РІШЕННЯ

30 березня 2017 року Справа № 913/211/17

Провадження №33/913/211/17

За позовом Сєвєродонецького міського центру зайнятості, м.Сєвєродонецьк Луганської області

до Сєвєродонецької міської ради, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 21 123 грн 22 коп.

Суддя Драгнєвіч О.В.

Секретар судового засідання Дмітрієва К. С.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1, провідний юрисконсульт за довіреністю №13/06-680 від 06.03.2017;

від відповідача: представник не прибув.

СУТЬ СПОРУ:

Сєвєродонецький міський центр зайнятості звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради про стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітній ОСОБА_2 у розмірі 21123 грн 22 коп.

На обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що постановою Сєвєродонецького міського суду від 05.08.2016, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду №428/7768/16-а від 16.11.2016, визнано розпорядження Сєвєродонецького міського голови №217-К від 02.07.2016 незаконним в частині звільнення ОСОБА_2, поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді начальника відділу торгівлі та захисту прав споживачів Сєвєродонецької міської ради. Стягнуто з Сєвєродонецької міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з 07.07.2016 по 05.08.2016 в розмірі 8464 грн 13 коп. Оскільки розпорядженням міського голови №386-К від 25.11.2016 поновлено ОСОБА_2 на посаді з 06.07.2016, виплачене матеріальне забезпечення (допомога по безробіттю за період перебування на обліку ОСОБА_2 з 09.08.2016 по 27.11.2016) в період з серпня по листопад 2016 року на загальну суму 21 123 грн 22 коп. підлягає відшкодуванню, на підставі абз.1 ч.4 ст.35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне сстрахування на випадок безробіття», роботодавцем - Сєвєродонецькою міською радою.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 09.03.2017 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 30.03.2017.

В судове засідання 30.03.2017 прибув лише представник позивача, який підтримав заявлені позовні вимоги та надав на виконання вимог ухвали суду додаткові документи, які судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, однак через канцелярію суду надав письмовий відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позову, посилаючись на наступне. Відповідачем повністю виконані зобовязання по виконанню постанови Сєвєродонецького міського суду в частині виплати ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.07.2016 по 05.08.2016 у розмірі 8464, 13 грн, що підтверджується платіжним дорученням №979 від 29.11.2016; постанова Сєвєродонецького міського суду від 05.08.2016 допускала негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі, однак ОСОБА_2 на роботу 06.08.2016 року не вийшла, що призвело, за твердженням відповідача, до виплати зайвих сум Сєвєродонецьким міським центром зайнятості за період з 09.08.2016 по 27.11.2016 в сумі 21 123, 22 грн.

В заяві від 27.03.2017, доданій до відзиву, відповідач також просив розглянути справу без участі його представника. Зазначене клопотання суд вважає за можливе задовольнити.

Господарський суд враховує, що за змістом п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За висновком суду, неприбуття представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, враховуючи належне його повідомлення та надання відзиву із викладенням власної правової позиції.

У судовому засіданні 30.03.2017 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2016 року з заявою про надання статусу безробітної до Сєвєродонецького міського центру зайнятості звернулась громадянка ОСОБА_2.

Відповідно до поданої заяви, остання у відповідності до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» просила призначити виплату допомоги по безробіттю оскільки розпорядженням Сєвєродонецького міського голови №217-К від 02.07.2016 була звільнена з роботи.

Згідно даних персональної картки Сєвєродонецького міського центру зайнятості від 02.08.2016, останнє місце роботи ОСОБА_2 - Сєвєродонецька міська рада.

У відповідності до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року за № 5067-VІ та п. 5 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року за № 198, ОСОБА_2 надано статусу безробітної з 02 серпня 2016 року, тобто з моменту звернення до служби зайнятості.

На підставі поданої заяви та у відповідності до вимог ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02 березня 2000 року за №1533-ІІІ, Сєвєродонецьким міським центром зайнятості на підставі наказу від 09.08.2016 №НТ160809 призначено ОСОБА_2 допомогу по безробіттю з 09 серпня 2016 року (на 8-й день після звернення та реєстрації).

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.11.2016 по справі №428/7768/16-а залишено без змін постанову Сєвєродонецьго міського суду Луганської області від 05 серпня 2016 року, якою ОСОБА_2І поновлено на роботі на посаді начальника відділу торгівлі та з захисту прав споживачів Сєвєродонецької міської ради. Стягнуто з Сєвєродонецької міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з 07.07.2016 по 05.08.2016 в розмірі 8464 грн 13 коп.

На підставі вищезазначених рішень, розпорядженням міського голови Сєвєродонецької міської ради №386-К від 25.11.2016 року ОСОБА_2 була поновлена на роботі з 06.07.2016.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2016 ОСОБА_2 звернулася до позивача, повідомила про поновлення її на роботі, на підтвердження чого надала відповідні документи.

У відповідності до приписів п. 1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», п.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп.2 п.1 ч.V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, який затверджено Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 за № 613 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09 липня 2015 за № 821/27266, згідно наказу від 28.11.2016 №НТ161128 Сєвєродонецького міського центру зайнятості ОСОБА_2 з 28.11.2016 було припинено виплату допомоги по безробіттю у звязку з поновленням її на роботі за рішенням суду, та припинено реєстрацію як безробітного.

Згідно з розрахунком виплаченого матеріального забезпечення, ОСОБА_2 отримала за період з серпня 2016 року по листопад 2016 року (з 09.08.2016 по 27.11.2016) загалом 21123,32 грн., зокрема, за серпень 2016 року 4303,22 грн., вересень 2016 року - 5800 грн., жовтень 2016 року 5800 грн., листопад 2016 5220 грн, що підтверджується наданою довідкою позивача від 21.03.2017 №761та копіями платіжних доручень.

За вказаних обставин, Сєвєродонецьким міським центром зайнятості видано наказ від 08.12.2016 за № 185 про утримання з роботодавця допомоги по безробіттю. У звязку із поновленням ОСОБА_2 на роботі за рішенням суду з 02.08.2016, яка перебувала на обліку безробітних у центрі, на підставі здійсненого перерахунку нарахованої допомоги по безробіттю в сумі 21123,32 грн за період з 09.08.2016 по 27.11.2016, вирішено здійснити заходи по утриманню боргу з роботодавця Сєвєродонецької міської ради.

Частиною 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору, відповідачу позивачем було надіслано лист-повідомлення №13/06-3342 від 16.12.2016 про наявність заборгованості перед Сєвєродонецьким міським центром зайнятості у розмірі 21123,32 грн., яку необхідно було сплатити протягом пятнадцяти календарних днів з моменту отримання даного повідомлення. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 19.12.2016 отримано за довіреністю, добровільний строк сплинув 03.01.2017.

Крім того, 07.02.2017 було повторно направлено лист простою кореспонденцією щодо наявності заборгованості та термінової необхідності її сплати.

Зазначені листи про необхідність відшкодування виплаченого матеріального забезпечення ОСОБА_2, були залишені відповідачем без задоволення, про що свідчить відповідь Сєвєродонецької міської ради, надана в листі від 07.02.2017 №558.

У поданому відповідачем відзиві останній також заперечив правомірність відшкодування роботодавцем заявленої до стягнення суми. На обґрунтування зазначеного доводу відповідач вказує на належне виконання ним своїх зобовязань, зокрема, сплати в ході добровільного виконання судових рішень по справі №428/7768/16-а про поновлення ОСОБА_2 на роботі 8464,13 грн - середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд вважає доводи відповідача помилковими та до уваги їх не приймає, враховуючи наступне.

Матеріальне забезпечення (допомога по безробіттю, виплачена Сєвєродонецьким міським центром зайнятості громадянці ОСОБА_2І.), стягнення якого є предметом розгляду у даній справі, підлягає відшкодуванню відповідачем як роботодавцем на підставі вимог ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», як така, що була нарахована та сплачена особі у звязку з наданням статусу безробітного, та не залежить від умови відшкодування роботодавцем на виконання рішення суду присудженого середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В свою чергу, виплати здійснені Сєвєродонецькою міською радою громадянці ОСОБА_2, здійснені на виконання рішення суду в порядку ч. 2 ст. 235 Кодексу Законів про Працю України та є сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд також не погоджується із доводами відповідача про те, що постанова Сєвєродонецького міського суду від 05.08.2016 допускала негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі, однак ОСОБА_2 на роботу 06.08.2016 року не вийшла, що призвело, за твердженням відповідача, до виплати зайвих сум позивачем за період з 09.08.2016 по 27.11.2016, та визнає безпідставними.

Зазначене спростовується матеріалами справи, які свідчать про те, що постанова Сєвєродонецького міського суду від 05.08.2016 у справі №428/7768/16-а переглядалася судом апеляційної інстанції, зокрема на підставі поданих апеляційних скарг ОСОБА_2 та Сєвєродонецької міської ради, і ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду №428/7768/16-а від 16.11.2016 була залишена без змін. Натомість відповідачем лише 25.11.2016 було прийнято розпорядження №386-К про поновлення на посаді ОСОБА_2, а 28.11.2016 ОСОБА_2 звернулася по позивача.

Відповідачем вимоги заявленого позову не спростовано, доказів погашення заборгованості також суду не надано.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що виплати в розмірі 21 123 грн 22 коп. підтверджуються матеріалами справи, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявленого позову, який підлягає задоволенню повністю.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову до суду.

Згідно ч.3 ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход державного бюджету пропорційно розміру задоволених позовних вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в доход державного бюджету судовий збір в сумі 1600 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 33,34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Сєвєродонецького міського центру зайнятості до Сєвєродонецької міської ради про стягнення 21 123 грн 22 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Сєвєродонецької міської ради (93404, бул.Дружби Народів, буд.32, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 26204220) на користь Сєвєродонецького міського центру зайнятості (93412, вул.Гагаріна, буд.116, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 13392390) суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітній ОСОБА_2 в розмірі 21 123 грн 22 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. Стягнути з Сєвєродонецької міської ради (93404, бул.Дружби Народів, буд.32, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 26204220) в доход Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ- 37993783, банк отримувача - Головне управління ДКСУ у м.Києві, код банку отримувача 820019, рахунок отримувача 0001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в сумі 1600 грн 00 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.04.2017

Суддя О.В. Драгнєвіч