ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2017 р. Справа № 914/1307/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго

на ухвалу господарського суду Львівської області від 08.02.2017р. на дії відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та визнання недійсною постанову про стягнення виконавчого збору від 30.08.2016 р. ВП №50126141

у справі № 914/1307/15

за позовом: публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго м.Львів

про cтягнення 32 820 562, 96 грн.

за участю представників сторін від:

позивача: не зявився;

відповідача: не зявився;

ВДВС: ОСОБА_2 за довіреністю №1008/20.3-03 від 29.12.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Львівської області від 08.02.2016 р. (у складі колегії суддів: головуючого судді Фартушка Т.Б., суддів Горецької З.В., Трускавецького В.П.) визнано доводи скаржника Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» неправомірними, скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» від 21.09.2016р. б/н (вх.№4610/16 від 26.09.2016р.) на дії Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 30.08.2016р. (ВП №50126141) про стягнення з ЛМКП «Львівтеплоенерго» виконавчого збору у розмірі 1394265,09грн. та про визнання недійсною постанови Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 30.08.2016р. (ВП №50126141) про стягнення з ЛМКП «Львівтеплоенерго» виконавчого збору у розмірі 1394265,09грн. відхилено.

Ухвала суду мотивована тим, що на момент прийняття оскаржуваної постанови був відсутній факт списання штрафної санкції (пені), яка встановлена та стягнута рішенням господарського суду Львівської області у справі №914/1307/15. Крім цього, в матеріалах справи відсутні докази інформування органу ДВС про подання позову та прийняття рішення від 16.06.2016р. у справі №910/30375/15 про списання пені.

Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду, прийняти нове рішення, яким визнати дії ВДВС та постанову від 30.08.2016 р. про стягнення виконавчого збору незаконними. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що 06.06.2015р. набрали чинності зміни до ст.18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», відповідно до яких, за умови погашення теплопостачальним підприємством заборгованості за газ, спожитий до 01.01.2004р., підлягають списанню пеня, штрафні та фінансові санкції, нараховані на дату заборгованості та стягнуті судовим рішенням. При цьому, у звязку з невиконанням стягувачем своїх зобовязань, що виникли в силу вимог Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», боржник звертався з позовом до господарського суду міста Києва з вимогою списати штрафні та фінансові санкції, що підлягали стягненню на підставі рішень господарського суду Львівської області, в тому числі по справі №914/1307/15; позовні вимоги боржника задоволено. Таким чином, скаржник зазначає, що згідно рішення господарського суду міста Києва від 16.06.2016р. у справі №910/30375/15 до списання підлягає пеня в розмірі 1770921,55 грн. Скаржник також зазначає, що ним надсилалась до відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України інформація про подання позову та прийняття рішення у справі №910/30375/15 з проханням не вчиняти заходів примусового виконання до винесення судом рішення та набрання ним законної сили. Проте, 30.08.2016р. органом ДВС було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 1394265,09грн.

В судовому засіданні представником ДВС викладено заперечення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, рішенням господарського суду Львівської області від 17.06.2015 р. у справі №914/1307/15 за позовом ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення 32 820 562,96 грн. позовні вимоги ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково, стягнуто з Львівського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» на користь ПАТ Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» основного боргу 12 538 301,49 грн., пені 1 770 921,55 грн., 3% річних 2 387 444,54 грн., інфляційних втрат 9 725 244,83грн. та судовий збір 59 039,96 грн. Провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в сумі 4 653 074,63 грн. припинено. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 р. рішення господарського суду Львівської області від 17.06.2015 р. в справі залишено без змін.

18.11.2015 р. господарським судом Львівської області видано наказ про примусове виконання рішення господарського суду Львівської області від 17.06.2015 р. у даній справі.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.01.2016 р. рішення господарського суду Львівської області від 17.06.2015 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.10.2015 р. у справі №914/1307/15 залишено без змін.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, з підстав невиконання позивачем (стягувачем) встановленого Законом України «Про засади функціонування ринку природного газу» обовязку щодо списання сум штрафних санкцій у звязку із погашенням суми основного боргу, присудженого до стягнення рішенням суду, відповідач (боржник) звернувся до суду із позовом до позивача про зобов'язання списати ЛМКП «Львівтеплоенерго» штрафні та фінансові санкції, що підлягали стягненню на підставі рішень Господарського суду Львівської області, в тому числі й у справі №914/1307/15.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.01.2016 р. у справі №910/30375/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 р. у даній справі, позов відповідача (боржника) задоволено, зобов'язано ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» списати штрафні санкції ЛМКП «Львівтеплоенерго», зокрема у справі №914/1307/15, у розмірі 1770921,55 грн. пені, 2387444,54 грн. трьох відсотків річних, 9725244,83 грн. інфляційних втрат.

Постановою Вищого господарського суду України від 20.04.2016 р. у даній справі касаційну скаргу ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 01.03.2016 р. та рішення господарського суду міста Києва від 19.01.2016 р. у цій справі скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва в іншому складі суду.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.06.2016 р. у справі №910/30375/15 позов ЛМКП «Львівтеплоенерго» задоволено частково, зобов'язано ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» списати штрафні санкції Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» у розмірі 1 770 921, 55 грн. пені, що підлягають стягненню на підставі рішення господарського суду Львівської області від 17.06.2015 р. у справі № 914/1307/15.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 р. вищезазначене рішення залишено без змін, а скаргу ПАТ «НАК «Нафтогаз України» без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.12.2016р. у даній справі №910/30375/15 вищезазначене рішення та постанову залишено без змін.

На виконання рішення господарського суду міста Києва від 16.06.2016 р. у справі

№ 910/30375/15 21.12.2016р. господарським судом міста Києва видано наказ у даній справі, зокрема, про зобовязання стягувача списати штрафні санкції боржника у розмірі 1 770 921,55 грн. пені, що підлягають стягненню на підставі рішення господарського суду Львівської області від 17.06.2015р. у справі №914/1307/15.

Згідно рішення господарського суду м. Києва від 16.06.2016 р. у справі №910/30375/15 встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин у ЛМКП «Львівтеплоенерго» існувало право, а у ПАТ «НАК «Нафтогаз України» обовязок щодо списання присуджених до стягнення, зокрема, рішенням суду від 17.06.2015 р. у справі №914/1307/15 штрафних та фінансових санкцій у вигляді пені, нарахованої за прострочення оплати поставленого згідно договорів купівлі-продажу природного газу, стягнутих за умови виконання ч.13 ст.18 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу». Відтак, зобов'язання ЛМКП «Львівтеплоенерго» перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» по сплаті штрафних та фінансових санкцій у вигляді штрафу і пені, стягнутих, зокрема, згідно рішення суду від 17.06.2015 року у справі №914/1307/15, підлягають списанню.

Разом з тим, наявними матеріалами справи також встановлено, що 10.02.2016р. відділом примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №50126141 з виконання судового наказу №914/1307/15 (в частині стягнення залишку боргу в розмірі 13 942 650,88 грн.) та надано боржнику строк для самостійного виконання до 16.02.2016р. включно).

Крім того, у пункті 3 постанови органу ДВС від 10.02.2016р. зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк виконати його в примусовому порядку із стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, рішення господарського суду Львівської області від 17.06.2015р. у справі №914/1307/15, на виконання якого видано наказ від 18.11.2015р. в частині стягнення залишку боргу в розмірі 13942650,88 грн. у наданий державним виконавцем строк (до 16.02.2016р. включно) не виконано.

В подальшому, 12.03.2016р. органом ДВС винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, оскільки ухвалою господарського суду Львівської області від 25.02.2016р. у справі №914/1307/16 відстрочено виконання рішення господарського суду Львівської області від 17.06.2015 р. у справі № 914/1307/15 до 31.03.2016р.

30.08.2016р. органом ДВС винесено постанову про поновлення виконавчого провадження.

Крім цього, 30.08.2016р. у виконавчому провадженні (ВП №50126141) головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України при виконанні наказу господарського суду Львівської області від 18.11.2015р. у справі №914/1307/15 прийнято постанову про стягнення з боржника на користь держави в особі Міністерства юстиції України виконавчого збору в розмірі 1 394 265,09грн.

При прийнятті постанови судова колегія виходила з такого.

Відповідно до ст.ст. 1, 2, ч.1, 2 ст. 25, ч.3 ст.27, ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на момент прийняття оскаржуваної постанови органом ДВС), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються.

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Як встановлено вище, згідно рішення господарського суду м. Києва від 16.06.2016 р. у справі №910/30375/15 списано штрафні санкції з боржника, зокрема, що підлягають до стягнення на підставі рішення господарського суду Львівської області у даній справі.

Вказане рішення залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.09.2016 р., а відтак, саме з цієї дати - 07.09.2016 р., набрало законної сили.

Тобто, твердження заявника про те, що на момент прийняття постанови про стягнення виконавчого збору від 30.08.2016 р. згідно рішення суду було списано штрафні санкції боржника у розмірі 1 770 921,55 грн. пені, є безпідставними, оскільки оскаржувана постанова прийнята до набрання рішенням у справі №910/30375/15 законної сили.

Більше того, в матеріалах справи відсутні докази звернення боржника до органу ДВС про відкладення виконавчих дій чи зупинення виконавчого провадження у звязку з поданням позову до суду про списання боргових зобовязань.

Таким чином, судова колегія погоджується з позицією місцевого господарського суду про правомірність дій державного виконавця, а постанову від 30.08.2016 р. такою, що прийнята у відповідності до норм чинного законодавства.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що ухвала прийнята із дотриманням норм чинного законодавства та відповідно до обставин справи, тому підстав для її зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106, 112-2 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Львівської області від 08.02.2017 р. у справі

№914/1307/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати в господарський суд Львівської області.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Дубник О.П.

ОСОБА_1