РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2017Справа №910/24399/16

За позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грот»

про стягнення 73 483,52 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Цибізова О.О. - по дов. № 169 від 26.12.2016

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Комунального підприємства «Київський метрополітен» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Грот» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грот» 73 483,52 грн. боргу по орендній платі за період з жовтня 2015 року по жовтень 2016 року, що виник внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору оренди № 34-Упр(Ор)-10 від 01.06.2010.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2017 (Суддя Головатюк Л.Д.) порушено провадження у справі № 910/24399/16 та призначено її до розгляд на 01.02.2017.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 13.02.2017 за № 04-23/509 щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ (неможливість здійснення правосуддя суддею Головатюком Л.Д.), призначено проведення повторного автоматичного розподілу даної справи.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 13.02.2017 визначено суддю Сівакову В.В.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 14.02.2017, місцезнаходженням відповідача є : вул. Симиренка, буд. 13, кв. 103, м. Київ, 03134, а отже, місцезнаходження відповідача є іншим ніж адреса, що зазначена в позовній заяві, та за якою вона і була надіслана позивачем відповідачу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/24399/16 від 14.02.2017 справу призначено до розгляду на 07.03.2017; зобов'язано позивача надати докази надіслання копії позовної заяви та додані до неї документи відповідачу на адресу: 03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 13, кв. 103.

Позивачем 21.02.2017 до відділу діловодства суду подано належні докази надіслання відповідачу копію позовної заяви та доданих до неї документів за адресою: 03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 13, кв. 103, а саме поштову квитанцію № 5735 від 20.02.2017 та опис вкладення у цінний лист від 20.02.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/24399/16 від 07.0302.2017 розгляд справи відкладено на 23.03.2017.

Позивач в судовому засіданні 23.03.2017 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 23.03.0217 не з'явився, письмовий відзив на позов не надав, не виконав вимог суду викладених в ухвалі від 14.02.2017.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 14.02.2017 є місцезнаходженням відповідача, а саме: 03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 13, кв. 103.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського сулу України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 23.03.2017, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.06.2010 між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грот» (орендар) було укладено договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва № 34-Упр(Ор)-10 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець на підставі рішення Київради № 860/860 від 18.12.2008 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю (переходу) за адресою: станція метро «Площа Льва Толстого» для торгівлі непродовольчими товарами.

Згідно з п. 2.1. договору об'єктом оренди є частина вестибюлю, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект» тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендар), загальною площею 13, 0 кв. м.

Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства «Київський метрополітен» (п. 2.4. договору).

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідачем в порушення умов договору не було у повному обсязі сплачено вартість наданих послуг оренди, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк встановлений договором найму.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що орендодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього договору з додатками передати, а орендар прийняти по акту приймання-передачі об'єкт оренди.

Згідно акту приймання-передачі приміщання від 01.06.2010 орендодавець передав, а орендар прийняв частину вестибюлю станції метро «Площа Льва Толстого» визначену тимчасовим огороджуючими конструкціями (кіосками), загальною площею 13,0 кв. м.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 9.1. договору сторонами встановлено, що договір діє з 01.06.2010 до 30.05.2013 (два роки 364 дні).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.01.2016 у справі № 910/29264/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.04.2016, встановлено, що договір є припиненим з 30.05.2013.

Згідно зі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 7.5. договору у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які не можливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору.

Орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 10 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі орендодавцю (п. 4.14. договору).

Пунктом 8.5.6. договору визначено, що у разі припинення дії цього договору орендар звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю станції метро «Площа Льва Толстого» в термін, визначений в п. 4.14. договору, від своїх огороджуючи конструкцій.

Оскільки відповідач не звільнив приміщення у відповідності до умов договору, рішенням Господарського суду міста Києва № 910/27683/15 від 26.05.2016, яке залишено без змін в цій частині постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/27683/15 від 26.07.2016, виселено Товариство з обмеженою відповідальністю «Грот» з орендованого майна, а саме частини вестибюлю загальною площею 13,0 кв. м., що знаходиться за адресою станція метро «Площа Льва Толстого» та зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Грот» у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішення суду законної сили демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Грот» та знаходяться за адресою станція метро «Площа Льва Толстого».

27.10.2016 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ складено акт про виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/27683/15 від 15.08.2016 про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Грот» демонтувати тимчасові огороджуючи конструкції, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Грот» та знаходяться за адресою станція метро «Площа Льва Толстого».

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі рішення Київради № 860/860 від 18.12.2008 та Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва № 34/91 від 28.09.2006 та на дату підписання договору місячний розмір якої становить 2 561,25 грн. без ПДВ.

За умовами п. 3.2. договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.

Згідно з п. 3.4. двору додатково орендар сплачує орендодавцю разом з орендною платою податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендодавцем разом з орендною платою.

Всього сума по договору з урахуванням ПДВ з розрахунку на квітень 2010 року складає 3 073,50 грн. Оплата по договору проводиться орендарем починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві (п. 3.5. договору).

Відповідно до п. 3.6. договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 (десятого) числа поточного місяця на рахунок орендодавця.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення умов договору не виконав основного обов'язку орендаря, орендну плату за період жовтень 2015 року - жовтень 2016 року повністю не вніс, в результаті чого виникла заборгованість, яка становить 64 743,09 грн.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 4.2. договору відповідач зобов'язався вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 5. ст. 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 64 743,09 грн. боргу по орендній платі обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач у визначені строки плату за оренду майна повністю не вніс, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» за невиконання зобов'язань за договором оренди, …, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Пунктом 6.2. договору передбачено, що за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь орендодавця пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт припинення дії договору з 30.05.2013, у позивач відсутні правові підстави для нарахування пені з посиланням на умови договору.

Оскільки докази про наявність між сторонами іншого укладеного в письмовій формі правочину щодо нарахування пені за прострочення зобов'язання по сплаті орендної плати за період після 30.05.2013 (дати припинення договору) відсутні, у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 7 893,15 грн. слід відмовити.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті орендної плати, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 847,27 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору інший розмір процентів не визначений.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 847,27 грн. - 3% річних.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем не надав.

Таким чином, позовні вимоги Комунального підприємства «Київський метрополітен» обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Грот» (03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд. 13, кв. 103, ) на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен» (03056, м. Київ, просп. Перемоги, 35, ) 64 743 (шістдесят чотири тисячі сімсот сорок три) грн. 15 коп. боргу по орендній платі, 847 (вісімсот сорок сім) грн. 27 коп. - 3% річних, 983 (дев'ятсот вісімдесят три) грн. 86 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 24.03.2017.

Суддя В.В.Сівакова