ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017 справа № 905/2976/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Зубченко І.В., Марченко О.А. , Чернота Л.Ф. ,
за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: не з'явився Сидорчук А.Я., довіреність №10 від 10.02.2017р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алваріум", м.Дніпропетровськ
на рішення господарського суду Донецької області
від07.12.2016р. (повний текст підписано 09.12.2016р.)
у справі№ 905/2976/16 (суддя Ю.С. Мельниченко)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Алваріум", м.Дніпропетровськ
доПриватного акціонерного товариства "Доріс", м.Маріуполь Донецької області
простягнення 658121,24грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Алваріум", м.Дніпропетровськ, позивач, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства "Доріс", м.Маріуполь Донецької області про стягнення суми боргу за договором №ВМ-02 на монтажні роботи та обслуговування обладнання в Донецькій області від 01.11.2012р. у розмірі 658121,24грн. (вартості неповернутого обладнання).

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.12.2016р. (повний текст підписано 09.12.2016р.) у справі №905/2976/16 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що станом на момент звернення з позовом до господарського суду договір №ВМ-02 на монтажні роботи та обслуговування обладнання в Донецькій області від 01.11.2012р. є розірваним, а, отже, у відповідача відсутній обов'язок з надання послуг та робіт, крім того, відсутнє право вимагати їх оплати, а у позивача, відповідно, відсутні права вимагати їх виконання.

Крім того, судом зазначено, що заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості в розмірі вартості неповернутого обладнання у разі прострочення виконання не відповідають способам захисту порушеного права, передбаченим чинним законодавством.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2016р. (повний текст підписано 09.12.2016р.) у справі №905/2976/16 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, за наслідками неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Так, скаржник посилається на порушення відповідачем умов договору (п.3.4, 6.4) в частині повернення встановленого обладнання. Зазначає про помилкове неврахування судом положень ч.3 ст.612 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), керуючись приписами якої позивач стверджує про те, що внаслідок прострочення обов'язку відповідача з повернення обладнання він втратив інтерес до виконання зобов'язання та вимагає повернення вартості обладнання.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 10.01.2017р. (головуючий Зубченко І.В., судді Колядко Т.М., Ломовцева Н.В.) апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Алваріум" у справі №905/2976/16 прийнята до провадження, розгляд справи призначено на 14.02.2017р.

На адресу Донецького апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства "Доріс" було отримано відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією розглянутий та долучений до матеріалів справи.

У зв'язку з перебуванням у відпустках суддів - членів колегії Колядко Т.М., Ломовцевої Н.В., на підставі розпорядження керівника апарату суду, в результаті автоматичної зміни було сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий Зубченко І.В., судді Марченко О.А., Чернота Л.Ф.

Відповідно до п.9-2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" у разі зміни складу суду апеляційної інстанції розгляд ним справи починається заново, а отже, спочатку починається й визначений ст.102 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строк розгляду апеляційної скарги.

У судовому засідання 14.02.2017р. представники відповідача просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін. Представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені.

З метою повного та всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність відкладення судового засідання апеляційної інстанції в межах строків, встановлених статтею 69 ГПК України, на 21.03.2017р.

На адресу Донецького апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Алваріум" надійшли додаткові пояснення, які долучені до матеріалів справи.

У судове засідання 21.02.2017р. представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позицію, висловлену в попередньому судовому засіданні.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги, що позиція позивача викладена безпосередньо в апеляційній скарзі та була озвучена в попередньому судовому засіданні, враховуючи, що явка сторін не була визнана обов'язковою, а представник позивача не посилався на необхідність надання додаткових доказів, судова колегія визнала за можливе розглянути справу за відсутністю представника позивача за наявними матеріалами справи.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, додаткові пояснення, заслухавши представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

01.11.2012р. між Приватним акціонерним товариством "Доріс" (далі- виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Алваріум" (далі- замовник) був укладений договір №ВМ-02 на монтажні роботи та обслуговування обладнання в Донецькій області (далі - договір).

За умовами п.1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання з виконання робіт з монтажу обладнання та вводу в експлуатацію базових станцій (далі - БС) замовника (далі - роботи).

Замовник зобов'язується прийняти та оплатити роботи (п.1.2).

Замовник відповідно до п.1.3 доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання надавати послуги з технічного обслуговування обладнання БС замовника (далі - послуги), що встановлені за адресами, вказаними в Додатку №1 до даного договору.

Замовник приймає та оплачує послуги (п.1.4).

Замовник, відповідно до п.2.1, зобов'язується: своєчасно отримати необхідні дозвільні документи на будівництво та експлуатацію БС; своєчасно та у повному обсязі надати виконавцю для монтажу та вводу в експлуатацію обладнання БС (Перелік БС та адреса встановлених БС вказаний в Додатку №1; склад обладнання БС вказаний у Додатку №2); надати виробниче приміщення (технічний майданчик) для розміщення обладнання БС та забезпечити електропостачання, необхідне для експлуатації обладнання БС; своєчасно та у повному обсязі оплатити роботи та послуги виконавця.

Виконавець, відповідно до п.2.2, зобов'язується: своєчасно та у повному обсязі виконати роботи, відповідно до п.п.1.1; 1.3, роботи за п.1.1 виконувати у відповідності з наданим замовником "Типовим робочим проектом" та інструкціями з монтажу обладнання; надати замовнику послуги, включаючи діагностику обладнання БС, заміну несправного обладнання на обладнання з резервного комплекту, передачу несправного обладнання замовнику (Перелік БС та адреса встановлених БС, зазначений в Додатку №1; склад обладнання БС зазначений у Додатку №2); повідомляти замовнику про проведення планових профілактичних робіт не пізніше, ніж за 48 годин до початку їх проведення; здійснювати адміністрування БС; забезпечити замовнику доступ до системи моніторингу БС та АТ (абонентського терміналу).

Як вбачається з п.3.1, строки виконання робіт (по п.1.1) за кожною БС визначаються Додатковою угодою до даного договору, але не пізніше 30 робочих днів за умови своєчасного виконання замовником п.2.1.2 та 2.1.3.

Згідно з п.3.2 договору, дату вводу в дію БС сторони оформлюють актом вводу в експлуатацію та вносять відповідні зміни (доповнення) до Додатку №1 та №2; форма (1) акту представлена в Додатку №4.

Відповідно до п.3.3 договору, виконавець надає послуги (п.1.3.) щомісячно, за кожною БС з дати підписання акту вводу в експлуатацію базової станції.

Відповідно до п.3.4 договору, в разі прийняття будь-якою зі сторін рішення про закриття БС, вказаної в Додатку №1, (Перелік БС) сторона, що ініціювала закриття базової станції, письмово повідомляє про це другу сторону в строк не менш ніж за три місяці до дати закриття БС, але не раніше ніж через дванадцять місяців з дати вводу її в експлуатацію. Закриття БС оформлюється актом виводу обладнання БС з експлуатації, при цьому виконавець забезпечує повернення встановленого обладнання БС замовника, в строк не більш ніж 30 днів від дати підписання акту виводу обладнання БС з експлуатації. Сторони вносять відповідні зміни в Додаток №1 та №2; форма (2) акта надана в Додатку №4.

Згідно з п.4.1 договору, вартість робіт за кожною БС визначається додатковою угодою до договору.

Замовник здійснює оплату робіт (п.1.1) протягом семи банківський днів з моменту підписання акту вводу в експлуатацію БС (п.4.2).

Вартість послуг, що надаються виконавцем за договором (п.1.3), визначається Додатком №3, погодженим і затвердженим обома сторонами та є невід'ємною частиною даного договору (п.4.3).

Виконавець виставляє рахунки протягом перших трьох робочих днів поточного місяця за послуги, що надані в попередньому місяці. Замовник повинен оплатити рахунок виконавця протягом семи банківський днів з моменту отримання рахунку (п.4.4).

Як вбачається з п.5.1 договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом трьох років. За шість місяців до закінчення строку дії договору сторона, яка хоче розірвати його або продовжити зі змінами умов, зобов'язана письмово попередити про це іншу сторону. Якщо в зазначений строк таке повідомлення не надійшло, то договір вважається автоматично продовженим на наступний строк тривалістю в один рік на тих же умовах.

Відповідно до п.6.4 у випадку розірвання договору кожна зі сторін забезпечує повернення встановленого на її майданчику обладнання іншій стороні, в строк не більше ніж 30 днів від дати розірвання договору.

Договір підписаний з обох сторін та скріплений печатками підприємств.

В матеріалах справи містяться наступні додатки до договору №ВМ-02 від 01.11.2012р.: Додаток №1 "Перелік введених в експлуатацію БС WiFi замовника, за якими виконавець надає послуги" та "Перелік введених в експлуатацію БС WiМАХ замовника, за якими виконавець надає послуги"; Додаток №2 "Склад обладнання БС замовника введеного в експлуатацію, за якими виконавець надає послуги"; Додаток №3 "Угода стосовно договірної ціни"; Додаток №4 "Акт вводу в експлуатацію базових станцій до договору №ВМ-02 від 01.11.2012р." та "Акт виводу з експлуатації базових станцій до договору ВМ-02 від 01.11.2012р.".

01.11.2012р. сторонами було підписано акт приймання-передачі обладнання для вводу в експлуатацію та технічного обслуговування базових станцій.

На виконання договору №ВМ-02 від 01.11.2012р. сторонами було підписано ряд додаткових угод та додатків до них, що також містяться в матеріалах справи.

Крім того, на підтвердження виконання договору №ВМ-02 від 01.11.2012р. відповідачем надані акт здачі-приймання послуг за листопад 2012р. від 30.11.2012р. на суму 5400,00грн., в т.ч. ПДВ 900,00грн.; акт здачі-приймання послуг за листопад 2012р. від 30.11.2012р. на суму 6600,00грн., в т.ч. ПДВ 1100,00грн.; акт №04/13 здачі-приймання послуг за квітень 2013р. від 30.04.2013р. на суму 480,00грн., в т.ч. ПДВ 80,00грн.; акт №373 здачі-приймання послуг за лютий 2015р. від 28.02.2015р. на суму 240,00грн., в т.ч. ПДВ 40,00грн.

В матеріалах справи також наявні копії банківських виписок на підтвердження здійснення оплат за договором №ВМ-02 від 01.11.2012р., а саме: копія банківської виписки від 26.12.2012р. на суму 5400,00грн., в т.ч. ПДВ 900,00грн.; копія банківської виписки від 26.12.2012р. на суму 6600,00грн., в т.ч. ПДВ 1100,00грн.; копія банківської виписки від 20.05.2013р. на суму 480,00грн., в т.ч. ПДВ 80,00грн.; копія банківської виписки від 18.03.2015р. на суму 240,00грн., в т.ч. ПДВ 40,00грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що сторони за взаємною згодою розірвали договір на монтажні роботи та обслуговування обладнання в Донецькій області №ВМ-02 від 01.11.2012р., договір є припиненим з 16.01.2016р. Факт розірвання договору сторонами не заперечується.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Алваріум" було надіслано на адресу Приватного акціонерного товариства "Доріс" лист №22/12-1 від 22.12.2015р. з вимогою про проведення розрахунків та погашення заборгованості за договором, а також у відповідності з умовами договору забезпечити повернення обладнання базових станцій. Крім того, на адресу відповідача було надіслано лист №4 від 15.03.2016р., відповідно до змісту якого через прострочення виконання зобов'язання з повернення обладнання позивач втратив зацікавленість у цьому обладнанні та просить повернути його вартість.

Невиконання зазначеної вимоги стало підставою звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Алваріум" до господарського суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Доріс" вартості неповернутого обладнання за договором №ВМ-02 на монтажні роботи та обслуговування обладнання в Донецькій області від 01.11.2012р. у розмірі 658121,24грн.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Оцінивши спірний договір, з якого виникли цивільні права та обов'язки сторін, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є змішаним договором, який містить елементи договору підряду та договору про надання послуг.

Як вбачається зі ст.628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно зі ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст.525, 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, сторони дійшли згоди щодо розірвання договору №ВМ-02 від 01.11.2012р. з 16.01.2016р.

Відповідно до ч.2, 3 ст.653 ЦК України, правовими наслідками розірвання договору є припинення зобов'язань між сторонами. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

За умовами частини 4 зазначеної статті сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, на момент розгляду справи спірний договір є припиненим, у відповідача відсутній обов'язок надати послуги та виконати роботи, а також відсутнє право вимагати їх оплати, а у позивача відсутнє право вимагати виконання робіт та надання послуг. Крім того, жодних претензій стосовно якості та термінів виконання зобов'язань за договором сторонами не заявлялося.

З огляду на зазначене, посилання позивача на приписи ч.3 ст.612 ЦК України щодо прострочення виконання зобов'язання і, як наслідок, щодо втрати інтересу кредитора до його виконання, є безпідставним.

Водночас, судова колегія зазначає, що відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

З огляду на аналіз зазначених норм, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що чинним законодавством не передбачено такого способу захисту порушеного права як стягнення заборгованості в розмірі вартості неповернутого майна у разі прострочення виконання зобов'язання за договором.

Крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору є стягнення вартості неповернутого обладнання в якості заборгованості, в той час як умовами договору не передбачено будь-яких зобов'язань відповідача з оплати робіт.

Господарським судом Донецької області також обґрунтовано зазначено, що спірним договором (в тому числі, п.3.4, 6.4, на які посилається апелянт) не передбачено можливості стягнення вартості неповернутого обладнання.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час здійснення апеляційного провадження.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2016р. (повний текст підписано 09.12.2016р.) у справі №905/2976/16 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Алваріум", м.Дніпропетровськ на рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2016р. (повний текст підписано 09.12.2016р.) у справі №905/2976/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 07.12.2016р. (повний текст підписано 09.12.2016р.) у справі №905/2976/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді: О.А. Марченко

Л.Ф. Чернота

Надруковано 5 примірників: 1 - позивачу; 1- відповідачу; 1 - до справи; 1 - ДАГС; 1 - ГСДО