ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2017 р. Справа № 917/942/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Пелипенко Н.М.

за участю секретаря судового засідання Деппи-Крівіч А.

за участю представників сторін:

позивач не зявився;

відповідач - не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. №3051П/1-35) на рішення господарського суду Полтавської області від 01 листопада 2016 року по справі №917/942/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестмент Проперті Протектед, м. Київ

до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Саламандра-Україна, м. Полтава

про стягнення 37407,34 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 01 листопада 2016 року по справі (суддя Ціленко В.А.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Саламандра-Україна на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестмент Проперті Протектед 37407,34 грн матеріальної шкоди та 145 грн судового збору.

Відповідач зі в казаним рішенням суду не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права під час прийняття рішення, просить його скасувати, прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники процесу своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України не скористались, у судове засідання не зявились.

Враховуючи те, що явка сторін не була визнана обовязковою і те, що неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та розглянувши справу у відповідності до вимог ст. 101 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом під час прийняття рішення, 25.07.2014 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Нова" та ОСОБА_1 був укладений договір добровільного страхування ризиків, повязаних із експлуатацією наземного транспорту №16822/1 на період з 27 липня 2014 року по 2 липня 2015 року.

13.02.2015 року по вул. Дегтярівській, 51 у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля "Пежо 206" д.н.з. АА 4875ВС під керуванням ОСОБА_2 та транспортним засобом "Порше", д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль "Пежо 206" отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту та розмір збитку склав 37 407,34грн.

На підставі складеного страхового акту №183 від 13.03.2015 року Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Нова" здійснено виплату страхового відшкодування платіжними дорученнями №22819 від 17.03.2015 року в сумі 9351,84грн., №22888 від 19.03.2015 року в сумі 9351,82 грн, №23089 від 26.03.2015 року в сумі 18703,68 грн.

Позивач стверджує, що, оскільки постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.04.2015 року винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.121 Кодексу про адміністративні правопорушення визнано громадянку ОСОБА_3, яка керувала автомобілем НОМЕР_2, застрахованим в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "Саламандра-Україна", м. Полтава на підставі полісу №АІ/6265984, то відповідач має йому сплатити 37 407,34 грн матеріальної шкоди у порядку регресу.

Проаналізувавши висновки місцевого господарського суду, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.27 Закону України "Про страхування", ст. 993 Цивільного кодексу України та ст.38 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування мала до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, з моменту виплати грошового відшкодування в сумі 37 407,34 грн. до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Нова" перейшли кредиторські вимоги потерпілого та можливість відшкодування шкоди, як за рахунок її заподіювача, так і за рахунок страховика, шляхом отримання страхового відшкодування, а саме за рахунок Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна", м. Полтава.

Позов обґрунтований договором страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспорту засобу №16822/1 від 25.07.2014 року, постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 29.04.2015 року, рахунком вартості відновлювального ремонту №27 від 19.02.2015 року, страховим актом №183 від 13.03.2015 року, платіжними дорученнями про фактичну виплату страхового відшкодування, іншими доказами, а тому є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

При прийнятті рішення судом враховано, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестмент Проперті Протектед", м. Київ надано беззаперечні докази набуття права кредитора у зобовязанні за договором добровільного страхування ризиків, повязаних із експлуатацією наземних транспортних засобів №16822/1 від 25.07.2014 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Нова" та громадянином ОСОБА_1, а саме договір купівлі-продажу боргових зобовязань на регресні вимоги страхової компанії від 02.01.2014 року та Додаткову угоду №39 до додатку №1 до договору купівлі-продажу про передачу боргових зобовязань по регресній справі Ц-42270 новому кредиторові.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивачем доведений розмір відновлювального ремонту належними доказами та є таким, що підлягає стягненню з відповідача, з віднесенням на нього судових витрат.

У звязку з чим, колегія суддів вважає, що господарським судом першої інстанції в повній мірі зясовані та правильно оцінені обставини у справі та ухвалене ним рішення є обґрунтованим, у звязку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 22, 85, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 01 листопада 2016 року по справі №917/942/16 залишити без змін.

Повний текст постанови підписаний 27.03.2017 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Пелипенко Н.М.