УХВАЛА

23 березня 2017 року Справа № 913/1134/16

Провадження № 1/913/1134/16

Господарський суд Луганської області у складі:

судді Тацій О.В.

за участю секретаря судового засідання - помічника судді - Лотох І.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» про відстрочку виконання рішення Господарського суду Луганської області від 21.11.2016 у справі № 913/1134/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», м. Дніпро до Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля», м. Сєвєродонецьк Луганської області про стягнення 27495 грн.

У судовому засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув.

від відповідача - представник не прибув.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Луганської області від 21.11.2016 вищевказані позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» 15000 грн. штрафу та 1378 грн. витрат по судовому збору. У задоволенні решти позову відмовлено.

05.12.2016 на виконання вказаного рішення було видано наказ.

Відповідач - Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля» звернулося до господарського суду із заявою від 27.02.2017 № 12/26 про відстрочку виконання зазначеного рішення суду до 31.12.2018, яка ухвалою Господарського суду Луганської області від 28.02.2017 була повернута без розгляду на підставі п.6 ч.1 ст.63, ст.121 Господарського процесуального кодексу України через неподання доказів надіслання другій стороні копії заяви.

Відповідачем засобами поштового зв'язку 09.03.2017 знову подано заяву про відстрочку виконання рішення із усуненням порушених недоліків, а саме: заявником надано фіскальний чек на підтвердження відправлення ПАТ «Укрзалізниця» копії заяви про відстрочку виконання рішення.

В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення ПАТ «Краснодонвугілля» посилається на те, що на сьогоднішній день відповідач знаходиться у скрутному матеріальному становищі, що значно ускладнює виконання зобов'язань. ПАТ «Краснодонвугілля» знаходиться на території зони проведення антитерористичної операції, через що відповідач був вимушений неодноразово зупиняти свою виробничу діяльність. Так з грудня 2014 року відповідач практично не працює, всі його структурні підрозділи перебувають у простої, про що свідчать накази №№ 617, 26, 55, 78, 149, 172, 198, 218, 244 та ін. по підприємству. 31 травня 2016 року підприємство перейшло на неповний робочий тиждень 60 % робочого часу (наказ № 97 від 01.04.2016). З листопада 2014 по теперішній час практично повністю було припинено відвантаження товару споживачем, а також отримання обладнання та інших засобів і матеріалів необхідних для здійснення господарської діяльності. Підприємство має збитки: за підсумки роботи у 2016 році збитки становлять 763272 грн., що підтверджується рядком 2355 форми 2 «Звіту про фінансові результати». Контрагенти відповідача належним чином не виконують перед останнім грошових зобов'язань, що зумовило виникнення дебіторської заборгованості у значних сумах. Станом на 01.07.2016 сума дебіторської заборгованості контрагентів перед відповідачем становить 109308 грн. (сума рядків 1125, 1130, 1135, 1155 форми 1 «Баланс»). Також стосовно відповідача порушено і знаходиться провадження Господарського суду Луганської області (справа № 21/52 б) про визнання останнього банкротом, у якому сума вимог кредиторів становить понад один мільярд гривень. Наведене свідчить про важке матеріальне становище, у якому перебуває відповідач по справі. Стягнення суми штрафу зумовить неможливість погасити заборгованість за іншими платежами, податками та зборами, взагалі призведе до неплатоспроможності відповідача. У зв'язку з цим ПАТ «Краснодонвгулля» просило відстрочити виконання рішення Господарського суду Луганської області від 21.11.2016 по справі № 913/1134/16 до 31.12.2018.

Розглянувши подану заяву про відстрочку виконання рішення суду, дослідивши матеріалис прави, господарський суд зазначає наступне.

Виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Винятком із загального порядку виконання рішень господарського суду є, зокрема, стаття 121 ГПК України, яка передбачає, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Аналіз положень статей 116, 121 ГПК України і статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави вважати, що ухвала господарського суду про відстрочку виконання рішення спрямована на забезпечення повного виконання рішення суду і відповідного судового наказу та є допоміжним процесуальним актом (документом) реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Відстрочення та розстрочення виконання судового рішення є правом, а не обовязком суду, яке реалізується у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до приписів статей 43, 33, 43 ГПК України саме на відповідача покладено обов'язок доведення існування відповідних підстав, а господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012 № 9, підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

До обставин, які ускладнюють виконання судового рішення належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо. Такі висновки містяться в мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013.

У заяві про відстрочку виконання рішення Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля» посилається, зокрема, на тяжкий фінансовий стан підприємства, неодноразової зупинки виробничої діяльності, перебування структурних підрозділів підприємства у простої, перехід не неповний робочий тиждень, припинення відвантаження товару, значні збитки, ризик банкрутства, а також розташування підприємства на території проведення антитерористичної операції.

В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення Приватним акціонерним товариством «Краснодонвугілля» надано звіт про фінансові результати за 2016 рік.

Так, при вирішенні питання про відстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати не тільки можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але й такі ж наслідки для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід'ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України» зазначено, що на державі лежить позитивне зобов'язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У зв'язку з тим, що відстрочка виконання рішення продовжує період відновлення порушеного права позивача при її наданні необхідно враховувати закріплені в нормах національного матеріального права та Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, допустимі межі надання такої відстрочки.

Відповідачем - Приватним акціонерним товариством «Краснодонвугілля» не надано достатніх доказів наявності обставин, що унеможливлюють чи значно ускладнюють виконання рішення Господарського суду Луганської області від 21.11.2016. Крім того, відповідачем не доведена можливість належним чином виконати рішення суду у майбутньому.

За визначенням, наведеним у статті 42 ГК України, підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Одним із принципів підприємницької діяльності згідно зі статтею 43 ГК України є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Дійсно, місто, де розташовано Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля», відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція. Проте ані при розгляді справи по суті заявлених позовних вимог, ані при розгляді заяви про відстрочення виконання рішення відповідачем не надано доказів того, що Приватне акціонерне товариство «Краснодонвугілля» зазнало впливу обставин непереборної сили (зокрема, бойових дій).

Відповідач зазначає, що режим антитерористичної операції накладає певні обмеження на здійснення господарської діяльності Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» незалежно від проведення бойових дій.

Однак суд зауважує, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань місце розташування Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» також зареєстровано у м. Сєвєродонецьк Луганської області, а тому обставини, пов'язані зі здійсненням антитерористичної операції, не можуть тлумачитися судом виключно на користь боржника.

За таких обставин суд вважає, що скрутне майнове становище Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» не є тією виключною обставиною, яка унеможливлює виконання судового рішення, оскільки є наслідком комерційного ризику відповідача.

Реалізація конституційних гарантій права на судовий захист та обов'язковості виконання судових рішень не може бути поставлена у залежність від способу здійснення господарської діяльності боржника.

На думку суду обставини справи свідчать про те, що відстрочення виконання судового рішення у цій справі не забезпечить його належне виконання та безпідставно продовжить строк, протягом якого права позивача не можуть бути поновлені.

Інших обставин, які б могли бути підставою для відстрочення виконання судового рішення у справі, наразі судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» про відстрочку виконання рішення Господарського суду Луганської області від 21.11.2016 у справі № 913/1134/16.

Господарський суд звертає увагу заявника на те, що відмова у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення не позбавляє права останнього на повторне звернення до господарського суду з відповідною заявою за наявності обставин, які мають бути підтверджені належними доказами, що свідчать про ускладнення чи неможливість виконання рішення суду у даній справі.

Керуючись ст.ст.86, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Краснодонвугілля» про відстрочку виконання рішення Господарського суду Луганської області від 21.11.2016 у справі № 913/1134/16 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення.

Суддя О.В. Тацій