ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" березня 2017 р.Справа № 916/3014/16

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.

При секретарі судового засідання Себовій О.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 на підставі довіреності № 21/р8-17-013 від 03.01.2017р.;

Від відповідача: ОСОБА_2 на підставі довіреності № 845 від 28.11.2016р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" до відповідача ОСОБА_3 господарства Чорноморської селищної ради про стягнення 41 153,42 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 08.11.2016р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" звернулась до господарського суду Одеської області із позовом до ОСОБА_3 господарства Чорноморської селищної ради про стягнення 42187,30грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області (суддя Никифорчук М.І.) від 08.11.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі з призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

10 січня 2017 року згідно розпорядження керівника апарату №10, у зв`язку з перебуванням судді Никифорчука М.І. з 09.11.2016 року на лікарняному, було проведено повторний автоматичний розподіл справи №916/3014/16.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2017 року було призначено суддю Волкова Р.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.01.2017р. (суддею Волковим Р.В.) було прийнято справу №916/3014/16 до свого провадження із призначенням її у відкритому судовому засіданні.

23.11.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач зазначає про відсутність заборгованості за основним боргом та просить суд зменшити штрафні санкції.

13.02.2017р. до канцелярії господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої, просить суд стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 41 153,42 грн.

На підставі розпорядження. керівника апарату господарського суду Одеської області №264 від 02.03.2017р., відповідно до п.п. 2.3.49, 2.3.50. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у звязку з настанням обставин, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, а саме: перебування судді Волкова Р.В. з 08.02.2017р. на тривалому лікарняному та продовження лікарняного на невизначений строк, що може мати наслідком порушення строку розгляду справи та відповідно до п. 4.2.6. рішення зборів суддів господарського суду Одеської області (протокол від 07.02.2017р. №17-01/2017) призначено повторний автоматичний розподіл та вказану справу передано на розгляду судді Зайцеву Ю.О.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.03.2017р. (суддею Зайцевим Ю.О.) було прийнято справу №916/3014/16 до свого провадження із призначенням її у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 22.03.2017р. після виходу з нарадчої кімнати було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

03.07.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" (позивач, Постачальник) та ОСОБА_3 господарства Чорноморської селищної ради про стягнення (відповідач, Споживач) було укладено договір №008631(3) ТБ на постачання за регульованим тарифом для субєктів господарювання, що надають послуги бюджетним установам та організаціям з опалення та гарячого водопостачання (надалі договір) за яким, Постачальник постачає природний газ Споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п.2.1. договору).

Оплата за постачання природного газу здійснюється грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100% вартості запланованих обсягів газу на підставі рахунку-фактури (п.5.6. договору).

У разі порушення Споживачем строків оплати із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу (пп. 7.2.1 п.7.2. договору).

На виконання умов договору позивач поставив до пунктів споживання відповідача, що підтверджується актами прийому-передачі природного газу:

- у жовтні 2015р. 1 195 м.куб. на загальну суму 10 705,81 грн.;

- у листопаді 2015р. 3 731 м.куб. на загальну суму 32 830,04 грн.;

- у грудні 2015р. 5 080 м.куб. на загальну суму 44 727,46 грн.;

- у січні 2016р. 7 022 м.куб. на загальну суму 61 095,62 грн.;

- у лютому 2016р. 4 103 м.куб. на загальну суму 34 915,72 грн.;

- у березні 2016р. 1 325 м.куб. на загальну суму 11 300,94 грн.;

Проте, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства, споживачем було сплачено заборгованість за поставлений йому газ лише 30.10.2016р.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором щодо своєчасної оплати поставленого газу, позивач нарахував останньому 29 590,69 грн. - пені, 2 881,19 грн. - 3% річних, 8 681,54 грн. інфляційних втрат.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи з наявних матеріалів справи господарським судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином свої зобовязання за Договором №008631(3) ТБ на постачання за регульованим тарифом для субєктів господарювання, що надають послуги бюджетним установам та організаціям з опалення та гарячого водопостачання в частині вчасної оплати природного газу.

Судом встановлено, що споживачем було сплачено заборгованість за вищезазначеним договором лише 30.10.2016р. тобто із пропущенням встановленого умовами договору строку оплати.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право позивача вимагати від відповідача сплатити 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами, належним до сплати за договором купівлі-продажу.

Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України. Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Перевіривши розрахунки позивача щодо сплати відповідачем 8 681,54 грн. інфляційних втрат та 2 881,19 грн. - 3% річних, суд вважає розрахунки позивача вірними, стягнення вищезазначених сум заборгованості з відповідача обґрунтованим, а позов підлягає задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення 29 590,69 грн. пені слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобовязань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобовязання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобовязання.

У ч.6 ст. 231 ГК України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Згідно пп. 7.2.1 п.7.2. Договору, у разі порушення Споживачем строків оплати із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок позивача щодо сплати відповідачем 29 590,69 грн. пені, суд вважає розрахунки позивача вірними, стягнення вищезазначених сум заборгованості з відповідача обґрунтованим, а позов підлягає задоволенню.

Іншого сторонами не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" до відповідача ОСОБА_3 господарства Чорноморської селищної ради про стягнення 41 153,42 грн. задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_3 господарства Чорноморської селищної ради (67570, Одеська обл., Лиманський р-н., смт. Чорноморське, вул. Гвардійська, буд. 36; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ (65003, м.Одеса, вул. Одарія, буд. 1, ) 2 881 /дві тисячі вісімсот вісімдесят одну/ грн. 19 коп. - 3% річних, 8 681 /вісім тисяч шістсот вісімдесят одну/ грн. 54 коп. інфляційних витрат, 29 590 /двадцять дев'ять тисяч пятсот девяносто/ грн. 69 коп. пені, та 1 378 /одну тисячу триста сімдесят вісім/ грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 27 березня 2017 р.

Суддя Ю.О. Зайцев