ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.03.2017 Справа № 904/1345/17

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕКОПРО", м. Дніпро

до Відповідача - 1 Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІТ - фарм", м. Дніпро

Відповідача - 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІТ 2005", м. Дніпро

Відповідача - 3 Товариства з обмеженою відповідальністю "Кортес", м. Дніпро

Відповідача - 4 Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосвіт Ойл", м. Дніпро

Відповідача - 5 Приватного підприємства "Євро Плюс", м. Дніпро

Відповідача - 6 Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліксір", м. Дніпро

Відповідача - 7 Товариства з обмеженою відповідальністю "Новація", м. Дніпро

Відповідача - 8: Приватного підприємства "Доктор Хелсі", м. Дніпро

про визнання недійсним меморандуму про співпрацю від 24.06.11

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: Макарова Т.П., дов. № 20/10 від 20.10.2016;

від відповідача-1:не з'явився ;

від відповідача-2: не з'явився;

від відповідача-3: не з'явився;

від відповідача-4: не з'явився;

від відповідача-5: не з'явився;

від відповідача-6: Соколянський А.В., дов. від 06.09.2016;

від відповідача-7: не з'явився;

від відповідача-8: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Лекопро» (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання недійсним Меморандуму про співпрацю від 24.06.2011 року, який укладено між ТОВ «Еліт-фарм» (далі Відповідач-1), ТОВ «Еліт-2005» (далі Відповідач-2), ТОВ «Кортес» (далі Відповідач-3), ТОВ «Екосвіт Ойл» (далі Відповідач-4), ПП «Євро Плюс» (далі Відповідач-5), ТОВ «Еліксір» (далі Відповідач-6) та ТОВ «Новація» (далі Відповідач-7).

Заявлений позов мотивовано порушенням з боку учасників спірного меморандуму прав Позивача, шляхом пред'явлення до нього протиправних вимог про стягнення штрафних санкцій і зупинення випуску та реалізації продукції товариства, при цьому, на думку Позивача, дія спірного правочину не розповсюджується на ТОВ «Лекопро», яке було створено через півроку, після укладення меморандуму. Обґрунтовуючи підстави для визнання недійсним спірного меморандуму, Позивач стверджує, що його підписано не уповноваженими особами, які не мають необхідного обсягу цивільної дієздатності.

16.03.2017 року Відповідач-6 подав суду клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також юридичну особу ПП «Доктор Хелсі».

Клопотання в частині залучення до участі у справі зазначених вище громадян, мотивовано тим, що вказані особи виступали підписантами спірного меморандуму, та є його сторонами. В частині залучення юридичної особи - ПП «Доктор Хелсі», клопотання мотивовано тим, що згідно додаткової угоди № 1 від 25.10.2011 року, до спірного меморандуму про співпрацю було залучено ПП Осіріс», назву якого в подальшому змінено на ПП «Доктор Хелсі».

Розглянувши клопотання Відповідача-6, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення, адже результати вирішення спору про визнання недійсним правочину, підписантами якого від імені юридичних осіб виступали громадяни, не впливають на права або обов'язки останніх по відношенню до сторін спору. Що стосується доводів Відповідача-6 відносно того, що вказані громадяни є сторонами меморандуму, слід зауважити, що за змістом спірного правочину, його сторонами є виключно юридичні особи.

Ухвалою суду від 16.03.2017 року до участі у справі в якості Відповідача-8 залучено Приватне підприємство «Доктор Хелсі», як сторону спірного меморандуму.

До суду надійшли клопотання Відповідача-1 та Відповідача-8 про зупинення провадження у справі до набрання чинності судового рішення у справі за позовом ОСОБА_6 про тлумачення змісту спірного меморандуму, яка розглядається Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області.

Відповідачі-2, 3, 4, 5, 6, 8, явку представників в судові засідання не забезпечили, про причини неявки суду не повідомили, про розгляд даної справи були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 65, 66, 126, 127, 129).

Мотивованих заперечень по суті заявленого позову Відповідачі-1, 2, 3, 4, 5, 6, 8 суду не подали. Представник Відповідача-7 в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на не доведення існування обставин, з якими закон пов'язує можливість визнання недійсним оспорюваного правочину.

Відповідно до приписів ст. 75 ГПК України, суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 30.03.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення згідно зі ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, представника відповідача-7, та представника відповідача-1, який був присутній в попередньому судовому засіданні, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.06.2011 року між ТОВ «Еліт-фарм», ТОВ «Еліт-2005», ТОВ «Кортес», ТОВ «Екосвіт Ойл», ПП «Євро Плюс», ТОВ «Еліксір» та ТОВ «Новація» був підписаний Меморандум про співпрацю.

Пунктом 1 Меморандуму визначено, що метою його підписання є уникнення наявності схожості між продукцією, виробниками якої є сторони даного Меморандуму. Виконуючи умови вказаного Меморандуму сторони, при виробництві продукції, зобов'язані використовувати індивідуальні найменування продукції, а також індивідуальні дизайни упаковки такої продукції, не допускаючи при цьому схожості (ідентичності) з продукцією виробництва сторін даного Меморандуму.

Пунктом 2 Меморандуму сторони визначили, що під час виробництва продукції, кожна сторона даного Меморандуму повинна дотримуватись основного критерію, який сприяє недопущенню схожості між продукцією, що виробляється сторонами даного Меморандуму, зокрема: найменування продукції. При цьому, під час присвоєння найменування виробленої продукції сторони не мають право:

- використовувати найменування, належні будь-якої із сторін по даному Меморандуму на праві власності, крім найменувань основних діючих речовин та/або медичних термінів, загально використання;

- використовувати одно корінні слова, які входять до складу найменувань, що належать будь-якій із сторін по даному Меморандуму на праві власності за виключенням слів найменувань основних діючих речовин та/або медичних термінів, загально використання;

- використовувати слова схожі за фонетичною ознакою з найменуванням, що належать будь-якій зі сторін по даному Меморандуму на праві власності.

Сторона, яка має бажання використовувати (повністю або частково) в найменуванні своєї продукції найменування, що належить на праві власності іншій стороні даного Меморандуму, зобов'язана заздалегідь здійснити погодження найменування та дизайну упаковки такої продукції. Таке погодження здійснюється шляхом направлення за допомогою електронної пошти власнику найменування електронного варіанту повного дизайну продукції. Власник найменування зобов'язаний розглянути, а також у письмовому вигляді погодити або спростувати наданий дизайн в продовж 2-х робочих днів з моменту його направлення (п. 3 Меморандуму).

Пунктом 5 Меморандуму визначено, що власник найменування, чиє основне право по умовах цього Меморандуму було порушено будь-якою із сторін, залишає за собою право забороняти та перешкоджати виробництву контрафактної продукції.

У випадку виявлення власником найменування у виробництві будь-якої із сторін можливої контрафактної продукції, зареєстрованої та виготовленої до моменту підписання даного Меморандуму, власник найменування зобов'язаний у письмовій формі звернутися до сторони, яка порушує його права, з вимогою (претензією) про припинення виробництва відповідного товару з обов'язковим викладенням підстав, на яких базуються данні вимоги. Претензії стосовно продукції, зареєстрованої та виробленої винною стороною до моменту підписання даного Меморандуму, власник найменування повинен надати впродовж 5 (п'яти) робочих днів з моменту підписання сторонами даного Меморандуму (п. п. 7, 8 Меморандуму).

Відповідно до п. 17 вказаного Меморандуму, останній вступає у дію з моменту його підписання усіма його сторонами.

Усі розбіжності, які виникнуть при виконанні умов даного Меморандуму, або тим чи іншим чином стосуються його умов, вирішуються сторонами шляхом переговорів.

Сторони даного Меморандуму, зобов'язуються не розголошувати третім особам інформацію, пов'язану з виконанням вимог даного Меморандуму. У випадку порушення будь-якою із сторін умов даного пункту, винна сторона несе відповідальність згідно діючого законодавства України (п. п. 18, 19 Меморандуму).

Пунктами 20 та 21 Меморандуму сторони погодили, що всі зміни чи/або доповнення до даного Меморандуму є дійсними виключно у тому випадку, якщо вони викладені у письмовій формі, скріплені печатками сторін та підписані їх уповноваженими особами. Меморандум викладений на чотирьох аркушах та складений в семи ідентичних екземплярах по одному для кожної зі сторін.

Меморандум підписано засновниками: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7

25.10.2011 року укладено додаткову угоду № 1 до Меморандуму про співпрацю від 24.06.2011 року, за змістом якої до складу сторін меморандуму вступило Приватне підприємство «Осіріс», назву якого в подальшому змінено на Приватне підприємство «Доктор Хелсі» (Відповідач-8).

За своєю правовою природою, спірний Меморандум про співпрацю, є договором про спільну діяльність без об'єднання вкладів учасників.

Взаємовідносини сторін за договором про спільну діяльність регулюються главою 16, 17, 52, 53, 77 ЦК України.

В силу приписів ст. 1130 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності (ст. 1131 ЦК України).

За змістом положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення зобов'язань.

В силу приписів ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі з договорів та інших правочинів.

Згідно положень ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Сукупний аналіз наведених положень матеріального закону, дає підстав для висновку, що особами зобов'язаними за договором про співпрацю (учасниками спільної діяльності), на яких покладено обов'язок щодо належного виконання умов спільної діяльності, є сторони такого правочину, що підписали його, або від імені яких такий правочин підписано уповноваженими особами.

Як убачається зі змісту спірного меморандуму про співпрацю від 24.06.2011 року, з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 25.10.2011, сторонами даного правочину є вісім юридичних осіб: ТОВ «Еліт-фарм», ТОВ «Еліт-2005», ТОВ «Кортес», ТОВ «Екосвіт Ойл», ПП «Євро Плюс», ТОВ «Еліксір», ТОВ «Новація» та ПП «Осіріс», назву якого змінено на ПП «Доктор Хелсі».

На час укладення спірного правочину, Позивач його стороною не являвся, оскільки за даними Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був зареєстрований як юридична особа майже через півроку після його підписання, а саме 18.12.2012 року.

Доказів вступу або приєднання Позивача (ТОВ «Лекопро»), а також інших юридичних чи фізичних осіб до складу учасників спільної діяльності за вказаним правочином, суду також не надано. При цьому, як свідчать практика відносин за спірним правочином, вступ до складу сторін меморандуму, мав бути оформлений шляхом укладення відповідної додаткової угоди, як це було під час приєднання ПП «Осіріс» (ПП «Доктор Хелсі»).

Представлений у справу протокол № 21/09/16 загальних зборів учасників Меморандуму про співпрацю від 21.09.2016 року, за змістом якого ТОВ «Лекопро» визначено як учасника меморандуму, не може бути визнаний судом в якості належного доказу участі Позивача у спільні діяльності, адже такий протокол не містить підпису, вчиненого від імені зазначеної особи.

Суд критично оцінює запевнення, наведені в доданій у справу заяві від 10.10.2016 року (а.с. 56), відносно того, що спірний меморандум регулює відносини як фізичних осіб - засновників - юридичних осіб операторів ринку, так і самих юридичних осіб - сторін меморандуму, адже в силу вимог ст. 96 ЦК України, учасники (засновники) юридичних осіб не відповідають за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасників (засновників) крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

З урахуванням наведених вище обставин, суд встановив, що ТОВ «Лекопро» не є стороною меморандуму про співпрацю від 24.06.2011 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи зі змісту положень зазначеної норми, оспорюваний правочин може бути оскаржений в судовому порядку однією зі сторін цього правочину, або іншою заінтересованою особою, права якої порушуються таким правочином.

Як убачається з матеріалів справи, Позивач, не будучи стороною спірного правочину, заперечує його дійсність з підстав підписання меморандум не уповноваженими особами, при цьому, не зазначає, яким чином відповідні порушення впливають на права особи, що не є стороною такого правочину.

Разом із тим, незважаючи на відсутність факту порушення прав та охоронюваних законом інтересів Позивача внаслідок імовірного підписання спірного правочину не уповноваженими особами, суд вважає за необхідне надати правову оцінку доводам Позивача, які покладені в основу вимог про визнання правочину недійсним.

За змістом положень частини 1 статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, в тому числі частиною другою статті 203 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (ст. 207 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

За змістом правової позиції, яка викладена в п. 3.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», передбачені статтею 241 ЦК України наслідки, стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Як убачається з матеріалів справи, склавши протокол загальних зборів учасників меморандуму від 21.09.2016, який підписано уповноваженими представниками сторін спірного правочину та скріплено печатками підприємств учасників спільної діяльності, останні фактично схвалили спірний правочин, який було підписано від їх імені не уповноваженими представниками (засновниками, та іншими особами), що виключає підстави для визнання такого правочину недійсним через недотриманням під час його укладення вимог ч. 2 ст. 203 ЦК України.

На підставі викладеного суд констатує, що Позивачем не довів існування обставин, з якими закон пов'язує недійсності правочину, та не підтвердив факт порушення своїх прав та охоронюваних законом інтересів, внаслідок укладення спірного меморандуму про співпрацю, адже як вище встановлено судом, такий правочин не створює для нього жодних наслідків правового характеру.

З урахуванням встановлених обставин, заявлені позивачем вимоги підлягають відхиленню в повному обсязі.

Суд відхиляє клопотання Відповідачів про зупинення провадження у справі до вирішення по суті справи № 175/884/17 про тлумачення умов спірного Меморандуму про співпрацю, оскільки в межах спору про визнання даного правочину недійсним, господарським судом самостійно встановлено зміст відповідних умов правочину, що вказує на відсутність такого обов'язкового елементу для зупинення провадження, як неможливість розгляду справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи.

Судові витрати у справі покладаються на позивача, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43-45, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 03.04.2017

Суддя О.В. Ліпинський