донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

22.03.2017 року справа №908/2300/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
За участю представників сторін: від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2: не зявились; ОСОБА_4 за довіреністю 169/92/08-70 від 15.03.2017 року; не зявились;
розглянувши апеляційну скаргу Запорізької митниці Державної фіскальної служби у Запорізькій області, м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від15.11.2016 року
у справі№ 908/2300/16 (суддя Федорова О.В.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент", м. Запоріжжя
до відповідача-1: до відповідача-2:Запорізької митниці Державної фіскальної служби у Запорізькій області, м. Запоріжжя Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Запоріжжя, м. Запоріжжя
простягнення 864,00 грн.

В С Т А Н О В И В :

31.08.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент", м. Запоріжжя (далі за текстом ТОВ "Технохімреагент", Позивач) звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Державного бюджету України матеріальної шкоди, завданої протиправними рішеннями та діями Запорізької митниці Державної фіскальної служби у Запорізькій області, м. Запоріжжя (далі за текстом Запорізька митниця ДФС, Відповідач-1), в сумі 864,00 грн., яка становить вартість висновків експертизи.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.11.2016 року у справі №908/2300/16 позов ТОВ "Технохімреагент" до Запорізької митниці ДФС задоволено повністю, стягнуто з Відповідача-1 матеріальну шкоду в розмірі 864,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами доведено, що збитки у розмірі 864,00 грн. понесені ним внаслідок неправомірних дій відповідача-1, які полягали у відмові у митному оформленні товарів за заявленою позивачем митною вартістю, в той час як факт відсутності передбачених п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України підстав для відмови позивачу у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю встановлений постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2015 року у справі №0870/9571/12 та відповідно до приписів ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, не потребує доведення під час вирішення спору сторін у цій справі.

Відповідач - Запорізька митниця ДФС, не погодившись з рішенням суду першої інстанції звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 15.11.2016 року у справі №908/2300/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "Технохімреагент" повністю.

В обґрунтування доводів викладених в апеляційній скарзі Запорізька митниця ДФС вказала, що оспорюване рішення господарського суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального права, оскільки постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2016 року у справі №0870/9571/12 встановлено, що оскільки подані позивачем одночасно з митною декларацією документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів і обраного позивачем методу її визначення, містили певні розбіжності, перелік яких наведений у рішенні про корегування митної вартості товарів, у відповідача - Запорізької митниці ДФС, згідно приписів ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України були підстави для письмової вимоги декларанту про надання додаткових документів, тобто судом встановлено, що дії митного органу про витребування висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, є правомірними, що виключає можливість стягнення з Запорізької митниці ДФС збитків.

В додаткових поясненнях до апеляційної скарги апелянт послався на те, що відповідно до приписів Митного кодексу України додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів декларант надає за їх наявності і саме він на власний розсуд вирішує надавати або не надавати інші документи, на те, що скасування рішення про коригування митної вартості не свідчить про наявність вини та причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду, та на те, що судові рішення про визнання дій митного органу протиправними відсутні.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2016 року сформовано колегію для розгляду апеляційної скарги та визначено у наступному складі: ОСОБА_1 головуючий (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_5

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.12.2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 11.01.2017 року о 14 год. 00 хв.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов через канцелярію суду 10.01.2017 року від ТОВ "Технохімреагент", позивач вказав про безпідставність доводів відповідача-1 у звязку із чим просив залишити апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 15.11.2016 року у справі №908/2300/16 просив залишити без змін.

Розпорядженням керівника апарату суду №61 від 10.01.2017 року, у звязку з неможливістю розгляду справи суддею-членом колегії ОСОБА_5 через перебування у відпустці на дату слухання справи призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/2300/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2017 року визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. головуючий (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 11.01.2017 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 01.02.2017 року о 12 год. 00 хв.

Розпорядженням керівника апарату суду №173 від 01.02.2017 року, у звязку з неможливістю розгляду справи суддею-членом колегії ОСОБА_3 через перебування у відпустці на дату слухання справи призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/2300/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2017 року визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. головуючий (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_6

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 01.02.2017 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 22.02.2017 року о 12 год. 40 хв.

Розпорядженням керівника апарату суду №263 від 21.02.2017 року, у звязку з неможливістю розгляду справи суддею-членом колегії ОСОБА_6 через перебування у відпустці на дату слухання справи призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/2300/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2017 року визначено наступний склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. головуючий (суддя-доповідач), ОСОБА_2, ОСОБА_3

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року залучено до участі у справі Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Запоріжжя у якості відповідача-2, розгляд апеляційної скарги відкладено на 22.03.2017 о 12 год. 50 хв.

22.03.2017 року через канцелярію суду від ТОВ "Технохімреагент" надійшли докази направлення відповідачу-2 УДКС у Дніпровському районі м. Запоріжжя копій документів які подавались до суду першої інстанції (позовної заяви, відзиву) та апеляційної скарги, відповідно до яких слідує, що 02.03.2017 року на адресу УДКС у Дніпровському районі м. Запоріжжя були направлені копії позивної заяви та відзиву на апеляційну скаргу, як відповідачу-2.

Разом з цим, раніше Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Запоріжжя було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. 01.02.2017 року - ТОВ "Технохімреагент" та 08.02.2017 року - Запорізька митниця ДФС направляли Управлінню Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Запоріжжя копію позовної заяви, апеляційної скарги, відзивів. В тому числі й процесульні документи Донецького апеляційного господарського суду про залучення у якості третьої особи та відповідачем-2, були задалегіть отримані УДКС у Дніпровському районі м. Запоріжжя.

Тобто, відповідач-2 - Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Запоріжжя було належним чином повідомлено та повною мірою заздалегіть обізнано про рух справи в апеляційній інстанції.

22.03.2017 року від Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Запоріжжя надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги у звязку із необхідністю надання більш обґрунтованого заперечення.

Розглянувши вказане клопотання колегія апеляційного господарського суду відмовляє у його задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обовязки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Відповідно до вимог ст. 77 ГПК України, господарський суд має право відкласти судове засідання у випадках, визначених зазначеною статтею. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. УДКС у Дніпровському районі м. Запоріжжя не було позбавлено права до дня судового засідання надати суду додаткові докази чи більш обґрунтовані письмові пояснення, які на його думку необхідні для розгляду апеляційної скарги, оскільки відповідно до наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вже 03.02.2017 року була обізнана про розгляд справи. Разом з тим, відповідно до п. 5 резолютивної частини ухвали Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року явка сторін у судове засідання не була визнана обовязковою. Зважаючи на достатність доказів для розгляду справи по суті, Донецький апеляційний господарський суд відмовляє УДКС у Дніпровському районі м. Запоріжжя у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи. Крім того, у наданому відповідачем-2 клопотанні про відкладення розгляду справи викладена позиція щодо непогодження із позовними вимогами.

22.03.2017 року у судовому засіданні апеляційної інстанції, була присутня представник апелянта - Запорізької митниці ДФС, яка підтримала доводи апеляційної скарги, просила суд скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 15.11.2016 року у справі №908/2300/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ "Технохімреагент" в задоволенні позовних вимог повністю.

Представники позивача та відповідача-2 у судове засідання 22.03.2017 року не зявились. Явка учасників у судове засідання не визнавалася судом обовязковою. Відповідно до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Особливості меж перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені нормами ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, які полягають у тому, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Нормами частини 2 цієї статті передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

27.08.2012 року ТОВ "Технохімреагент" подало до митного контролю та митного оформлення митну декларацію №112050000/2012/019045 на товар "Продукти неорганічної хімії, сульфіти натрію: Sodium Metabisulphite - 25000 кг, Cas №7681-57-4 метабільсульфіт натрію, партія №20120702, молекулярна формула Nа2S2О5. Виробник "TANGSHAN HUIZHONG CHEMICAL INDUSTRY CO., LTD" - Китай. Товар задекларований у митному режимі "імпорт" в кількості 25000 кг. за ціною 0,328 доларів США за один кілограм.

Як зазначає ТОВ "Техенергохім" визначення митної вартості товару здійснено за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

На підтвердження митної вартості декларант надав митниці в повному обсязі документи, які визначені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Під час аналізу документів, поданих для митного оформлення за митною декларацією від 27.08.2012 року №112050000/2012/019045, Запорізькою митницею ДФС встановлено, що подані декларантом (позивачем) документи до митного оформлення не дають можливості пересвідчитись у правильності визначення митної вартості товару, тому що не містять всіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті (витрати на страхування товарів), у звязку з чим митницею винесено повідомлення 7991 від 27.08.2012 року, в якому зазначено про необхідність надати додаткові документи у відповідності до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України: виписку з бухгалтерської документації, висновки про вартість характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

На вимогу Запорізької митниці ТОВ "Техенергохім" замовив, оплатив та 29.08.2012 року подав Запорізькій митниці ДФС висновок Запорізької торгово-промислової палати ОЦ-172 (а.с. 11), про що свідчать рахунок №ОЦ-172 від 29.08.2012 року на суму 864,00 грн. та банківська виписка від 29.08.2012 року (а.с. 13-14).

30.08.2012 року Запорізькою митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №112050000/2012/000571/2, яким вартість поданого до митного оформлення Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" товару визначена у розмірі 0,5000 дол. США/кг., тобто вартість товару збільшено з 8200,00 доларів США до 12500,00 доларів США (а.с.21).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.06.2015 року у справі №0870/9571/12 дії відповідача - Запорізької митниці ДФС щодо винесення рішення про коригування митної вартості №112050000/2012/00571/2 від 30.08.2012 року визнані протиправними, рішення №112050000/2012/00571/2 від 30.08.2012 року скасовано.

Враховуючи вказані обставини ТОВ "Техенергохім" звернулось до господарського суду першої інстанції з позовом про стягнення з Державного бюджету України матеріальної шкоди, завданої протиправними рішеннями та діями Запорізької митниці ДФС оскільки вважає, що витрати на оплату експертного висновку в розмірі 864,00 грн., які здійснено на вимогу митниці, є матеріальною шкодою, завданою протиправним рішенням та діями Запорізької митниці ДФС, в розумінні ст.ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України.

Господарський суд першої інстанції при розгляд вищевказаних вимог дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення 864,00 грн. матеріальної шкоди є обґрунтованими та документально підтвердженими у звязку із чим підлягають задоволенню.

Колегія Донецького апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду першої інстанції підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із вказаними правовими нормами, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення збитків є факт неправомірних дій посадової або службової особи цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Відсутність хоча б одної з вказаних складових виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду справа №0870/9571/12 встановлено, що Запорізькою митницею ДФС відносно ТОВ "Технохімреагент" прийнято неправомірне рішення №112050000/2012/000571/ 2 від 30.08.2012 року, яким скориговано митну вартість товару.

Преамбулою та статті 6 парагрфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України" та від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права

Вищезгадані судові рішення Європейського суду з прав людини та сама Конвенція про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду, тому судове рішення в адміністративній справі №0870/9571/12 не може бути поставлено під сумнів, а інші рішення, в тому числі і у даній господарській справі - №908/2300/16, не можуть їм суперечити.

Водночас згідно зі ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, факти, встановлені апеляційним адміністративним судом під час вирішення справи №0870/9571/12, зокрема, протиправність і безпідставність дій Запорзької митниці ДФС при визначенні митної вартості спірного товару не за заявленою ТОВ "Технохімреагент" митною вартістю, визнаються колегією суддів такими, що не потребують доведення.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що ТОВ "Технохімреагент" надано Запорізькій митниці ДФС для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи належним чином ідентифікували оцінюваний товар та містили обєктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 Митного кодексу України.

В постанові апеляційного адміністративного суду встановлено, що Запорізька митниця ДФС не підтвердила належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Таким чином, правильність визначення Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" митної вартості товару за ціною договору, а також обєктивна можливість застосування першого методу не були спростовані митницею.

За таких обставин, апеляційним адміністративним судом зроблений висновок, що надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" документи відповідали приписам ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України та були достатніми для вчиненням Запорізькою митницею ДФС належних дій за ціною, яка була визначена позивачем.

Аналізуючи положення ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правомірним висновок місцевого господарського суду, що витребування експертного висновку можливе лише у разі, якщо документи, зазначені у ч. 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи висновок, якого дійшов апеляційний адміністративний суд при розгляді справи №0870/9571/12, встановлений факт вини Запорізької митниці ДФС у завданні Товариству з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" шкоди внаслідок прийняття рішення про коригування заявленої митної вартості №112050000/2012/000571/2 від 30.08.2012 року і причинний зв'язок між діями Запорізькою митницею ДФС і завданою Товариству з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" шкодою є доведеними.

При цьому, слід врахувати, що митниця, як орган здійснює свої функції через працівників, і у випадку, якщо дії митного органу з видачі певного документу визнані судом протизаконними, відсутні підстави вважати, що працівник, який вказаний документ видав, діяв законно лише через відсутність судового рішення щодо нього.

До того ж у відповідності до ст. 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За вказаних умов, що апеляційний адміністративний суд при розгляді справи №0870/9571/12 визнав не доведеними Запорізькою митницею ДФС як факт відсутності у поданих Товариством з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, так і факт наявності обґрунтованих підстав вважати, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, - посилання Запорізької митниці ДФС як на підставу стверджувати про відсутність вини відповідача-1 у завданні позивачу шкоди на те, що відповідно до приписів Митного кодексу України додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів декларант надає за їх наявності і саме він на власний розсуд вирішує надавати або не надавати інші документи, колегією суддів Донецького апеляційного господарського суду не приймаються, оскільки замовляти експертні висновки для надання їх відповідачу-1 на підтвердження задекларованої митної вартості товару і, відповідно, нести на їх отримання витрати, Товариство з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" було вимушено через незаконне прийняття Запорізькою митницею ДФС рішення про коригування заявленої митної вартості №112050000/2012/000571/2 від 30.08.2012 року, що й встановлено в постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Заявлені позивачем до стягнення 864,00 грн. є витратами позивача, які полягають у вартості експертного висновку №ОЦ-172 від 29.08.2012 року.

Факт проведення вказаної експертизи підтверджується належнимою копією рахунку №ОЦ-172 від 29.08.2012 року долученою до матеріалів справи (а.с.13) та банківської виписки з рахунку ТОВ "Технохімреагент" (а.с.14).

При цьому, ТОВ "Технохімреагент" вважає 864,00 грн. витрат на оплату експертного висновку своїм збитком, завданим діями Запорізької митниці ДФС з прийняття рішення про корегування митної вартості товарів №112050000/2012/000571/2 від 30.08.2012 року, яке в судовому порядку було визнано протиправним.

Враховуючи, що понесення ТОВ "Технохімреагент" витрат, пов'язаних з підтвердженням митної вартості спірного товару саме у визначеній позивачем сумі було наслідком неправомірних дій Запорізької митниці ДФС щодо неприйняття при визначенні митної вартості спірного товару відомостей, вказаних позивачем, права на що відповідач-1 не мав, тобто ТОВ "Технохімреагент" мусило зробити вказані витрати для відновлення свого порушеного права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачем належними та допустимими доказами всіх складових, необхідних для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення збитків в розмірі 864,00 грн.

Водночас, відповідно до приписів ч. 2 ст. 30 Митного кодексу України шкода, заподіяна особам та їх майну неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю органів доходів і зборів або їх посадових осіб чи інших працівників при виконанні ними своїх службових (трудових) обов'язків, відшкодовується цими органами, організаціями у порядку, визначеному законом.

До того ж у господарського суду відсутня процесуальна можливість надавати оцінку діям органів владних повноважень, оскільки це відноситься до повноважень судів адміністративної юрисдикції.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

При цьому, враховуючи правовий висновок, наведений в рішенні Конституційного Суду України № 12-рп/2001 від 03.10.2001 року, не допускається відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання цих органів.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Таким чином, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, заподіяної діями (бездіяльністю) органів доходів і зборів, співвідповідачами є відповідні органи Державної казначейської служби України, до компетенції яких належить казначейське обслуговування бюджетних коштів.

До того ж, не вимагається наявність порушення вказаними органами прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ "Технохімреагент" у справі.

Саме тому ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 22.02.2017 року залучено до участі у справі Управління Державної казначейської служби у Дніпровському районі м. Запоріжжя, в якості відповідача-2, оскільки з матеріалів справи встановлено, що цей територіальний орган Державної казначейської служби України здійснює розрахунково-касове обслуговування Запорізької митниці ДФС.

Враховуючи вказані обставини, оскільки місцевий господарський суд дійшовши вірного висновку про те, що заявлена до стягнення шкода підлягає стягненню з Державного бюджету України тим самим правомірно задовольнив позовні вимоги у повному обсязі, не вказавши саме через який орган Державної казначейської служби вказане стягнення повинно відбуватись, то й хоч на вищевказане суд першої інстанції не звернув уваги, проте оскільки це не призвело до неправильного вирішення спору, підстави для зміни рішення суду першої інстанції відсутні. А ці недоліки усунуті під час повторного розгляду справи судом апеляційної інстанції шляхом залучення до участі у справі УДКС у Дніпровському районі м. Запоріжжя у якості відповідача-2.

Посилання апелянта - Запорізької митниці ДФС про відсутність судових рішень про визнання дій митного органу протиправними спростовуються вказаним судовим рішенням Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

Водночас, колегія суддів не приймає до уваги посилання УДКС у Дніпровському районі м. Запоріжжя на те, що у даному спорі про відшкодування заподіяної шкоди Товаристу з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" відповідачем повинна виступати лише Запорізька митниця ДФС, оскілький таке твердження спростовується вищевстановленими обставинами справи та суперечить положенням ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України.

У звязку із вищевикладеним, з урахуванням зайвого витребування митницею експертного висновку, з огляду на встановлені адміністративним судом факти протиправності поведінки Запорізької митниці ДФС в адміністративній справі, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що безпідставне зобовязання позивача додаткового проведення та надання експертного висновку, в той час, як надані документи містили обєктивні та достовірні дані відносно товару, що імпортувався, призвели до матеріальної шкоди Товариству з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" у розмірі 864,00 грн.

Таким чином, твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення господарського суду Запорізької області від 15.11.2016 року у справі №908/2300/16 колегія суддів апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника - Запорізьку митницю ДФС.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці Державної фіскальної служби у Запорізькій області, м. Запоріжжя, на рішення господарського суду Запорізької області від 15.11.2016 року у справі №908/2300/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 15.11.2016 року у справі №908/2300/16 залишити без змін.

Викласти п. 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

Стягнути з Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у Дніпровському районі м. Запоріжжя (69096, м. Запоріжжя, вул. Штурмова, 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Технохімреагент" (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, буд. 29-А, ) 864,00 грн. (вісімсот шістдесят чотири) грн. 00 коп. шкоди, заподіяної внаслідок неправомірних дій Запорізької митниці Державної фіскальної служби (69041, м. Запоріжжя, вул. Кремлівська, 11, ідентифікаційний код 39477764)

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий Н.О. Мартюхіна

Судді О.Л. Агапов

ОСОБА_3