донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

29.03.2017 року справа № 905/2800/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддіОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача 1: Не зявився Не зявився
від відповідача 2: від відповідача 3: ОСОБА_4 за довіреністю Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Донецька залізниця", м. Красний Лиман, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від15.02.2017р.
по справі№ 905/2800/16 (суддя Сажнева М. В.)
за позовомПриватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м. Маріуполь, Донецька область
до відповідачів 1.Державного підприємства Донецька залізниця, м. Донецьк; 2.Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Донецька залізниця", м. Красний Лиман, Донецька область 3.Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит, м. Сєвєродонецьк, Луганська область
простягнення 12 927, 60 грн.

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (далі «Позивач») звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства Донецька залізниця (далі «Донецька залізниця» ) про стягнення збитків, які виникли у звязку із незбереженням вантажу при перевезенні у розмірі 12 927, 60 грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.10.2016 залучено до участі у справі в якості відповідача 2 Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Донецька залізниця (далі «Укрзалізниця»).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.10.2016 залучено до участі у справі в якості відповідача 3 Товариство з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит (далі «Товариство»).

Рішенням Господарського суду Донецької області від 15.02.2017р. у даній справі позовні вимоги були задоволені за рахунок Укрзалізниці стягнуто з останньої на користь Позивача збитки від недостачі вантажу в сумі 12 927,60 грн. з мотивів доведеності матеріалами справи факту недостачі вантажу внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху прямування. В частині вимог щодо Донецької залізниці та Товариства провадження у справі припинено у звязку із відсутністю предмету спору (п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України)

Укрзалізниця, не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог стосовно Укрзалізниці в повному обсязі.

Підставою для скасування рішення суду першої інстанції апелянт зазначає неправильну оцінку зібраних у справі доказів і, як наслідок не правильне застосування норм матеріального права. Зокрема, скаржник наголошує, що виходячи з даних комерційних актів, вагон № 55709208, в якому перевозився вантаж за залізничною накладною № 48099535 від 11.05.2016р. був не підготовлений у комерційному відношенні відправником для перевезення вугілля. Через що і могла виникнути втрата вантажу під час перевезення.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивача до судового засідання не зявився, проте через канцелярію Донецького апеляційного господарського суду надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Донецька залізниця", м. Красний Лиман, Донецька область без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 15.02.2017р. без змін.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та звернувся до суду з проханням скасувати рішення господарського суду Донецької області від 15.02.2017р. і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Донецька залізниця", м. Красний Лиман, Донецька область в повному обсязі.

Представники відповідача 1 та відповідача 3 до судового засідання не зявилися, поважність причин неявки Донецькому апеляційному господарському суду не повідомили.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України фіксацію судового процесу було здійснено технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

Як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, 11.05.2016 зі станції Довжанська Донецької залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит (вантажовідправник) на адресу вантажоотримувача - Публічного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, яке на даний час є Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці у вагоні № 55709208, за залізничною накладною на групу вагонів № 48099535 відвантажено вантаж: антрацит.

За накладною № 48099535 від 11.05.2016 маса вантажу у вагоні № 55709208 становить 70000 кг (брутто - не зазначено, тара - 23300 кг). Вантажовідправником в накладній в графі 7 Заяви відправника зазначено - Договір №262 від 01.12.2011р. Власність ПАТ Маріупольський металургійний комбінат. Завантаження конвеєром зі скосу до бортів вагону. Вантаж ущілений та маркований вапном, в графі 20 Найменування вантажу - у вологому стані завантажено нижче бортів. Станцією Довжанська в цій накладній в графі 28 Ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) зазначено - вантажовідправник.

14.05.2016р. на проміжній станції ОСОБА_5 Донецької залізниці складено акт загальної форми № 1471, відповідно до якого за накладною № 48099535 від 11.05.2016р. вагон № 55709208 зупинено по комерційному браку.

На проміжній станції ОСОБА_5 Донецької залізниці був складений комерційний акт БА 792956/136 від 16.05.2016р., відповідно до якого проведено комісійне переважування вагону № 55709208 та встановлено наступне: за документами брутто не вказано, тара - 23300 кг, нетто 70000 кг, фактично при переважуванні брутто - 90800 кг, тара з документу - 23300 кг, нетто - 67500 кг, що менше документа на 2500 кг. У комерційному акті також вказано, що зліва зазор між кришкою люка №6 і хребтовою балкою 30х800 мм. Зазор закладений картоном, ганчірям. Решта люка закриті, вагон бездвірний. Течі вантажу не має. Завантаження нижче бортів 500 мм, рівномірно, не марковано. В документах маркування зазначено вапном. По середині над 6-7 люками заглиблення 1500х1500 мм на конус до люків. Обєм кузова 85 м.куб. Крім того, на першій сторінці комерційного акту містяться посилання на акти №299 від 13.05.2016 та №1471 від 14.05.2016 про наявність заглиблення, течі вантажу через зазор. У комерційному акті також вказано, що вагон в технічному відношенні справний.

16.05.2016 на станції ОСОБА_5 Донецької залізниці складено акт №63 про технічний стан вагона (контейнера), яким наслідком огляду предявленого вагона, №55709208 установлено: вісна вантажопідйомність - 70т, тип вагону - напіввагон, збудований - 2011 на заводі 62, час і місце ремонту вагона: капітального -17.02.2012, деповного 568/28.09.2015, вагон технічно справний. Втрата вантажу настала внаслідок наявності зазору старого характеру зліва, між кришкою люка №6 і хребтовою балкою 30х800 мм, не усунуто вантажовідправником перед завантаженням, який мав можливість бачити даний зазор.

16.05.2016 на станції ОСОБА_5 Донецької залізниці сформовано досилочну накладну № 48155659 на вагон № 55709208, зі змісту якої вбачається, що вагон завантажений антрацитом, станція відправлення Довжанська Донецької залізниці, станція призначення - Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці. Досилається до основної відправки за накладною №48099535. Вантаж видано вантажоотримувачу 28.05.2016.

28.05.2016 на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької області складено акт загальної форми №1-15,1 зі змісту якого вбачається, що завантаження у вагоні № 55708208 нижче рівня бортів на 400 мм по документу завантаження конвеєром зі скосу до бортів вагону. Вантаж ущілений та маркований вапном. Фактично маркування відсутнє. Завантаження нижче бортів на 500 мм, розрівняна. По середині над 6 і 7 люками заглиблення 1500 мм х 1500 мм на конус до люків. Вагон прибув з попутним комерційним актом станції ОСОБА_5. Завантаження відповідає акту. Зліва зазор між кришкою люка №6 і хребтовою балкою 30 х 800 мм. Вагон технічно несправний. Течі вантажу на станції Маріуполь-Сортувальний немає.

На станції призначення Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці був складений комерційний акт БН № 724969/442 від 28.05.2016, відповідно до якого проведено комісійне переважування вагону № 55709208 та встановлено наступне: вагон № 55709208 за документами брутто не вказано, тара - 23300 кг, нетто 70000 кг, фактично при переважуванні брутто - 86300 кг, тара з бруса - 23300 кг, нетто - 62900 кг, що менше документа на 7100 кг, що не відповідає попутному комерційному акту ст. Красний Лиман 3792956/136 від 16.05.2016. У комерційному акті також вказано, що завантаження вантажу нижче бортів на 500 мм, розрівняне. По середині над 6-7 люками наявні поглиблення розміром 1500 мм х 1500 мм х на конус до люків. Маркування відсутнє. Вагон прибув в технічному відношенні несправний. При повторному переважені вагону недостача підтвердилася.

Комерційний акт підписано належними особами, зокрема, начальником станції, комерційними агентами та вантажоодержувачем.

Крім того, 28.05.2016р. на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці складено акт № 202 про технічний стан вагона (контейнера) про те, що наслідком огляду предявленого вагона, контейнера №55709208 установлено: вісна вантажопідйомність - 70т, час і місце ремонту вагона: капітального - 437 20.04.2011, деповного 455 19.04.2014р.. Виявлена технічна несправність. Причини виникнення несправності: у вагоні частково відсутні армувальні місця 30-800 мм. Висновок про можливість втрати вантажу внаслідок вказаної вище несправності: Вантажовідправник несправність виявити міг але не прийняв мір і їх не усунув.

За таких обставин, враховуючи доведеність матеріалами справи факту недостачі вантажу внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування, Господарський суд Донецької області (з урахуванням норм природної втрати та граничного розходження у визначенні маси нетто) задовольнив позовні вимоги, стягнувши з Укрзалізниці на користь Позивача збитки в сумі 12 927, 60 грн. які виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні, відповідальність за що передбачене Статутом залізниць України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне:

Виходячи із приписів ст.1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у Позивача певного захищуваного суб'єктивного права або інтересу, порушення такого суб'єктивного права (інтересу) з боку Відповідача та належність (передбаченість законодавством та адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Сутність розглядуваного спору, як вірно було встановлено судом першої інстанції, полягає стягненні збитків, які виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні його залізничним транспортом.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин між ним, останні регламентуються Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, Правилами приймання вантажів до перевезення та іншими підзаконними нормативно-правовими актами. Втім, насамперед спеціальним Законом, що регламентує діяльність залізничного транспорту у тому числі й стосовно взаємодії залізниці з вантажовідправниками та вантажоодержувачами є ОСОБА_6 України «Про залізничний транспорт».

Виходячи с приписів ст. 1 Закону України «Про залізничний транспорт». «(…)залізничний транспорт виробничо-технологічний комплекс підприємств залізничного транспорту, призначений для забезпечення потреб суспільного виробництва і населення країни в перевезеннях у внутрішньому і міжнародному сполученнях та надання інших транспортних послуг усім споживачам без обмежень за ознаками форми власності та видів діяльності тощо;

залізниця відокремлений підрозділ публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування (далі - АТ "Укрзалізниця"), утвореного відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", який здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні залізничної мережі;

(…) підприємства залізничного транспорту суб'єкти господарювання, які провадять діяльність у сфері залізничного транспорту.(…).

Статтею 5 цього Закону регламентовано, що «(…)Магістральні залізничні лінії загального користування та розміщені на них технологічні споруди, передавальні пристрої, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезень, а саме: залізничні станції та колії загального користування, тягові підстанції, контактна мережа та інші пристрої технологічного електропостачання, системи сигналізації, централізації, блокування та управління рухом поїздів, об'єкти і майно, призначені безпосередньо для виконання аварійно-відновлювальних робіт, є державною власністю, закріплюються за АТ "Укрзалізниця" на праві господарського відання (…)».

Статтею 23 Закону визначено, що «(…)У разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

За незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.(…).

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України. Таким чином, оскільки ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України вказують на можливість підтвердження укладання договору перевезення вантажу фактом складання провізного документу, у тому числі накладної, складена залізнична накладна № 48099535 є належним підтвердженням виникнення між Позивачем та Укрзалізницею договірних правовідносин з перевезення вантажу, а саме антрациту в напіввагоні № 55709208 масою 70000 кг.

Між тим, ч.5 ст.306 Господарського кодексу України передбачає регламентацію умов перевезення вантажів серед іншого транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи з приписів ст.. 6 Статуту залізниць України «(…)накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення;(…).

За ст.. 22 Статуту «(…) За договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.(…)

Як зазначено вище зміст терміну «залізниця» у діючому законодавстві відображений у Законі України «Про залізничний транспорт» (ст..1 Закону). Нею є відокремлений підрозділ публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування (далі - АТ "Укрзалізниця"), утвореного відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", який здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні залізничної мережі.

За таких обставин Державне підприємство «Донецька залізниця», яка формально, як юридична особа на теперішній час існує (адже у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (далі «ЄДРПОУ») відсутня інформація про припинення ДП «Донецька залізниця»,) не є «залізницею» у розумінні приписів як Закону, так і Статуту.

Верховним Судом України у Постановах №№ 3-1586гс16, 3-1417гс16 від 08.02.2017р. №№ 3-26гс17, 3-40гс17, 3-41гс17, 3-50гс17 від 22.02.2017р. з посиланням на приписи Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» від 23 лютого 2012 року № 4442-VI (далі «ОСОБА_6 № 4442-VI»), Постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі «Постанова № 200») та Постанови Кабінету Міністрів України від 12 листопада 2014 року № 604 «Деякі питання інвентаризації майна підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції» (далі «Постанова № 604») зроблений правовий висновок про те, що ПАТ «Укрзалізниця» не є наступником прав та зобовязань Державного підприємства «Донецька залізниця».

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне зауважити про наступне.

Законом № 4442-VI визначено правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 % акцій якого належать державі (далі «Товариство»).

ОСОБА_6 містить наступні положення.

Утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 % акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі підприємства залізничного транспорту).

Статут Товариства затверджується Кабінетом Міністрів України. Засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Вищим органом Товариства є загальні збори. Функції загальних зборів виконує Кабінет Міністрів України.

Частиною 2 Перехідних та прикінцевих положень Закону № 4442-VI встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до Закону № 4442-VI та на виконання його вимог Постановою № 200 утворено ПАТ «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

До переліку, наведеного у зазначеному додатку, включено й ДП «Донецька залізниця».

Постановою № 604 установлено, що майно (активи, власний капітал та зобов'язання) підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, яке розміщене на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції відображається в балансі (крім зобов'язань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплюється в частині активів за публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки відповідно до пункту 2 цієї постанови.

За ч. 1 ст. 136 Господарського кодексу України «право господарського відання» є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Наказом № 33/6/а від 07.10.2014р. Першого заступника Голови Служби безпеки України керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України визначені райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення, а саме : Донецька і Луганська області - з 07 квітня 2014 року; Харківська область - з 07 квітня 2014 року до 14 вересня 2014 року.

Згідно Розпорядженню Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. N 1275-р затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого включені території Донецької області та Луганської областей.

Згідно ч. 4 ст. 91 ЦКУ «(…)Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення(…)». Частиною 4 ст. 87 ЦКУ встановлено, що «(…)Юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

21.10.2015р. відбулася державна реєстрація ПАТ «Укрзалізниця».

З огляду на вищевикладене Державне підприємство «Донецька залізниця» хоча і не буда виключена з ЄДРПОУ як юридична особа, але з 21.10.2015р. право господарського відання щодо його майна (у тому числі й щодо рухомого складу, відповідної інфраструктури тощо) перейшло до ПАТ «Укрзалізниця».

Відтак,

- не будучі залізницею у розумінні приписів діючого законодавства,

- не маючи у своєму розпорядженні будь-якого майна (останнє перейшло до Укрзалізниці на праві господарського відання), -

Донецька залізниця починаючи з 21.10.2015 року обєктивно не могла надавати послуги з перевезення вантажів як на підконтрольній так і на непідконтрольній Українській владі території Донецької та Луганської областей. Із зазначеної дати (21.10.2015р.) залізницею перевізником вантажу, у тому числі по території, де проводиться АТО, є відповідний структурний підрозділ ПАТ «Укрзалізниця», яким (у даному випадку) є філія «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця».

Опосередкованим підтвердженням передачі усього майна Донецької залізниці (у тому числі й того, що знаходиться на тимчасово неконтрольованій території) у господарське відання Укрзалізниці є Постанова КМУ № 977 від 25.11.2015р., якою до ст.. 62 Статуту залізниць України були внесені зміни, а саме: абзац 3 викладений у наступній редакції: «(…)На період проведення антитерористичної операції плата за перевезення вантажів із станцій відправлення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", розташованих на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, вноситься на станціях призначення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", що розташовані на іншій території України.(…)»

За таких обставин судова колегія цілком погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що перевізником вантажу у вагоні № 55709208 за залізничною накладною № 48099535 від 11.05.2016; відтак належним відповідачем у даній справі є саме Укрзалізниця, а не Донецька залізниця.

Ст. 110 Статуту залізниць України передбачає обовязок залізниці відповідати за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству, що узгоджується із приписами ст.12 Закону України Про залізничний транспорт.

Згідно ст. 113 Статуту залізниць України, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Розмір такої шкоди в даному випадку складається із вартості вантажу, який оплачений позивачем, але фактично ним не отриманий.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Укрзалізниця посилається на те, що вагон № 55709208 є технічно несправним, а тому вантажовідправник повинен був відмовитись від його використання. Крім того, відправник не підготував належним чином вагон для перевезення вантажу дрібної фракції та не вжив заходів, що виключають втрату вантажу на шляху прямування.

За змістом статті 31 Статуту та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Статуту залізниць України відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

У відповідності до п. 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із шапкою). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

Згідно з ч. 3 ст. 917 Цивільного кодексу України перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Як зазначено в комерційному акті БА792956/136 від 16.05.2016, відправником були усунені зазори та щілини в вагонах шляхом закладення картоном та паклею.

Місцевий господарський суд цілком обґрунтовано врахував, що спірний вантаж був прийнятий залізницею до перевезення без зауважень та встановлене комерційним актом БН724969/442 від 28.05.2016 прибуття вантажу з недостачею у технічному відношенні несправному вагоні.

Згідно з ч. 1 ст. 31 Статуту залізниць України залізниця зобовязана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Придатність рухомого складу (вагонів) для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Відповідно до п. 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

У відповідності з п. 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів усі вагони, які прибувають і відправляються із станції, де розташований пункт комерційного огляду (ПКО) оглядаються з метою виявлення та усунення несправностей, що загрожують збереженню вантажів.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення, встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Відповідно до накладної № 48099535 вантаж завантажено у вагони Товариством, на станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагону не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.

До перевезення не зазначалось і про часткову відсутність армувального листа у вагоні № 55709208 після візуального огляду вагону.

Застереження господарського суду щодо того, що зауважень з боку залізниці до стану вагону № 55709208 та вантажу у ньому на попутних станціях від станції відправлення до станції ОСОБА_5 (згідно наданої Товариством інформації про рух вагону № 55709208 від станції відправлення до станції ОСОБА_5 вагон проходив через 21 попутну станцію) згідно документів наданих до матеріалів справи, виявлено не було є, на думку судової колегії також цілком вірним.

Технічна несправність вагону були виявлена лише на станції призначення, на попутних станціях на шляху слідування вагону, а також при складанні комерційного акту на попутній станції ОСОБА_5, технічна несправність вагону виявлена не була.

Матеріалами справи не підтверджено, що завантаження спірного вантажу здійснювалось Товариством у технічно несправний вагон № 55709208 і останній був обізнаний про це.

Оскільки вагон № 55709208 під навантаження був поданий у технічно справному стані, прийнятий залізницею до перевезення, то обґрунтованим є висновок про те, що технічна несправність вагону виникла під час перевезення.

Отже, доводи Скаржника про те, що недостача вантажу виникла внаслідок недотримання вантажовідправником вимог ст. 31 Статут залізниць України та п.п. 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу не знайшли підтвердження як в ході розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що недостача вантажу у вагоні № 55709208 сталась внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування, а тому відповідальність за недостачу вказаної в комерційному акті кількості вантажу у даному вагоні повинна бути покладена на перевізника, з огляду на статтю 110 Статуту залізниць України.

Разом з тим судова колегія не може погодитись з висновком місцевого господарського суду щодо відсутності предмету спору стосовно Донецької залізниці та Товариства і як наслідок застосування судом приписів п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України стосовно цих Сторін.

За абзацом 3 п 4.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Предметом спору у даній справі як на момент її порушення, так і під час прийняття судом рішення було і залишилося стягнення збитків від недостачі вантажу, що був завантажений Товариством і перевозився залізничним транспортом.

Слід зауважити, що саме Донецьку залізницю було первісно обрано Позивачем у якості відповідача у справі.

Як свідчать матеріали справи Позивач під час її розгляду до суду із заявою про відмову від позову в частині вимог до зазначених Відповідачів не звертався.

Відсутність чітко сформульованих вимог до Товариства, залученого у якості іншого Відповідача та не підтримання вимог, первісно заявлених до Донецької залізниці, не може бути підставою для застосування судом приписів п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Отже рішення місцевого суду стосовно припинення провадження у справі щодо Донецької залізниці та Товариства є таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права.

Таким чином, оскільки будь-яких інших підстав, передбачених ст.104 Господарського процесуального кодексу України для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційним судом не встановлено, апеляційна скарга Відповідача залишається без задоволення, а рішення підлягає частковій зміні.

За змістом ст. 49 ГПК України сума, витрачена на оплату судового збору за звернення з апеляційною скаргою відноситься на рахунок Укрзалізниці.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Донецька залізниця", м. Красний Лиман, Донецька область на рішення господарського суду Донецької області від 15.02.2017р. у справі № 905/2800/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 15.02.2017р. у справі № 905/2800/16 змінити частково.

Пункт 3 резолютивної частини рішення викласти у наступній редакції:

«(…)3. У задоволенні позову про стягнення суми 12 927,60 грн. вартості недостачі з Державного підприємства Донецька залізниця та Товариства з обмеженою відповідальністю ДТЕК Свердловантрацит відмовити(…)»

В іншій частині рішення Господарського суду Донецької області від 15.02.2017р. у справі № 905/2800/16 залишити без змін.

Головуючий суддя: В. М. Татенко

Судді: Т. М. Колядко

ОСОБА_3

Надруковано примірників:

1 позивачу;

3 відповідачу

1 до справи;

1 - ГСДО;

1 - ДАГС.