РІШЕННЯ

20 березня 2017 рокуСправа № 921/9/17-г/7

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пивоварня "Опілля" вул. Білецька, 33, Тернопіль, 46003

до Приватного підприємства "Стовіта", провулок Повітрофлотський, 8, м. Кіровоград, Кіровоградська область, 25014

про стягнення 372 587 грн., з яких: 327 074,49 грн. - основний борг, 45 512,51 грн. - пеня.

За участю представників сторін:

позивача - Отовчиць Сергій Леонідович, доручення №1 від 10.01.2017р. (діє до 10.01.2018р.);

відповідача - Берегуляк Володимир Федорович, доручення №б/н від 13.02.2017р. (діє до 31.12.2018р.)

Суть справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пивоварня "Опілля" звернулося з позовом до Приватного підприємства "Стовіта" про стягнення 372 587 грн., з яких: 327 074,49 грн. - основний борг за поставлений товар згідно договору поставки та 45 512,51 грн. пені за порушення строків виконання грошового зобов'язання.

Ухвалою суду від 04.01.2017р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 31.01.2017р. та зобов'язано сторони подати: позивача - належні копії накладних по зворотній тарі (повні чіткі тексти); докази надсилання відповідачу претензії від 06.04.2016р.; акт звірки розрахунків (із зазначенням: - представників сторін (прізвище, ім'я, по-батькові, посадове становище, повноваження щодо проведення звірки розрахунків); - накладних; - часткової оплати (при наявності); - ініціативу проведення покласти на позивача); довідка про зарахування судового збору в дохід державного бюджету; відповідача - обґрунтований відзив на позов, докази причин невиконання грошового зобов'язання, акт звірки розрахунків (направити повноважного представника у визначений позивачем час та місце для проведення звірки розрахунків), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою суду від 31.01.2017р. розгляд справи відкладено на 14.02.2017р., для надання можливості сторонам подати витребувані судом матеріали.

У судовому засіданні 14.02.2017р., за клопотання представника відповідача, на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалася перерва до 28.02.2017р., а 28.02.2017р., за клопотанням представника позивача, оголошувалася перерва до 03.03.2017р., для надання можливості сторонам подати матеріали для підтвердження заявлених вимог та заперечень, забезпечити участь їх керівників та головних бухгалтерів для надання пояснень по предмету спору.

Ухвалою суду від 03.03.2017р. розгляд справи відкладено на 09.03.2017р., для надання можливості позивачу надати додаткові докази та відповідачу розглянути акт звірки розрахунків та забезпечити участь керівника та головного бухгалтера підприємства для надання пояснень по предмету спору.

Ухвалою суду від 03.03.2017р., за клопотанням представника позивача, відповідно до ст. 69 ГПК України, строк розгляду справи продовжений на 15 днів - по 20.03.2017р.

У судовому засіданні 09.03.2017р. оголошувалася перерва до 10.03.2017р., 10.03.2017р. до 17.03.2017р. та 17.03.2017р. до 20.03.2017р., для надання можливості відповідачу подати витребувані у попередніх засіданнях документи, додатково витребувано належним чином засвідчені копії податкових накладних по договору №12 від 01.02.2015р. та забезпечити участь головного бухгалтера підприємства для надання пояснень по предмету спору щодо одержання товару та проведення розрахунків за нього, а також для надання можливості позивачу подати додатково договір, укладений між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та накладні на отримання товару згідно цього договору для підтвердження (спростування) доводів відповідача щодо змішування поставок товару по договорах.

У судовому засіданні 20.03.2017р. представник позивача підтримав позовні вимоги про cтягнення 372 587 грн., з яких 305 144,49 грн. (вартість товару) та 21 930,00 грн. (вартість неповернутої тари). В обґрунтування вимог посилається на виконання умов договору поставки №12 від 01.12.2015р., що підтверджується накладними, податковими накладними, Ліцензійним договором від 30.06.2015р. та актом звірки розрахунків від 17.09.2015р., підписаним представниками сторін без заперечень. Звертає увагу суду на те, що тара не повернута по договору купівлі-продажу №1 від 11.04.2013р., що також підтверджено первинними бухгалтерськими документами, а саме накладними та податковими накладними; на підтвердження відсутності змішування поставок по договору, укладеному з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, подав перелік накладних згідно яких здійснювалася купівля-продаж, серед яких не містяться накладні, які є предметом даного спору, та що господарським судом по даному договору порушена справа та призначена експертиза; вважає доведеним факт порушення грошових зобов'язань з боку відповідача, яким проведено часткове виконання грошових зобов'язань, у зв'язку з чим просить стягнути суму основного боргу, у тому числі по зворотній тарі, та нараховану пеню.

Відповідач подав відзив на позов, участі керівників та головного бухгалтера підприємства для надання пояснень по предмету спору не забезпечив, від проведення звірки розрахунків ухилився. При цьому, представник відповідача, частково заперечуючи проти позовних вимог, звертає увагу на наступне: - ПП "Стовіта" отримало товар у межах договору №12 від 01.02.2015р. тільки по накладних: №30068, №30064, №30062, №23065, а тому визнає позов у цій частині, при цьому, суму не зазначив, посилаючись на те, що не є бухгалтером підприємства, який повноважний здійснювати такі підрахунки; - проти інших накладних в межах договору №12 на поставку товару заперечує, вважаючи, що такі не є належними доказами, так як деякі із них не містять печатки ПП "Стовіта", підпису директора ОСОБА_3 та підстави видачі накладної; - між позивачем, ПП "Стовіта" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 існують договірні зобов'язання ще по двох договорах, а тому припускає можливість змішування сум заборгованості за цими договорами; - надав довідку від 23.02.2017р. за підписом директора ОСОБА_3, згідно якої ПП "Стовіта" просить акт звірки взаєморозрахунків по договору №12 від 17.09.2015р., складеного між ТОВ "Пивоварня "Опілля" та ПП "Стовіта" вважати недійсним та таким, що не відповідає дійсним обставинам та зазначеній у ньому заборгованості. Також, представник вважає, що акт звірки розрахунків не є первинним бухгалтерським документом, який можна аналізувати як доказ, а щодо податкових накладних зазначив, що такі не є доказами отримання товару, оскільки складаються позивачем та можуть коригуватися у майбутньому при формуванні фінансової та податкової звітності. Представник відповідача повідомив, що у ПП "Стовіта" 24.02.2017р., у зв'язку із зміною власників підприємства змінився директор (Цатурян Тігран Александрович) та юридична адреса підприємства (провулок Повітрофлотський, 8, м. Кіровоград, Кіровоградська область, 25014), на підтвердження чого надав копії рішення засновника №1 від 24.02.2017р., статуту (нова редакція від 24.02.2017р.) ПП "Стовіта" та виписки з Реєстру.

У зв'язку з внесеними в процесі розгляду справи змінами щодо місцезнаходження юридичної адреси, суд приймає дану інформацію до розгляду.

Представником відповідача у судових засіданнях 28.02.2017р. та 09.03.2017р. подані клопотання про призначення почеркознавчої експертизи з метою ідентифікації виконавця підпису на накладних №26061, №10817, №4084, №4085, №4088 в графі "Отримувач", оскільки такі не є підписами директора ПП "Стовіта" - ОСОБА_3, та дані накладні не скріплені печаткою підприємства, що ставить під сумнів отримання товару по цих накладних відповідачем.

Суд, розглянувши клопотання, доводи учасників судового процесу, відмовив у їх задоволенні, оскільки: - згідно п.1 ч.2 ст. 79 ГК України, питання призначення судової експертизи є правом суду, а не обов'язком; - відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу; - судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування (п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 23.03.2012р. "Про деякі питання практики призначення судової експертизи"). Необхідність у проведенні експертизи виключається поясненнями наданими в процесі розгляду справи керівником позивача Багрієм О.М., бухгалтером Ковальчук С.В. та представником Отовчиць С.Л., які підтвердили, що товар не отримував директор підприємства - ОСОБА_3, а отримували його представники, які мали печатку підприємства, при цьому, сторони не засвідчували шляхом укладення письмової угоди їх повноваження.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, встановив:

- між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пивоварня "Опілля" в особі директора Багрія О.М., що діє на підставі Статуту (далі - Постачальник), та Приватним підприємством "Стовіта" в особі директора ОСОБА_3, який діє на підставі Статуту (далі - Покупець), укладено 01.02.2015р. Договір поставки №12 (далі - Договір №12 ), згідно якого сторони взяли на себе зобов'язання:

- Постачальник зобов'язується виготовляти і передавати у власність Покупцю пиво "Старий Тернопіль" і "Старий Тернопіль Тернопільське" в скляних пляшках та ПЕТ пляшках, пиво в КЕГах в асортименті попередньо погодженому сторонами, кількість, договірна ціна і загальна сума товарів, які поставляються Покупцю, вказуються в товарних накладних, а Покупець зобов'язується приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах Договору (п.п. 1.1-1.3 Договору №12);

- місцем поставки Товару за Договором є м. Тернопіль, вул. Білецька, 33 (п. 4.3 Договору №12);

- товар відпускається у відповідній тарі (ящиках, кегах), яка є зворотною та повертається Покупцем у придатному для подальшого використання стані протягом 10 днів з моменту поставки продукції, але не пізніше отримання третьої поставки продукції. У випадку збільшення кількості тари, яка одночасно знаходиться у Покупця, він повинен або оплатити заставну вартість з доплатою Покупцем суми ПДВ,яка визначається у накладних, або повернути надлишок тари при наступному постачанні шляхом її передачі по накладній (п.п. 6.1-6.5,6.9 Договору №12);

- будь-які звірки взаєморозрахунків, пов'язані з купівлею-продажем продукції та купівлі-продажу тари, проводяться лише за місцем знаходження Постачальника, а в разі неявки представника Покупця на звірку, Постачальник проводить взаємозалік на підставі власних розрахункових даних (п.п. 6.11-6.12 Договору №12);

- згідно п. 7.1 Договору №12 , розрахунки за поставлений товар проводяться Покупцем шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника коштів, які повинні надійти не пізніше трьох календарних днів з моменту отримання товару або поступити готівкою в касу Постачальника;

- за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань Покупцем сплачується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу (п. 9.3 Договору №12 );

- Постачальник є платником податку на прибуток на загальних умовах згідно з Податковим кодексом України (п. 11.1 Договору №12);

- строк Договору починає свій перебіг з 1 січня 2015р. і закінчується 31 грудня 2015р. (п. 8.1 Договору №12).

Позивач, на виконання умов Договору №12, поставив відповідачу протягом періоду з 18.06.2015р. - 30.06.2015р. пиво на загальну суму 306 857,76 грн., що підтверджується накладними: №300611 на суму 8 391,60 грн., №30068 на суму 8 640,72 грн., №30064 на суму 4 067,28 грн., №30062 на суму 33 721,20 грн., №26069 на суму 156,96 грн., №26063 на суму 2 458,80 грн., №26062 на суму 19 123,92 грн., №26061 на суму 42 530,40 грн., №25064 на суму 1 730,88 грн., №24069 на суму 14 076,00 грн., №24066 на суму 19 724,40 грн., №24064 на суму 4 010,40 грн., №24063 на суму 16 947,60 грн., №24011 на суму 13 498,56 грн., №23065 на суму 20 012,40 грн., №23063 на суму 4 001,76 грн., №19067 на суму 2 393,28 грн., №19065 на суму 26 683,20 грн., №19063 на суму 2 354,40 грн., №18068 на суму 7 192,80 грн., №18064 на суму 165,60 грн., №18062 на суму 54 975,60 грн.

Кожна поставка товару по вищезазначених накладних та в межах Договору №12 підтверджується податковими накладними, які зазначені у реєстрі виданих та отриманих податкових накладних СП «Стовіта» за червень 2015р.: №300611 на суму 8 391,60 грн., №30068 на суму 8 640,72 грн., №30064 на суму 4 067,28 грн., №30062 на суму 33 721,20 грн., №26069 на суму 156,96 грн., №26063 на суму 2 458,80 грн., №26062 на суму 19 123,92 грн., №26061 на суму 42 530,40 грн., №25064 на суму 1 730,88 грн., №24069 на суму 14 076,00 грн., №24066 на суму 19 724,40 грн., №24064 на суму 4 010,40 грн., №24063 на суму 16 947,60 грн., №240611 на суму 13 498,56 грн., №23065 на суму 20 012,40 грн., №23063 на суму 4 001,76 грн., №19067 на суму 2 393,28 грн., №19065 на суму 26 683,20 грн., №19064 на суму 2 354,40 грн., №18065 на суму 7 192,80 грн., №18064 на суму 165,60 грн., №18062 на суму 54 975,60 грн.

Відповідачем частково виконано зобов`язання в сумі 1 713,27 грн., що підтверджується платіжним дорученням №535 від 21.07.2015р. на суму 25 000,00 грн., яка, за поясненням у судовому засіданні головного бухгалтера позивача, розподілена шляхом зарахування 23 286,73 грн. на покриття попереднього боргу ПП "Стовіта" та частково покрито заборгованість по накладній №18062 від 18.06.2015р., а тому сума боргу складає 305 144,49 грн.

Між Приватним підприємством "Стовіта" в особі ОСОБА_3 (далі - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пивоварня "Опілля" в особі Багрія О.М., (далі - Продавець), укладено 11.04.2013р. Договір купівлі-продажу №1, відповідно до умов якого: - Продавець продає та поставляє, а Покупець купує та оплачує на умовах та у порядку, визначених Договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в додатках (специфікаціях) або накладних, що засвідчують прийом-передачу товару від Постачальника до Покупця та є невід'ємними частинами Договору (п. 1.1 Договору);

- найменування та кількість товару зазначається в додатках або накладних, які є невід'ємними частинами Договору. Покупець зобов'язаний оплачувати кожну партію переданого Продавцем товару по факту передачі такої партії товару (п. 2.2, 3.3 Договору);

- товар має поставлятися в заводській упаковці, а вся тара багаторазового використання підлягає поверненню в узгоджуваний Сторонами строк. В разі неповернення тари Продавцю, Покупець сплачує загальну вартість тари з ПДВ (п. 4.4 Договору).

Позивач, на виконання умов Договору, поставив відповідачу протягом періоду з 30.07.2014р. - 28.11.2014р. товар у зворотній тарі, загальна сума вартості тари складає 26 730,00 грн., що підтверджується накладними: №1048 на суму 7 800,00 грн., №30071 на суму 3000,00 грн., №10817 на суму 345,00 грн., №4084 на суму 750,00 грн., №4085 на суму 375,00 грн., №4088 на суму 450,00 грн., №5082 на суму 1 500,00 грн., №5089 на суму 300,00 грн., №6084 на суму 1 200,00 грн., №7084 на суму 750,00 грн., №7085 на суму 525,00 грн., №80812 на суму 1 500,00 грн., №80813 на суму 2 250,00 грн., №80814 на суму 450,00 грн., №80815 на суму 300,00 грн., №11084 на суму 1 725,00 грн., №290820 на суму 840,00 грн., №290821 на суму 300,00 грн., №5093 на суму 390,00 грн., №9095 на суму 1 050,00 грн., №9097 на суму 840,00 грн., №281111 на суму 90,00 грн.

Кожна поставка товару по вищезазначених накладних у зворотній тарі та в межах договору від 11.04.2013р. підтверджується податковими накладними: №1048 на суму 7 800,00 грн., №30071 на суму 3 000,00 грн., №10817 на суму 345,00 грн., №4084 на суму 750,00 грн., №4085 на суму 375,00 грн., №4088 на суму 450,00 грн., №5082 на суму 1 500,00 грн., №5089 на суму 300,00 грн., №6084 на суму 1 200,00 грн., №7084 на суму 750,00 грн., №7085 на суму 525,00 грн., №80812 на суму 1 500,00 грн., №80813 на суму 2 250,00 грн., №80814 на суму 450,00 грн., №80815 на суму 300,00 грн., №11084 на суму 1 725,00 грн., №290820 на суму 840,00 грн., №290821 на суму 300,00 грн., №5093 на суму 390,00 грн., №9095 на суму 1 050,00 грн., №9097 на суму 840,00 грн., №281111 на суму 90,00 грн.

Відповідачем частково повернуто зворотню тару (кеги 50л., 5шт.) по накладній №1048 від 01.04.2014р., що підтверджується видатковою накладною №РН-00348 від 04.11.2014р. на суму 4 000,00 грн. без ПДВ, а тому сума неповернутої тари складає 21 930,00 грн.

Отже, загальна суму заборгованості складає 305 144,49 грн. (вартість товару) та 21 930,00 грн. (вартість неповернутої тари), а всього 327 074,49 грн.

Між Приватним підприємством "Стовіта" в особі директора ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пивоварня "Опілля" в особі директора Багрія О.М., укладено 30.06.2015р. Ліцензійний договір, у п.3.3 якого Сторони зафіксували, що станом на момент підписання Договору відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем в розмірі 327 074,49 грн.

Актом звірки взаєморозрахунків, проведеного станом на 17.09.2015р., між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пивоварня "Опілля" і Приватним підприємством "Стовіта", підписаного повноважними представниками сторін без заперечень, підписи яких скріплені печатками, підтверджено, що сума боргу відповідача перед позивачем складає 327 074,49 грн., у тому числі борг по зворотній тарі у сумі 21 930,00 грн.

Для досудового врегулювання спору, позивачем на адресу відповідача направлено претензію за №б/н від 06.04.2016р. з вимогою погашення 327 074,49 грн. заборгованості, яка залишена відповідачем без розгляду та оплати, що стало підставою для звернення до суду.

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України, оцінивши подані сторонами докази, наведені в процесі розгляду справи представниками сторін доводи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. При цьому, суд виходив із наступного:

- договірні відносини, що склалися між сторонами, за своєю правовою природою є такими, що випливають із договору поставки, до якого згідно ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, порядок укладення та виконання яких регулюється нормами цього кодексу та Господарського кодексу України (далі - ГК України);

- за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України);

- відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України та ст.193 ГК України, сторони повинні належним чином та в установлений договором чи законом строк виконувати взяті зобов'язання, і кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача заборгованості за поставлений товар по Договору №12 від 01.02.2015р. у сумі 305 144,49 грн та заборгованості по зворотній тарі за Договором №1 від 11.04.2013р. у сумі 21 930,00 грн., а тому позовні вимоги в частині стягнення 327 074,49 грн. вартості неоплаченого товару та зворотньої тари, підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені.

Доводи відповідача щодо непідтвердження позовних вимог належними доказами, так як на наданих позивачем накладних відсутні на деяких із них печатки ПП "Стовіта", підпис директора ОСОБА_3 , відсутні довіреності на уповноважену особу та підстави її видачі та, що акт звірки розрахунків, та податкові накладні не є доказами, судом відхиляються, оскільки:

- доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України);

- Ліцензійним договором від 30.06.2015р., підписаним директорами ОСОБА_3 та Багрієм О.М., підписи яких скріплені печатками , засвідчено факт наявної у ПП "Стовіта" непогашеної заборгованості перед ТОВ "Пивоварня "Опілля" в розмірі 327 074,49 грн. Даний договір є чинним на момент винесення рішення судом;

- актом звірки взаєморозрахунків станом на 17.09.2015р., підписаним головними бухгалтерами сторін без заперечень, підписи яких скріплені печатками сторін, підтверджено, що сума боргу відповідача перед позивачем складає 327 074,49 грн., у тому числі борг по зворотній тарі у сумі 21 930,00 грн.;

- акт звірки, згідно ст.ст. 9, 10 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", є зведеним обліковим документом, що відображає загальну суму заборгованості, та фіксує стан розрахунків між сторонами по певних зобов'язаннях на підставі первинних бухгалтерських документів, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Такий облік розрахунків, згідно зазначеного закону, веде посадова особа, відповідальна за здійснення господарської операції і правильність її оформлення (ст. 8 Закону);

- до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір (правова позиція, викладена у п.4.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів");

Згідно ст.ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та п.п. 2.4, 2.5, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (далі - Положення), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію, підтверджує її здійснення та повинен мати такі обов'язкові реквізити як назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. У разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.

Відповідно до п.п. 64,65 Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №1893 від 27.11.1998р. (чинна на момент поставки товару), яка є обов'язковою для усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та підпорядкування,обов'язковому обліку підлягають печатки і штампи з повним найменуванням організацій . Особи, що персонально відповідають, зокрема за облік і зберігання печаток, призначаються наказами керівників організацій. Контроль за їх виготовленням, зберіганням та використанням покладається на канцелярії організацій та осіб, відповідальних за діловодство.

Відповідно до ст. 62 ГК України, підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки.

Враховуючи, що законодавством не передбачено обов'язок юридичної особи мати печатку, а тому не є обов'язковим і завірення накладної печаткою та зазначення підстави її видачі, оскільки назву господарської операції містить сам зміст накладної.

Разом з тим, відтиск печатки підприємства, наявний зокрема на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції (аналогічну правову позицію підтримує Вищий господарський суд України у справі №904/810/14 від 25.10.2016р.).

Щодо відсутності довіреностей на осіб які отримували товар, то відповідно до п. 8 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16.05.1996р. № 99 (чинна на момент поставки товару), довіреність на отримання цінностей видається на строк не більше 10 днів і є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначений перелік та кількість цінностей. Однак, відсутність довіреності за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію (правова позиція Верховного Суду України у справі №3-77гс15 від 29.04.2015).

Щодо податкових накладних, то відповідно до положень Податкового кодексу України, такі формуються на підставі первинних бухгалтерських документів та реєструються в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим Кодексом термін (п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу).

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг та видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (п.п. 201.7, 201.10 ст. 201 ПК України).

Господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків (правова позиція Верховного Суду України від 04.10.2016р.).

Отже, податкові накладні додатково підтверджують факт отримання товару відповідачем за спірними накладними та його заборгованість у сумі 327 074,49 грн.

Відповідачем не надано доказів щодо того, що: директор є єдиною особою, уповноваженою діяти від імені відповідача, зокрема отримувати товар; особа яка підписала накладні на одержання товару та бухгалтер підприємства, який засвідчив суму заборгованості актом звірки, чи директор підприємства ОСОБА_3, який засвідчив суму боргу у ліцензійному договорі є не уповноваженими особами; у бухгалтерському обліку відсутні дані щодо одержання товару у тарі на суму позову; невідповідність накладних вимогам чинного законодавства не підтверджено письмовим обґрунтуванням бухгалтера та рішенням керівника не приймати дані накладні до виконання; доказів втрати печатки підприємства; доказів нездійснення обліку одержаного товару в бухгалтерських регістрах та неоподаткування даних операцій; не надано, на вимогу суду, податкових накладних, а також доказів, які б свідчили про їх коригування позивачем за спірний період (липень-листопад 2014р та червень 2015р.).

Крім того, відповідачем не підтверджено доводи щодо змішування накладних, заявлених у даній справі із накладними, заявленими у справі №921/780/16-г/11, порушеної ухвалою суду від 16.12.2016р. за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пивоварня "Опілля" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 407 933,03 грн. згідно Договору №13 від 01.01.2015р.

Суд, перевіривши реєстр накладних у справі №921/780/16-г/11 та у даній справі, не знайшов фактів їх змішування.

В частині позовних вимог про стягнення 45 512,51 грн. пені за період з 30.06.2016р. по 27.12.2016р. відмовляється, як неправомірно заявлені, оскільки:

- відповідно до ст. 258 ЦК України та ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України;

- частиною шостою статті 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (правова позиція викладена у п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Відповідно до розрахунку суми позову, позивачем застосовано не встановлений законом спосіб нарахування пені, а саме шестимісячний період відраховано не від дня, коли зобов'язання мало бути виконане (04.07.2015р. - наступний день за днем виконання грошового зобов'язання), а за шість місяців перед подачею позову (з 30.06.2016р. по 27.12.2016р.), що є порушенням встановленої законом норми та підставою відмови у позові в частині вимог про стягнення пені.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82, 84 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Стовіта" (25014, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, провулок Повітрофлотський, буд. 8, ідентифікаційний код - 38048363) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пивоварня "Опілля" (46003, вул. Білецька, 33, м.Тернопіль, ідентифікаційний код - 37977562) 327 074 (триста двадцять сім тисяч сімдесят чотири) грн. 49 коп. - основного боргу та 4 906 (чотири тисячі дев'ятсот шість) грн. 02 коп. - судового збору.

3. В частині стягнення 45 512,51 грн. пені - відмовити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 24 березня 2017р.

Суддя М.С. Стадник