ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2017 р. Справа № 922/4142/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Демчука О.В., за дов.№14-94 від 18.04.2014 (копія у справі)

відповідача - Литвиненко Ю.О., за дов.№20/17 від 10.01.2017 (копія у справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вх. №429 Х/3-12) на рішення господарського суду Харківської області від 18 січня 2017 року по справі №922/4142/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації, смт. Хорошеве Харківського району Харківської області

про стягнення 209460,50 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу № 3193/15-КП-32 від 15.12.2014 в загальному розмірі 209 460,50 грн., у тому числі: 98 854,41 грн. основного боргу; 64 042,90 грн. пені; 4 078,86 грн. - 3% річних; 42 484,33 грн. інфляційних втрат.

В свою чергу, відповідачем було подано до суду клопотання про зменшення пені. У клопотанні відповідач зазначив, що заборгованість за договором купівлі-продажу природного газу виникла по незалежним від КПТМ обставинам. Відповідач ужив усіх можливих заходів на виконання зобов'язань за договором та, у зв'язку з відсутністю його вини, просив суд зменшити розмір пені на 50%, що складатиме 32021,45 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.01.2017 у справі №922/4142/16 (суддя Кухар Н.М.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню в розмірі 32021,45 грн., 3% річних у розмірі 4078,86 грн., інфляційні втрати в розмірі 42484,33 грн., витрати з оплати судового збору в розмірі 3141,91 грн. В частині стягнення 32021,45 грн. пені у позові відмовлено. В частині стягнення 98854,41 грн. основного боргу провадження у справі припинено за відсутністю предмету спору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 18.01.2017 у справі №922/4142/16 в частині відмови у стягненні 32021,45 грн., та в оскаржуваній частині прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення 32021,45 грн. пені, в іншій частині рішення залишити без змін.

В апеляційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору та згідно статті 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для його скасування.

Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що норми матеріального права з питань зменшення пені судом застосовані до спірних правовідносин вірно. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, колегія суддів встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 15.12.2014 між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивачем по справі) та КП теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації (відповідачем по справі) було укладено договір №3193/15-КП-32 купівлі - продажу природного газу, за умовами якого позивач (продавець) зобов'язався передати у власність відповідачу (покупцю) у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Порядок та умови проведення розрахунків між сторонами закріплено в розділі 6 договору. Так, відповідно до п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідними актами приймання-передачі природного газу підтверджується, що на виконання умов договору позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 676688,13 грн., проте, відповідач оплату за переданий газ здійснював несвоєчасно, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 98854,41 грн.

Ця заборгованість була погашена відповідачем вже після порушення провадження по даній справі, про що свідчить платіжне доручення № 1486 від 26.12.2016.

Вказані обставини стали підставою для звернення ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до господарського суду з позовом про стягнення в загальному розмірі 209 460,50 грн., у тому числі: 98854,41 грн. основного боргу; 64042,90 грн. пені; 4078,86 грн. - 3% річних; 42484,33 грн. інфляційних втрат.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору купівлі-продажу, згідно якого, в силу ст. 655 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. ст. 612 Цивільного кодексу України).

Заборгованість в розмірі 98854,41 грн., що виникла за договором на постачання природного газу №3193/15-КП-32 від 15.12.2014, підтверджується відповідними актами прийому-передачі об'єму природного газу та не заперечується відповідачем. Проте, вже після порушення у даній справі заборгованість була погашена відповідачем (платіжне доручення №1486 від 26.12.2016), в зв'язку з чим провадження у справі в цій частині було припинено.

Крім того, в позовній заяві ПАТ "НАК "Нафтогаз України" просив стягнути з відповідача пеню, інфляційні втрати та 3% річних за несвоєчасні розрахунки з урахуванням вимог статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до приписів ст. 625 Цивільного кодексу України. боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 7.2 договору сторони передбачили, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору, покупець зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши здійсненні позивачем розрахунки, суд першої інстанції визнав вимоги про стягнення з відповідача 4078,86 грн. - 3% річних і 42484,33 грн. інфляційних витрат законними та обґрунтованими і в цій частині рішення сторонами не оскаржується. Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із такими висновками господарського суду.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, позивачем було нараховано пеню в сумі 64042,90 грн. (а.с. 28-33).

Перевіривши правильність нарахування пені, суд першої інстанції вірно зазначив, що заявлена до стягнення сума пені в розмірі 64042,90 грн. відповідає матеріалам справи та вимогам законодавства.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення пені на 50 %, дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про його задоволення, зменшивши розмір пені на 50 %, з огляду на таке.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачена можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків.

За приписами ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Оскільки статтями 233 Господарського суду України, 83 Господарського процесуального кодексу України не встановлено конкретних критеріїв, за наявності яких суд зменшує заявлені до стягнення суми штрафних санкцій у тому чи іншому обсязі, відтак відповідний висновок має узгоджуватись зі ст. 3 Цивільного кодексу України, якою визначено загальні засади цивільного законодавства.

Кабінетом Міністрів України 18.06.2014 була прийнята Постанова №217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки".

На виконання вимог постанови №217 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) кожного місяця приймаються постанови, якими затверджується на відповідний місяць реєстр нормативів перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання теплопостачальних і теплогенеруючих організацій.

Підприємством відповідача на виконання постанови №217 було відкрито поточні рахунки із спеціальним режимом використання куди надходять всі кошти від споживачів за послуги з теплопостачання та з якого банком відраховується ПАТ "НАК "Нафтогаз України" в рахунок сплати боргу за спожитий газ відсоток коштів, встановлений вищевказаним реєстром.

Так, на рахунок позивача банком відраховується від 61,40% до 83,2% усіх надходжень від споживачів в рахунок сплати боргу за спожитий газ, в той час як тільки від 16,80% до 38,6% надходжень залишається підприємству відповідача для забезпечення його роботи по наданню послуг з централізованого опалення та на фінансові витрати, пов'язані з основною діяльністю в т.ч. на проведення ремонтних та аварійних робіт, виплату заробітної плати, сплачення податків та інших загальнообов'язкових платежів. Даний факт підтверджується Інформацією щодо нормативів перерахування коштів, що міститься в матеріалах справи (а.с.71-73).

Крім того, основний прибуток відповідача - це оплата юридичними та фізичними особами послуг з теплопостачання, і станом на 30.09.2016 загальний борг споживачів перед відповідачем складає 19,490 млн. грн., а у зв'язку з систематичними неплатежами споживачів за надані послуги з теплопостачання, які пов'язані з інфляційними процесами в державі, відповідач знаходиться в тяжкому матеріальному становищі, має значну заборгованість перед своїми кредиторами та є збитковим, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією балансу відповідача станом на 30.09.2016 (а.с. 74).

З огляду на наведене, в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин, якими підтверджується складне економічне становище підприємства відповідача, а також ступінь вини відповідача у виникненні спору, причини неналежного виконання зобов'язання та його тяжкий матеріальний стан, факт добровільного та систематичного виконання відповідачем своїх зобов'язань зі сплати коштів за поставлений позивачем природний газ, зважаючи на те, що порушення відповідачем зобов'язання не потягло за собою значних збитків для позивача, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення клопотання відповідача та зменшення розміру пред'явленої позивачем до стягнення пені на 50%.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що розмір зменшеної пені не є співрозмірним в контексті інтересів сторін, а суд не об'єктивно оцінив всі обставини у їх сукупності, не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що зменшена з 64042,90 грн. до 32021,45 грн. сума пені є адекватною відповідальністю за неналежне виконання відповідачем зобов'язань та є проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, а також засобом недопущення використання пені як інструменту отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов'язань.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 18.01.2017 року у справі №922/4142/16 прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і відсутні підстави для його скасування, в зв'язку з чим, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не підлягає задоволенню

На підставі викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 18 січня 2017 року у справі №922/4142/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Медуниця О.Є.