ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017 справа № 905/3039/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Стойка О.В., Марченко О.А. , Скакун О.А. ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не з'явився; не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м. Маріуполь, Донецька область
на рішення Господарського суду Донецької області
від10.01.2017 (підписано 16.01.2017)
у справі№ 905/3039/16 (суддя О.В. Кротінова)
за позовомДержавного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Донбаська електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Бахмут, Донецька область
доПриватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м. Маріуполь, Донецька область
простягнення 547 611,07 грн.
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року до господарського суду звернулось Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Донбаська електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Бахмут, Донецька область (Позивач) із позовом до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м. Маріуполь, Донецька область (Відповідач) про стягнення з відповідача 547 611,07 грн., у тому числі пені в розмірі 512 321,28 грн. та 3% річних в розмірі 35 289,79 грн.

Позивачем в процесі розгляду справи в суді першої інстанції в порядку ст. 22 ГПК України було зменшено розмір позовних вимог та остаточно він просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 511 718,54 грн. та 3% річних у розмірі 35 248,70 грн., що разом становить 546 967,24 грн. Зазначені вимоги прийняті господарським судом до розгляду.

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.01.2017 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 505 892,41 грн., 3% річних в розмірі 33 969,97 грн. та 8 097,94 грн. судового збору

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на незастосування судом першої інстанції умов п. 8.3.1 Договору щодо звільнення від відповідальності через настання дій обставин непереборної сили, а також на те, що позивачем неправомірно до періодів нарахування пені та 3% річних були включені дати фактичних оплат.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи у відсутності його представника.

Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, правом участі в судовому засіданні апеляційної інстанції не скористався, про причини неявки судову колегію не повідомив.

У зв'язку з викладеним судова колегія вважає за можливе розглянути скаргу за наявними в справі матеріалами без участі представників сторін, що не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ВАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (правонаступником якого є позивач) 26.01.2007 було укладено договір про технічне забезпечення електропостачання №641 (далі - Договір) із протоколом розбіжностей, додатками та додатковими угодами до нього, за умовами п. 1.1 якого позивач зобов'язався забезпечити технічну можливість передачі електричної енергії відповідачу в обсягах згідно з додатком №3 "Обсяги передачі електричної енергії та електричної потужності" та договором про постачання електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електроенергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а відповідач - дотримуватись установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачувати за отримані послуги, визначені цим Договором.

Вбачається, що строк дії Договору неодноразово щорічно продовжувався, зокрема, на заявлений до стягнення період.

Відповідно до вимог п. 4.1.1 Договору, відповідач зобов'язався здійснювати оплату за перетікання реактивної енергії на межі балансової належності електромереж згідно Додатка № 2 "Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії".

Пунктом 17 Додатку №2 до Договору встановлено, що за підсумками розрахункового періоду до 3 дня періоду, наступного після розрахункового, позивач надсилає споживачу розрахункові документи на оплату за перетікання реактивної електроенергії. Кошти оплати за перетікання реактивної електроенергії перераховуються відповідачем на поточний рахунок позивача протягом 10 днів від дня отримання розрахункових документів.

Вбачається, що позивач надав відповідачу послуги із забезпечення перетікань реактивної електроенергії протягом серпня-жовтня, грудня 2015 року, січня-травня 2016 року загальною вартістю 23 795 134,30 грн., що підтверджується підписаними з обох сторін без зауважень актами приймання-передачі б/н від 31.08.2015, від 30.09.2015, від 31.10.2015, від 31.12.2015, від 31.01.2016, від 29.02.2016, від 31.03.2016, від 30.04.2016, від 31.05.2016 та виставляв рахунки-фактури на оплату наданих послуг №043903 від 31.08.2015 за серпень 2015 року, №044194 від 30.09.2015 за вересень 2015 року, №044571 від 31.10.2015 за жовтень 2015 року, №045264 від 31.12.2015р. за грудень 2015 року, №045194 від 31.01.2016 за січень 2016 року, №045697 від 29.02.2016 за лютий 2016 року, №046066 від 31.03.2016 за березень 2016 року, №046387 від 30.04.2016 за квітень 2016 року та №046625 від 31.05.2016 за травень 2016 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями повідомлень про вручення поштових відправлень відповідачу та не заперечується останнім.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже з урахуванням встановленого п. 17 Додатку №2 до Договору 10 денного строку від дня отримання розрахункових документів граничний строк оплати становить:

- за зобов'язанням серпня 2015 року - 25.09.2015;

- за зобов'язанням вересня 2015 року - 30.10.2015;

- за зобов'язанням жовтня 2015 року - 23.11.2015;

- за зобов'язанням грудня 2015 року - 30.01.2016;

- за зобов'язанням січня 2016 року - 26.02.2016;

- за зобов'язанням лютого 2016 року - 27.03.2016;

- за зобов'язанням березня 2016 року - 22.04.2016;

- за зобов'язанням квітня 2016 року - 27.05.2016;

- за зобов'язанням травня 2016 року - 26.06.2016.

За порушення відповідачем строків оплати електричної енергії за Договором позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 35 248,70 грн. за періоди: з 26.09.2015 по 28.09.2015, з 29.09.2015 по 30.09.2015, з 31.10.2015 по 24.11.2015, з 24.11.2015 по 25.11.2015, з 26.11.2015 по 22.12.2015, з 02.02.2016 по 09.03.2016, за 10.03.2016 (1 день), з 11.03.2016 по 15.03.2016, за 16.03.2016 (1 день), з 17.03.2016 по 18.03.2016, з 19.03.2016 по 13.04.2016, з 27.02.2016 по 13.04.2016, за 14.04.2016 (1 день), за 15.04.2016 (1 день), з 16.04.2016 по 18.04.2016, за 19.04.2016 (1 день), за 20.04.2016 (1 день), з 21.04.2016 по 27.04.2016, з 29.03.2016 по 27.04.2016, з 23.04.2016 по 27.04.2016, за 28.04.2016 (1 день), з 28.05.2016 по 31.05.2016, за 30.06.2016 (1 день) та з 01.07.2016 по 06.07.2016 та пеню в сумі 511 718,54 грн. за вказані періоди, що нараховані ним за несвоєчасну оплату рахунків за серпень-жовтень, грудень 2015 року, січень-травень 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторони в п. 4.2.1 Договору домовились, що у разі внесення платежів, передбачених пунктом 4.1 цього Договору, з порушенням термінів відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Перевіривши зроблений судом першої інстанції розрахунок 3% річних в сумі 33 969,97 грн. (з урахуванням виключення періодів нарахування днів фактичної оплати заборгованості), судова колегія вважає його вірним, оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування.

Разом з тим, задовольняючи частково позов в частині стягнення пені, суд першої інстанції не навів жодних доводів щодо необґрунтованості наданого позивачем розрахунку, посилаючись лише на його невідповідність перерахунку за допомогою програми "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН".

Судова колегія зазначає, що за приписами статті 84 Господарського процесуального кодексу України в мотивувальній частині рішення суду вказуються доводи, за якими господарський суд відхилив клопотання і докази сторін.

Здійснюючи перерахунок пені, визначеної позивачем, місцевий господарський суд не з'ясував, яку саме методику її розрахунку застосував позивач та не навів доводів щодо невірності застосованої ним методики розрахунку, неможливості її застосування у спірних правовідносинах з будь-яких причин; при цьому в матеріалах справи містяться заперечення відповідача з приводу вірності застосованої позивачем методики та наданий контррозрахунок.

Посилання суду при вирішенні позову в відповідній частині на вказану програму є безпідставним та протирічить вимогам ст.4 ГПК України, оскільки програма "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ЛІГА:ЗАКОН" не є офіційною та не може бути підставою до визначення обґрунтованості розміру позовних вимог.

Судовою колегією перевірено зроблений судом першої інстанції перерахунок пені та визнано його частково невірним через включення до періодів нарахування сум заборгованості днів, в які проводилась їх часткова оплата. Зазначене порушення призвело до неправомірного завищення пені, обґрунтований розмір якої складає 489 292,57 грн. за періоди (з урахуванням проведених відповідачем часткових оплат): з 31.10.2015 по 23.11.2015, з 24.11.2015 (1 день), з 25.11.2015 по 21.12.2015, 22.12.2015 (1 день), з 02.02.2016 по 08.03.2016, за 09.03.2016 (1 день), за 10.03.2016 (1 день), з 11.03.2016 по 14.03.2016, за 15.03.2016 (1 день), за 16.03.2016 (1 день), за 17.03.2016 (1 день), з 18.03.2016 по 12.04.2016, з 27.02.2016 по 12.04.2016, за 13.04.2016 (1 день), за 14.04.2016 (1 день), за 15.04.2016 (1 день), з 16.04.2016 по 17.04.2016, за 18.04.2016 (1 день), за 19.04.2016 (1 день), за 20.04.2016 (1 день), з 21.04.2016 по 26.04.2016, з 29.03.2016 по 26.04.2016, з 23.04.2016 по 26.04.2016, за 27.04.2016 (1 день), з 28.05.2016 по 30.05.2016, за 30.06.2016 (1 день) та з 01.07.2016 по 05.07.2016.

Посилання суду першої інстанції, що сторонами в Договорі передбачено нарахування пені за кожний день прострочення платежу з урахуванням дня фактичної оплати є безпідставними, оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється нарахування, оскільки цього дня зобов'язання боржника в розмірі сплаченої суми припиняється.

За змістом вимог ст.ст. 549, 551 ЦК України, ст. 231 ГК України, сторони можуть передбачити в договорі розмір пені, проте не можуть змінити порядок її нарахування, що прямо передбачено законом.

Висновок суду першої інстанції щодо спливу позовної давності за вимогами про стягнення пені за періоди з 26.09.2015 по 28.09.2015 та з 29.09.2015 по 30.09.2015 за зобов'язаннями серпня 2015 року є вірним.

З урахуванням вищевикладеного, сума стягнутої за рішенням суду пені підлягає зміні з "505 892,41 грн." на "489 292,57 грн." на підставі п. 4 ч. 1 ст. 104 ГПК України через порушення норм матеріального права, в задоволенні вимог про стягнення решти суми пені слід відмовити.

Щодо посилань відповідача на п. 8.3.1 Договору, за умовами якого сторони не несуть відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов'язань, якщо ці невиконання є результатом дії обставин непереборної сили, то судовою колегією не приймаються до уваги, посилання відповідача на те, що для підприємства склалися обставини, які мають непередбачувальний, надзвичайний та невідворотній характер у зв'язку з проведенням антитерористичної операції, що призвело до дестабілізації виробничої діяльності підприємства відповідача оскільки відповідачем не надано сертифікату Торгово-промислової палати України на підтвердження настання форс-мажорних обставин для підприємства, останнім також не було повідомлено позивача про настання таких обставин, що передбачено умовами п. 8.3.2 Договору.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у наданні відстрочки виконання рішення по справі, оскільки при вирішенні питання про відстрочку виконання рішення суд має враховувати поряд з іншими обставинами наявність інфляційних процесів у економіці держави.

Водночас, заявником (боржником) не доведено суду винятковості обставин, що унеможливлюють виконання рішення суду. Не представлено доказів (документів) щодо неможливості зарахування коштів на його рахунок у подальшому. Боржником також жодним чином не обґрунтовано термін, на який слід відстрочити виконання судового рішення.

Дослідивши наведені відповідачем підстави для відстрочення виконання судового рішення судова колегія вважає, що зокрема, тяжке фінансове становище, не є тією виключною обставиною, яка давала б підставу для відстрочення виконання судового рішення, оскільки вказані обставини утворились внаслідок власної господарської діяльності відповідача, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від нього обставин.

Інших суттєвих причин та доказів неможливості або складності процедури виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б слугувати підставою для відстрочення виконання рішення суду - заявником не надано.

Щодо клопотання скаржника про зменшення пені на 80%, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у його задоволенні, оскільки за результатами розгляду справи не вбачається її завищення та невідповідність передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч.ч. 1, 2 ст.627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, а отже виключено обставини, які зумовлюють надмірність нарахованої штрафної санкції та за яких можливе зменшення розміру пені.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Донецької області від 10.01.2017 року у справі № 905/3039/16 підлягає зміні в частині розміру стягнутої з відповідача пені з суми "505 892,41 грн." на суму "489 292,57 грн.", а також в частині розподілу судових витрат.

В решті позовних вимог про стягнення пені в розмірі 16 599,84 грн. слід відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв'язку з чим за подання позовної заяви з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 7 848,94 грн.

Судові витрати за подання апеляційної скарги слід покласти на позивача, стягнувши з останнього на користь відповідача 273,90 грн.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м. Маріуполь, Донецька область задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 10.01.2017 року у справі № 905/3039/16 змінити в частині розміру стягнення пені з Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м. Маріуполь, Донецька область на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ в особі відокремленого підрозділу "Донбаська електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Бахмут, Донецька область з суми "505 892,41 грн." на суму "489 292,57 грн.", а також в частині розподілу судових витрат.

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 10.01.2017 року у справі № 905/3039/16 - залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, б.1, , п/р у ПАТ "ПУМБ" м. Київ, МФО 334851) на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01036, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, , п/р 6033 у АТ "Укрексімбанк", МФО 322313) в особі відокремленого підрозділу "Донбаська електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Патріса Лумумби, б. 97, ) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 7 848,94 грн.

Стягнути з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01036, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25, , п/р 6033 у АТ "Укрексімбанк", МФО 322313) в особі відокремленого підрозділу "Донбаська електроенергетична система" Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (84500, Донецька область, м. Бахмут, вул. Патріса Лумумби, б. 97, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, б.1, , п/р у ПАТ "ПУМБ" м. Київ, МФО 334851) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 273,90 грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідні накази.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В. Стойка

Судді: О.А. Марченко

О.А. Скакун