РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017Справа №910/24141/16

За позовом Фермерського господарства "Сніжинка"

до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку"

про визнання рішення частково недійсним та визнання зобов'язань припиненими

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: Попов В.Г. - за довіреністю від 02.02.2017 року;

від відповідача: Бабій Х.М. - за довіреністю №39 від 23.11.2016 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фермерське господарство "Сніжинка" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку" про визнання рішення частково недійсним та визнання зобов'язань припиненими.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача зобов'язання ФГ «Сніжинка» перед ПАТ "Всеукраїнський Банк Розвитку" за Кредитним Договором №MKLVU2.92105.002 від 31.01.2013 року є припиненими на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, що є наслідком припинення дії Договорів застави, які укладені в забезпечення виконання Кредитного договору.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов та:

1) визнати недійсним рішення ПАТ «ВБР», викладене у листі №15031 від 25.10.2016 року, про зарахування зустрічних однорідних вимог за кредитним договором №MKLVU2.92105.002 від 31.01.2013р., в частині погашення заборгованості ФГ «Сніжинка» за простроченими процентами у сумі 168 708,08 гривень, у рахунок зустрічних вимог ФГ «Сніжинка», які виникли на підставі Договору банківського поточного рахунку №TF.92105.001 від 29.01.13р.

2) Визнати припиненими в повному обсязі, зобов'язання фермерського господарства «Сніжинка» , перед публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» , за Кредитним договором №MKLVU2.92105.002 від 31.01.2013р., шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 214 949,32 гривень за кредитом та 3 761,61 гривень за процентами, у рахунок зустрічних вимог ФГ «Сніжинка», які виникли на підставі Договору банківського поточного рахунку №ТР.92105.001 від 29.01.13р.

3) Визнати припиненим право застави за Договором застави рухомого майна №ZXA019500.92105.003 від 31.01.2013 року, укладеним між ФГ «Сніжинка» та ПАТ «ВБР», відповідно до якого передано у заставу колісний трактор Беларус 892, 2007 року випуску, заводський номер 90804444, реєстраційний номер 02279АР.

4) Визнати припиненим право застави за Договором застави обладнання №ZXD029500.92105.004 від 13.12.2013 року, укладеним між ФГ «Сніжинка» та ПАТ «ВБР», відповідно до якого передано у заставу Оприскувач ОП-2000, 2012 року, Сівалку універсальну УПС-8, 2007 року, культиватор паровий причіпний КПП-8, 2011 року, Сівалку пневматичну СПУ-6, 2007 року, Борону АГД-4,5 2007 року.

5) Визнати припиненим право застави за Договором застави рухомого майна №ZХА019500.88264.002 від 31.01.2013 року, укладеним між громадянином ОСОБА_4 та ПАТ «ВБР», відповідно до якого передано у заставу автомобіль легковий універсал, марки AUDI, модель Q7, чорного кольору, 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.01.2017 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 07.02.2017 року.

07.02.2017 року через канцелярію Господарського суду міста Києва представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2017 року відкладено розгляд справи на 21.02.2017 року.

В судовому засіданні 21.02.2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, представник відповідача позовні вимоги не визнав та просив суд в їх задоволенні відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 21.02.2017 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.01.2013 року між Фермерським господарством «Сніжинка» (далі по тексту - Позивач, ФГ «Сніжинка», клієнт, позичальник) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» (далі по тексту - Банк, відповідач, ПАТ «ВБР») Договір банківського поточного рахунку №ТF.92105.001 (далі по тексту - Договір №ТF.92105.001), відповідно до якого Банк відкрив позивачу мультивалютний поточний рахунок НОМЕР_4 для приймання та зарахування на рахунок позивача грошових коштів, виконання розпоряджень позивача про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком відповідно до цього Договору та законодавства України.

Відповідно до п.2.3. Договору №ТF.92105.001 переказ коштів з рахунків клієнта банк виконує відповідно до черговості надходження розрахункових документів у межах залишку коштів на рахунку на початок операційного дня.

Банк виконує доручення клієнта, що містяться в розрахунковому документів у день йог о надходження, якщо документ надійшов протягом операційного часу (п.2.4. Договору).

31.01.2013 року між ФГ «Сніжинка» (позичальник) та ПАТ «ВБР» в особі його Запорізької обласної дирекції (Банк) укладено Кредитний договір №MKLVU2.92105.002 (далі по тексту - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 215 000,00 грн. з терміном користування кредитом до 30 січня 2014 року, процентною ставкою за користування 20% річних.

Відповідно до п.1.3. Кредитного договору сторони визначили рахунок для погашення кредиту, сплати відсотків та комісій - 0317.

Згідно з пп. 3.1.5. п.3.1. Кредитного договору Банк має право договірного списання з усіх рахунків Позичальника в національній та іноземні валют, відкритих в ПАТ «ВБР». заборгованості по нарахованих процентах, комісії, основній сумі кредиту при настанні термінів виконання Позичальником зобов'язань в розмірах, визначених цим Договором.

13.12.2013 року між сторонами укладено додаткову угодою №1 до Кредитного договору №МКХУШ.92105.002 від 31.01.2013 року, згідно якої сторони продовжили термін користування кредитом до 12 січня 2015 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань (за Кредитним договором ) позивача перед відповідачем, укладені наступні договори:

- 31.01.2013 року між ФГ «Сніжинка» та ПАТ «ВБР» укладено Договір застави рухомого майна №ZXA019500.92105.003, відповідно до якого позивачем передано відповідачу у заставу колісний трактор Беларус 892, 2007 року випуску, заводський номер 90804444, реєстраційний номер 02279АР.

- 13.12.2013 року між ФГ «Сніжинка» та ПАТ «ВБР» укладено Договір застави обладнання №ZXD029500.92105.004, відповідно до якого позивачем передано відповідачу у заставу: Оприскувач ОП-2000, 2012 року; Сівалку універсальну УПС-8, 2007 року; культиватор паровий причіпний КПП-8, 2011 року; Сівалку пневматичну СПУ-6, 2007 року; Борону АГД-4,5, 2007 року.

- 31.01.2013 року між ОСОБА_5 та ПАТ «ВБР» укладено Договір застави рухомого майна №ZХА019500.88264.002 від 31.01.2013 року, відповідно до якого передано у заставу відповідачу автомобіль легковий універсал, марки АUDI, модель Q7, чорного кольору, 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 (в стан. ідн номерний знак «НОМЕР_6»).

27.11.2014 року Правлінням Національного банку України прийнята постанова №743 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Банк Розвитку» до категорії неплатоспроможних. На підставі вказаної постанови, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 27.11.2014 року прийнято рішення №132 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР», згідно якого в ПАТ «ВБР» з 28.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію.

15.12.2014 року, з метою погашення заборгованості за кредитним договором, позивач звернувся до звернувся до відповідача з платіжними дорученнями №№80, 81 на перерахування коштів з поточного рахунку позивача, який відкритий в Публічному акціонерному товаристві "Всеукраїнський Банк Розвитку" на загальну 218710,93 грн. на рахунок №0317 з призначеннями платежу "сплата % за листопад 2014 згідно кредитного договору №MKLVU2.92105.002 від 31.01.2013 без ПДВ" та "сплата кредиту за 2014 згідно кредитного договору №MKLVU2.92105.002 від 31.01.2013 без ПДВ" відповідно.

В зв'язку з невиконанням Банком вищевказаних платіжних доручень позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2015 року у справі №908/503/15-г, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного Господарського суду від 16.07.2015 року, зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Банк Розвитку" (01135, м. Київ, вул. В.Чорновола, будинок 25, ідентифікаційний код 36470620) перерахувати грошові кошти у розмірі 218710 (двісті вісімнадцять тисяч сімсот десять) грн. 93 коп. з поточного рахунку НОМЕР_4 Фермерського господарства "Сніжинка" (72202, Запорізька обл., Веселівський район, смт. Веселе, пров. Базарний, б. 25, ідентифікаційний код 20475426) в ПАТ "ВБР" на рахунок №0317 в ПАТ "ВБР", зазначивши призначення платежу - погашення кредиту за кредитним договором №MKLVU2.92105.002 від 31.01.2013.

Суд звертає увагу, що у випадку проведення Банком зазначених платежів, зобов'язання позивача за Кредитним договором було б припинено.

Суд зазначає, що на час розгляду справи рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2015 року у справі №908/503/15-г залишено невиконаними.

27.09.2016 року ФГ «Сніжинка», на підставі п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 203 ГК України, звернулося до ПАТ «ВБР» з заявою про проведення взаємозаліку зустрічних однорідних вимог станом на 15.12.2014р. - дату надання ФГ «Сніжинка» платіжних доручень №80 на суму 3 761,61 гривень та №81 на суму 214 949,32 гривень, взаємних вимог що виникли на підставі Кредитного договору №MKLVU2.92105.002 від 31.01.2013р., та Договору банківського поточного рахунку №ТF.92105.001 від 29.01.2013р. на загальну суму 218 710,93 грн.

Відповідач листом від 25.10.2016 року вих. №15031 повідомив позивача про те, що здійснив 20.10.2016р. зарахування зустрічних вимог станом на 20.10.2016р., за простроченими відсотками у сумі 172 469,69 грн. та простроченою заборгованістю за кредитом у сумі 46 241,24 грн. При цьому відповідач у листі, зазначає про наявність непогашеної заборгованості станом на 21.10.2016р. за кредитним договором в сумі 251 218,30 грн., в тому числі простроченою заборгованістю за кредитом 168 708,08 грн., простроченою заборгованістю за процентами 196,82 грн., штрафом/пенею 82 313,40 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що не виконання відповідачем платіжних доручень позивача та не виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2015 року у справі №908/503/15-г, призвело до виникнення у позивача неправомірної заборгованість перед відповідачем за Кредитним договором, а дії відповідача щодо зарахування частини коштів в рахунок погашення заборгованості носять неправому характер.

В зв'язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свої порушених прав та просить суд:

1) визнати недійсним рішення ПАТ «ВБР», викладене у листі №15031 від 25.10.2016 року, про зарахування зустрічних однорідних вимог за кредитним договором №MKLVU2.92105.002 від 31.01.2013р., в частині погашення заборгованості ФГ «Сніжинка» за простроченими процентами у сумі 168 708,08 гривень, у рахунок зустрічних вимог ФГ «Сніжинка», які виникли на підставі Договору банківського поточного рахунку №TF.92105.001 від 29.01.13р.

2) Визнати припиненими в повному обсязі, зобов'язання фермерського господарства «Сніжинка» , перед публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» , за Кредитним договором №MKLVU2.92105.002 від 31.01.2013р., шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 214 949,32 гривень за кредитом та 3 761,61 гривень за процентами, у рахунок зустрічних вимог ФГ «Сніжинка», які виникли на підставі Договору банківського поточного рахунку №ТР.92105.001 від 29.01.13р.

3) Визнати припиненим право застави за Договором застави рухомого майна №ZXA019500.92105.003 від 31.01.2013 року, укладеним між ФГ «Сніжинка» та ПАТ «ВБР», відповідно до якого передано у заставу колісний трактор Беларус 892, 2007 року випуску, заводський номер 90804444, реєстраційний номер 02279АР.

4) Визнати припиненим право застави за Договором застави обладнання №ZXD029500.92105.004 від 13.12.2013 року, укладеним між ФГ «Сніжинка» та ПАТ «ВБР», відповідно до якого передано у заставу Оприскувач ОП-2000, 2012 року, Сівалку універсальну УПС-8, 2007 року, культиватор паровий причіпний КПП-8, 2011 року, Сівалку пневматичну СПУ-6, 2007 року, Борону АГД-4,5 2007 року.

5) Визнати припиненим право застави за Договором застави рухомого майна №2ХА019500.88264.002 від 31.01.2013 року, укладеним між громадянином ОСОБА_4 та ПАТ «ВБР», відповідно до якого передано у заставу автомобіль легковий універсал, марки AUDI, модель Q7, чорного кольору, 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 198 ГК України, платежі за грошовими зобов'язаннями, що виникають у господарських відносинах, здійснюються у безготівковій формі або готівкою через установи банків, якщо інше не встановлено законом.

Факт неправомірної відмови відповідача (кредитора у зобов'язанні) від належного виконання запропонованого боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором, встановлені рішенням господарського суду м. Києва від 20.05.2015 року у справі № 908/503/15-г яке набрало законної сили, проте залишається не виконаним відповідачем. Даний факт, відповідно до вимог ст. 35 ГПК України, не потребує додаткового доказування.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 613 ЦК України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг викопати свого обов'язку.

Таким чином, на думку суду, дії відповідача підпадають під нормативне визначення поняття, прострочення кредитора з відповідними наслідками передбаченими законом.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов'язок, виконання зобов'язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора (ч.2 ст. 613 ЦК України).

На думку суду, такими діями відповідача (кредитора) можливо визнати - своєчасне виконання ним платіжних доручень позивача, або виконання судового рішення у справі №908/503/15-г.

Невиконання відповідачем платіжних доручень та рішення Господарського суду м. Києва від 20.05.2015 року у справі № 908/503/15-г - має наслідком прострочення виконання зобов'язань позивача за кредитним договором та безпідставне продовження після 15.12.2014 року, нарахування відсотків у розмірі 168 708,08 гривень, штрафів/пені у розмірі 82 313,24 гривень (станом на 20.10.2016р.).

Відповідно до ч.4 ст. 613 ЦК України, боржник за грошовим зобов'язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Таким чином, відповідно до норми ст. 613 ЦК України, з 16.12.2014 року у відповідача були відсутні підстави для нарахування процентів за користування кредитом та штрафу/пені за неналежне виконання умов Кредитного договору.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.

Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов'язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов'язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що:

за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку;

кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком.

У листі вих. №15031 від 25.10.2016 року відповідач не заперечує наявність підстав для зарахування зустрічних вимог передбачених п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проте на думку суду, відповідач здійснив їх зарахування, в частині погашення прострочених процентів в сумі 168 708,08 гривень, з порушенням норми ст. 613 ЦК України, а тому в даній частині рішення відповідача визнається судом недійсним.

Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках встановлених договором або законом.

Статтею 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до статті 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Таким чином, виходячи із статті 601 ЦК України вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв'язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов'язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Чинне законодавство України не встановлює обмежень та особливого порядку щодо зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав.

При цьому, характер зобов'язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Отже, за правовою природою припинення зобов'язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони. Якщо друга сторона не погоджується з проведенням зарахування, вона вправі на підставі статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду і спір підлягає вирішенню по суті з урахуванням усіх матеріалів і обставин справи.

Таким чином, позивач правомірно звернувся до відповідача з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог.

За таких обставин, та з огляду на приписи ст.202, 613 ЦК України та ст. 202, 203 ГК України, суд дійшов до висновку про те, що повідомлення відповідача про зарахування зустрічних однорідних вимог є правочином, направленим на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а тому зобов'язання за Кредитним договором №MKLVU2.92105.002 від 31.01.2013 року - є припиненими.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу», застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання.

Право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою (п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України).

За приписами ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Абзацами 5, 6 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

Згідно з абз. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов'язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п. 24 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 року №830 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна», відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більше як на п'ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру.

Пунктами 25, 26 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 року №830 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна» передбачено, що реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день надходження заяви чи рішення уповноваженого органу. У разі припинення обтяження до Реєстру вносяться дата і номер заяви про припинення обтяження, дата внесення запису про припинення обтяження, підстава припинення обтяження, відомості про реєстратора.

Враховуючи те, що зобов'язання за Кредитним договором №MKLVU2.92105.002 від 31.01.2013 року визнано судом припиненими, то й зобов'язання оформлені договорами які укладалися в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №MKLVU2.92105.002 від 31.01.2013 року теж є такими що підлягають припиненню.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, а також на те, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Згідно ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 1 п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, а за позовну заяву немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установити у 2016 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1378,00 гривень.

Таким чином, розмір судового збору (з 01.01.2016 року) за розгляд в господарському суді позовних заяв немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати, тобто 1 378,00 грн., а за розгляд в господарському суді позовних заяв майнового характеру 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 378, 00 грн. та не більше 206 700,00 грн.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 8 792,66 грн. (платіжні доручення: №465 від 22.11.2016 року на суму 4 658,66 грн., №477 від 19.12.2016 року на суму 1 378,00 грн., №481 від 21.12.2016 року на суму 2 756,00 грн.), однак за заявлені позовні вимоги позивач повинен сплатити 6 890,00 грн. (5 вимог немайнового характеру * 1378,00 грн. = 6 890,00 грн.), а тому наявна переплата судового збору в розмірі 1 902,66 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З врахуванням вищевикладеного, та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», судом повертається позивачу зайво сплачений судовий збір в розмірі 1 902,66 грн.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним рішення Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку" (01135, м. Київ, вул. В.Чорновола, будинок 25; ), викладене у листі №15031 від 25.10.2016 року, про зарахування зустрічних однорідних вимог за кредитним договором №MKLVU2.92105.002 від 31.01.2013 року, в частині погашення заборгованості Фермерського господарства "Сніжинка" (72202, Запорізька обл., Веселівський район, смт. Веселе, пров. Базарний, б. 25; ) за простроченими процентами у сумі 168 708,08 гривень, у рахунок зустрічних вимог Фермерського господарства "Сніжинка" (72202, Запорізька обл., Веселівський район, смт. Веселе, пров. Базарний, б. 25; ), які виникли на підставі Договору банківського поточного рахунку №TF.92105.001 від 29.01.2013 року.

3. Визнати припиненими зобов'язання Фермерського господарства "Сніжинка" (72202, Запорізька обл., Веселівський район, смт. Веселе, пров. Базарний, б. 25; ) за Кредитним договором №MKLVU2.92105.002 від 31.01.2013 року, укладеним між Фермерським господарством "Сніжинка" (72202, Запорізька обл., Веселівський район, смт. Веселе, пров. Базарний, б. 25; ) та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Банк Розвитку" (01135, м. Київ, вул. В.Чорновола, будинок 25; ).

4. Визнати заставу, яка виникла на підставі Договору застави рухомого майна №ZXA019500.92105.003 від 31.01.2013 року, укладеного між Фермерським господарством "Сніжинка" (72202, Запорізька обл., Веселівський район, смт. Веселе, пров. Базарний, б. 25; ) та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Банк Розвитку" (01135, м. Київ, вул. В.Чорновола, будинок 25; ) щодо колісного трактору Беларус 892, 2007 року випуску, заводський номер 90804444, реєстраційний номер 02279АР, такою, що припинена.

5. Визнати заставу, яка виникла на підставі Договору застави обладнання №ZXD029500.92105.004, укладеного між Фермерським господарством "Сніжинка" (72202, Запорізька обл., Веселівський район, смт. Веселе, пров. Базарний, б. 25; ) та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Банк Розвитку" (01135, м. Київ, вул. В.Чорновола, будинок 25; ) щодо:

- оприскувач ОП-2000, 2012 року, інвентарний номер 10121, вартістю 44 691,26 грн.;

- сівалка універсальної УПС-8, 2007 року, інвентарний номер 10123, вартістю 62 340,76 грн.;

- культиватор паровий причіпний КПП-8, 2011 року, інвентарний номер 10124, вартістю 84 320,54 грн.;

- сівалка пневматична СПУ-6, 2007 року, інвентарний номер 10119, вартістю 42 750,34 грн.;

- Борона АГД-4,5, 2007 року, інвентарний номер 10125, вартістю 35 645,41 грн.;

такою, що припинена.

6. Визнати заставу, яка виникла на підставі Договору застави рухомого майна №ZХА019500.88264.002 від 31.01.2013 року, укладеного між громадянином ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Широке Веселівського району, Запорізької області, податковий номер НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_5, виданий Веселівським РВ УМВС України в Запорізькій області « 24» травня 2000р.) та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Банк Розвитку" (01135, м. Київ, вул. В.Чорновола, будинок 25; ) щодо автомобілю легковий універсал, марки АUDI, модель Q7, чорного кольору, 2006 року випуску, номер шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 (в стан. ідн номерний знак «НОМЕР_6»), такою, що припинена.

7. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку" (01135, м. Київ, вул. В.Чорновола, будинок 25; ) на користь Фермерського господарства "Сніжинка" (72202, Запорізька обл., Веселівський район, смт. Веселе, пров. Базарний, б. 25; ) 6 890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 00 коп. - судового збору.

8. Повернути з Державного бюджету України на користь Фермерського господарства "Сніжинка" (72202, Запорізька обл., Веселівський район, смт. Веселе, пров. Базарний, б. 25; ) 1 902 (одну тисячу дев'ятсот дві) грн. 66 коп. - зайво сплаченого судового збору.

9. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 24.03.2017 року.