено і надіслано за вказаною в позовній заяві адресою відповідача: вул. Митрополита Шептицького, 20, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46008 ухвалу від 01.03.2017 року про порушення провадження у справі та призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду 20.03.2017 року і необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, відправленого 02.03.2017 року з відміткою про вручення його відповідачу 03.03.2017 року (повідомлення знаходиться в матеріалах справи).

29.03.2017 року від відповідача надійшло Клопотання № 438 від 29.03.2017 року, в якому просить суд відкласти слухання справи № 921/171/17-г/16, призначеної на 29.03.2017 р. на 14 год. 30 хв. на більш пізніший термін у зв'язку з неможливістю направити в судове засідання свого представника через хворобу останнього.

Представник позивача заперечив проти відкладення розгляду справи, та наголосив, що відповідач є юридичною особою та може направити іншого представника для участі в розгляді справи.

Суд відхиляє вказане Клопотання відповідача з огляду на наступне.

У відповідності до п.п. 3.9.2 п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року, з наступними змінами та доповненнями, господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Таким чином, відповідач не був позбавлений права забезпечити за необхідності участь в судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не повязаних з ним трудовими відносинами.

Крім того, у Клопотанні № 438 від 29.03.2017 року про відкладення розгляду справи відповідач вказав про неможливість направити в судове засідання свого представника через хворобу останнього, однак не надав доказів на підтвердження зазначеного (зокрема, доказів перебування представника на лікарняному).

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

20 грудня 2010 року між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", як "Постачальником", з однієї сторони та Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", як "Покупцем" був укладений Договір про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-1999, згідно п. 1.1 р. 1 якого "Постачальник" зобов'язувався передати "Покупцеві" в 2011 році природний газ власного видобутку, надалі газ, виключно для подальшої реалізації населенню, а "Покупець" зобов'язався приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору. Використання газу Покупцем для інших потреб не є предметом цього Договору.

У відповідності до п. 1.2 р. 1 Договору "Постачальник" передає "Покупцеві" в 2011 році газ в обсязі до 131 352, 000 тис. куб. м., в тому числі по місяцям кварталів: (тис. куб. м.):

-січень- 25627,000; лютий 18085,000; березень 14 522,000;

- квітень 7427,000; травень -3770,000; червень 3108,000;

- липень 2915,000; серпень 2844,000; вересень 4603,000;

- жовтень 11758,000; листопад 14758,000; грудень 21 935,000

І кв. 58234,000; ІІ кв. 14305,000; ІІІ кв. 10362,000; IV кв. 48451,000.

В п. 3.1 р. 3 договору сторони узгодили ціну за 1000 куб.м. газу на дату його укладення без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ у розмірі 4%, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу.

Згідно п. 4.1 р. 4 договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 10-го числа наступного за місяцем поставки газу.

Як визначається в п.п. 6.1.1 п. 6.1 р. 6 договору "Покупець" зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений газ.

У відповідності до п. 10.1 р. 10 договору про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-1999 від 20.12.2010 р. цей договір набирає чинності з дати підписання та скріплення печатками сторін, але не раніше, ніж через 14 днів (п'ять робочих днів у разі застосування процедури закупівлі з підстав, визначених пунктом 3 частини другої Закону України "Про здійснення державних закупівель") з дня опублікування у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель відомостей про рішення Уповноваженого органу про погодження процедури закупівлі в одного учасника, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 1 січня 2011 року і діє у частині поставки газу до 31 грудня 2011 року включно, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Між сторонами до договору про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-1999 від 20.12.2010 р. було укладено:

-Додаток № 1 від 20.12.2010 року.

Також до даного договору між сторонами укладались:

-Додаткова угода № 1 від 28.01.2011 року;

-Додаткова угода № 2 від 04.04.2011 року;

-Додаткова угода № 3 від 12.04.2011 року, згідно якої договір про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-1999 від 20.12.2010 р. було переукладено в новій редакції;

-Додаткова угода № 4 від 14.06.2011 року;

-Додаткова угода № 5 від 11.07.2011 року;

-Додаткова угода № 6 від 03.10.2011 року, згідно п. 1 якої сторони дійшли згоди вважати договір № 06/10-1999 від 20 грудня 2010 року припиненим в частині поставки природного газу з 01 жовтня 2011 року.

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.09.2012 року по справі №1/53/5022-578/2012 позов задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. Чернівецька, 54а, м.Тернопіль на користь Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України", вул. Шолуденка,1, м. Київ:

17 685 224 грн. 35 коп. основного боргу за поставлений природний газ;

- 1 337 080 грн. 77 коп. пені;

- 736 792 грн. 05 коп. інфляційних втрат;

- 726 449 грн. 72 коп. - 3% річних;

- 64 380 грн. рівно в повернення судового збору

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.09.2012 року по справі №1/53/5022-578/2012 (дата набрання законної сили 18.09.2012 року) встановлено:

- факт укладання 20 грудня 2010 року між Дочірньою компанією "Газ України" НАК "Нафтогаз України", м. Київ як Постачальником та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", м. Тернопіль, як Покупцем Договору про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-1999 (надалі Договір);

- факт порушення відповідачем грошового зобов'язання на суму 17 685 224 грн. 35 коп. (відповідач свої зобовязання щодо оплати поставленого природного газу за даним договором виконав не в повному обсязі, провівши лише часткову оплату в розмірі 22 431 226 грн. 01 коп., у звязку з чим станом на момент звернення позивача з позовною заявою до суду за відповідачем рахувалася заборгованість в сумі 17 685 224 грн. 35 коп.);

- з врахуванням п.7.1. Договору та Додаткової угоди №3, за розрахунками позивача сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період з лютого 2011р. по квітень 2011р. становила 736 792 грн. 05 коп. та 3% річних від простроченої суми, що за розрахунками позивача, за період з 11.02.2011р. по 13.07.2012р., становила 726 449 грн. 72 коп.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 07.07.2014 року по справі №1/53/5022-578/2012 затверджено Мирову угоду від 20.06.2014 року, укладену між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (Стягувач) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" (Боржник), у відповідності до п. 4 якої Боржник зобов'язується сплатити у повному обсязі суму в розмірі 20 489 926,89 грн., вказану у п.1 цієї Мирової угоди, шляхом сплати зобов'язання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості (надалі - Графік), зазначеного у цьому пункті; оплату штрафних та фінансових санкцій та судового збору в розмірі 2 804 702,54 грн. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Тернопільміськгаз здійснює протягом чотирьох місяців дії мирової угоди, а суму основного боргу в розмірі 17 685 224,35 грн. - рівними частинами щомісяця, починаючи з 31.07.2014 р. та до 30.06.2024 року.

Сторони Договору дійшли згоди, що основний борг у розмірі 17 685 224,35 грн. підлягає індексації на індекс інфляції згідно з офіційним повідомленням Державного комітету статистики України в офіційному друкованому виданні.

Боржник зобов'язався щорічно до 20 січня кожного року дії угоди сплатити на користь Стягувача суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів за рік.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 28.05.2014 року по справі №921/295/14-г/1 позов задоволено та стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", м.Тернопіль, вул. Чернівецька, буд. 54А на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м.Київ, вул. Шолуденка, буд. 1:

- 265 305 сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів;

- 897 666 грн. 62 коп. 3% річних;

- 23 260 грн. сплаченого судового збору.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 28.05.2014 року по справі №921/295/14-г/1 (дата набрання законної сили 30.09.2014 року) встановлено наступне :

- на час розгляду цієї справи рішення господарського суду Тернопільської області від 05.09.2012 року по справі №1/53/5022-578/2012 не було виконане, сума основного боргу складала 17 685 224 грн. 35 коп.;

-з огляду на те, що відповідач не виконав зобов'язання по оплаті вартості поставленого природного газу, суд визнав законними і обґрунтованими вимоги позивача про стягнення інфляційних і 3% річних. За розрахунками позивача, не оспорених відповідачем, сума інфляційних за період вересень 2012р. по лютий 2014р. становила 265 305 грн. 64 коп., а сума 3% річних за період з 14.07.2012р. по 25.03.2014р. 897 666 грн. 62 коп.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 15.11.2016 року по справі №921/601/16-г/16 позов задоволено та стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", м.Тернопіль, вул. Чернівецька, буд. 54А на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м.Київ, вул. Шолуденка, буд. 1:

- 4222713 грн. 65 коп. - сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів;

- 409 909 грн. 58 коп. - 3% річних;

- 69489 грн. 35 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 15.11.2016 року по справі №921/601/16-г/16 (дата набрання законної сили 02.12.2016 року) встановлено наступне :

- на час розгляду цієї справи рішення господарського суду Тернопільської області від 05.09.2012 року по справі №1/53/5022-578/2012 не було виконане, сума основного боргу складала 13849667 грн. 41 коп.;

-з огляду на те, що відповідач не виконав зобов'язання по оплаті вартості поставленого природного газу, суд визнав законними і обґрунтованими вимоги позивача про стягнення інфляційних і 3% річних. За розрахунками позивача, не оспорених відповідачем, сума інфляційних за період березень 2014р. по грудень 2014 р. становила 4222713 грн. 65 коп., а сума 3% річних за період з 25.03.2014 р. по 31.12.2014 р. 409 909 грн. 58 коп.

Як стверджує позивач, на момент звернення до суду з даною позовною заявою заборгованість в розмірі 13 849 667 грн. 41 коп. основного боргу, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором від 20.12.2010 р. № 06/10-1999 і підтверджена рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.09.2012 року по справі №1/53/5022-578/2012 залишається несплаченою.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року з наступними змінами, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України № 436-IV від 16 січня 2003 року з наступними змінами, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Як визначається ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В зв'язку з тим, що сума основного боргу за договором про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-1999 від 20.12.2010 р. відповідачем не сплачена, позивач просить стягнути з відповідача 1 054 387 грн. 38 коп. 3% річних за період з 01.01.2015 р. по 28.02.2017 року включно (розрахунок 3% знаходиться в матеріалах справи).

Судом здійснено перерахунок суми 3% річних.

При цьому, здійснюючи вказаний перерахунок суд враховує наступне:

- позовна заява № 31/13-1043(справа №921/171/17-г/16) датована 23.02.2017 року, а тому в розрахунок суми 3% річних не може бути включена заборгованість, яка може виникнути в майбутньому (період з 24.02.2017 по 28.02.2017 включно).

З огляду на наведене, суд вважає, що розрахунок 3% річних слід перерахувати по 23.02.2017 року включно.

За результатами здійсненого перерахунку суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 957664 грн.62 коп. - 3% річних за період з 01.01.2015 року по 23.02.2017 року включно підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, не суперечать чинному законодавству та неоспорені відповідачем.

В частині позовних вимог про стягнення 96722 грн. 76 коп. 3% річних слід відмовити, як безпідставно заявлених.

Також позивач просить стягнути з відповідача 8 290 103 грн. 10 коп. сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, які нараховані за період січень 2015 року-січень 2017 року.

За результатами здійсненого перерахунку, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 8 290 103 грн. 10 коп. - сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, не суперечать чинному законодавству та неоспорені відповідачем.

Приймаючи таке рішення суд виходив з наступного.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно - правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на зазначене, підстави для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання зобов'язання за договором відсутні.

Крім того, сторони не вносили до договору будь-яких змін стосовно терміну та порядку оплат.

Укладена сторонами мирова угода від 20.06.2014 року по своїй суті не є новацією зобов'язань за договором про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-1999 від 20 грудня 2010 року, оскільки її предметом визначено лише порядок виконання судового рішення у справі № 1/53/5022-578/2012 в частині задоволених позовних вимог про стягнення основної заборгованості, пені, інфляційних втрат, 3% річних та витрат зі сплати судового збору без зміни предмета зобов'язання та способу його виконання. Фактично у мировій угоді сторони домовились про розстрочку та відстрочку виконання судового рішення зі справи № 1/53/5022-578/2012.

Враховуючи те, що мирова угода не є новацією у розумінні приписів ст.604 Цивільного кодексу України, не припиняються і додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 07 червня 2016 року у справі № 913/860/14.

Судовий збір у відповідності із ст.49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.43,49,82,85 Господарського процесуального кодексу України, суд:

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. Шептицького, 20, м.Тернопіль, ідентифікаційний код 21155959 на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" вул. Шолуденка, 1, м.Київ, ідентифікаційний код 31301827:

- 8290103 грн.10 коп. - сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів;

- 957664 грн.62 коп. 3% річних ;

- 138716 грн. 52 коп судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3.В решті позову відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України, через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 03 березня 2017 року

Суддя С.О. Хома