РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

22 березня 2017 року Справа № 918/1291/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Дужич С.П. ,

судді Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання Левчук І.О.

розглянувши апеляційну скаргу Дубенської міської ради на рішення господарського суду Рівненської області від 17.01.17 р. у справі №918/1291/16 (суддя Марач В.В.)

за позовом Дубенської міської ради

до Дочірнього підприємства "Орнамент" колективного підприємства фірми "Слов'янка"

про визнання договору оренди землі поновленим

за участю представників:

позивача - Міщанюк О.А. (довіреність №61 від 29.08.2016р);

відповідача - не з'явився

з оголошенням перерви у судовому засіданні

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 17.01.2017р. у справі №918/1291/16 відмовлено у позові Дубенської міської ради до Дочірнього підприємства "Орнамент" колективного підприємства фірми "Слов'янка" про визнання договору оренди землі поновленим.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що право та інтерес позивача у даному спорі не порушені, а відтак відмовив у позові з підстав його необґрунтованості (арк.справи 50-53).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач - Дубенська міська рада звернулася до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх.№338/17 від 01.02.2017р., арк.справи 58-60).

В скарзі апелянт зазначає, що для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: 1) орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов'язки за договором; 2) відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди.

Наявність зазначених фактів підтверджуються матеріалами справи, які безпідставно не були враховані судом першої інстанції. Зокрема, судом не було враховано, що дочірнє підприємство "Орнамент" колективного підприємства фірми "Слов'янка" й надалі використовує земельну ділянку. Так, відповідно п.3 Договору оренди землі від 09.10.2008р. на земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна - виробничі будівлі, в яких відповідач по справі здійснює господарську діяльність. Також, не взято до уваги те, що міська рада не мала заперечень щодо використання відповідачем по справі на умовах оренди земельної ділянки площею 0.2153 га по вул.Замковій, 51 в м.Дубно, про що свідчить відсутність письмового повідомлення міської ради про заперечення у поновленні договору оренди землі.

Що стосується твердження суду, що відповідач у справі, як орендар, не виявляв намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк шляхом повідомлення про це орендодавця (позивача) до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк з направленням проекту додаткової угоди, апелянт зазначає, що волевиявлення відповідача щодо наміру продовжувати договірні відносини стосовно оренди земельної ділянки виразилися в фактичному використанні ним земельної ділянки та здійснення ним сплати орендної плати за таке користування, про що свідчить лист Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 19.10.2016р. №8877/17-17-12-16. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем міській раді орендованої ним земельної ділянки за актом приймання-передачі, що також підтверджує використання ним об'єкту оренди.

Тому апелянт вважає, що в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують юридичні факти необхідні для визнання у відповідності ч.6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" договору оренди землі від 09.10.2008р. поновленим на той самий строк та на тих самих умовах. Однак, господарським судом Рівненської області невірно витлумачені норми ст.33 Закону України "Про оренду землі", наслідком чого стало прийняття незаконного та необгрунтованого рішення, яке не відповідає фактичним обставинам справи, а тому підлягає скасуванню в апеляційному порядку.

На підставі викладеного скаржник просить суд скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 17.01.2017р. у справі №918/1291/16 та прийняти нове рішення, яким задоволити позов Дубенської міської ради.

Ухвалою суду від 02.02.2017р. апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено до розгляду на "22" лютого 2017р. о 14:30 год. у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

20.02.2017р. на адресу суду від представника відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (вх.№4516/17, арк.справи 87-90).

У відзиві відповідач звертає увагу, що Верховний Суд України у постанові від 13.04.2016 року в справі №6-2027цс15 (№ рішення в ЄДРСР - 57515160) та в постанові від 23.03.2016 року в справі №6-146цс16 (№ рішення в ЄДРСР - 57201728) зазначає наступне: "Для поновлення договору оренди землі з підстави, передбаченої частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди".

Тобто, застосування норми ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» неможливе без існування наміру в орендаря скористатися своїм переважним правом на укладення договору на новий строк. При цьому, даний намір має бути повідомлений орендодавцю в обумовлені строки у визначеному порядку і у встановленій формі.

Позивач не довів наявності всіх п'яти вищеперерахованих юридичних фактів, що обов'язкові для застосування вищезгаданої норми права.

Відповідач також вважає, що позивач неправильно тлумачить положення ст.33 Закону України «Про оренду землі» і не враховує цілі та мету відповідної статті Закону. Зі змісту норм ст.33 Закону і їх логічної побудови стає очевидно, що дана стаття Закону покликана захищати інтереси не орендодавця, а орендаря, надаючи останньому мотивацію у ефективному господарюванні, впевненість у завтрашньому дні, гарантуючи йому переважне право на поновлення саме з ним укладеного раніше договору. Завдання ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» - врегулювати саме таку ситуацію, коли завчасне повідомлення орендаря про наміри продовжити договір було, а жодної реакції від орендодавця - не було.

На підтвердження зазначеної позиції відповідач звертає увагу, що в постанові Верховного Суду України від 23.03.2016р. у справі № 6-146цс16, на яку міститься посилання і в рішенні суду першої інстанції, чітко зазначено, що у статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено переважне право орендаря (а не орендодавця), який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір. Право учасника правовідносин тим і відрізняється від обов'язку, що відповідний суб'єкт сам вирішує чи користуватися власним правом, чи ні.

Також зазначає, що жодних прав орендодавця (міської ради) на спрощену процедуру продовження чи поновлення дії договору оренди землі у згаданому Договорі не передбачено. Отже, в даному випадку строк дії договору закінчився в жовтні 2013 року.

Також відповідач зазначає, що використовує лише виробничу будівлю, яка знаходилася там ще задовго до укладення договору оренди землі від 09.10.2008р. та займає не всю площу земельної ділянки, що надавалася в оренду. Також відповідач зазначає, що не виключає можливості в майбутньому укласти новий договір оренди земельної ділянки, але не такої конфігурації і не з такою орендною платою.

Орендна плата сплачувалася по припиненні договору помилково, через неуважність бухгалтерії, і до того ж сплата відповідних сум давно закінчилася, і після виявлення допущеної помилки припинилася назавжди.

Стосовно неповернення земельної ділянки за актом приймання-передачі, відповідач зазначає, що проти повернення землі не заперечує, оскільки її не використовує, але оскільки сама міська рада не зацікавлена в цьому, то і не оформляє відповідний акт.

Відповідач зазначає, що жодних повідомлень про бажання продовжити орендні правовідносини не надсилав позивачу ні за 60 днів, ні за місяць до спливу строку договору, ні після закінчення дії договору оренди землі.

Також наголошує, що навіть якби й існувала норма права, яка дозволяла б автоматично поновлювати договори оренди проти волі самого орендаря, то, на підставі ст.ст.256, 257, 267 Цивільного кодексу України, міській раді в задоволенні позову все одно слід було б відмовити за спливом строку позовної давності.

Зважаючи на викладене, відповідач просить суд рішення господарського суду Рівненської області від 17.01.2017р. в справі №918/1291/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Лубенської міської ради - без задоволення.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 22.02.2017р. оголошено перерву до 22.03.2017р.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.03.2017р., у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю судді Мамченко Ю.А., у справі №918/1291/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П., суддя Савченко Г.І.

Ухвалою від 22.03.2017р. колегія суддів у новому складі прийняла розгляд апеляційної скарги Дубенської міської ради на рішення господарського суду Рівненської області від 17.01.17р. у справі №918/1291/16 до свого провадження.

22.03.2017р. на електронну адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги. Обґрунтовуючи клопотання представник відповідача зазначає, що 22.03.2017р. братиме участь як представник потерпілих та цивільних позивачів у розгляді Дубенським міськрайонним судом Рівненської області кримінальної справи. Просить суд у випадку неявки у засідання до 14 год. 50 хв. по можливості не розпочинати судовий розгляд справи протягом 15 хв. або відкласти розгляд справи на інший день.

Зважаючи на неодноразове відкладення розгляду скарги, заслухану позицію представник відповідача у судовому засіданні 22.02.2017р., а також початок розгляду справи о 15:25 год., колегія суддів не вбачає обставин, передбачених ст.77 ГПК України, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, а тому клопотання відповідача в частині про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції та той факт, що неявка в засідання суду представників сторін, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.

У судових засіданнях 22.02.2017р., 22.03.2017р. представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені у ній доводи та надав пояснення на обгрунтування своєї позиції. Вважає рішення господарського суду Рівненської області від 17.01.2017р. у справі №918/1291/16 незаконним та необгрунтованим, у зв'язку з чим просить його скасувати повністю та прийняти нове рішення яким задоволити позов.

У судовому засіданні 22.02.2017р. представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення в обгрунтування своєї позиції. Ставерджував, що рішення господарського суду Рівненської області від 17.01.2017р. у справі № 918/1291/16 є законним та обгрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

На підставі рішення Дубенської міської ради від 26.09.2008р. №1540 Дочірньому підприємству "Орнамент" колективного підприємства фірми "Слов'янка" було передано в оренду земельну ділянку по вул.Замковій, 51 в м.Дубно площею 0.2153га для обслуговування виробничих будівель строком на п'ять років.

Договір оренди землі між позивачем та відповідачем було укладено 9 жовтня 2008 року, та зареєстровано у Дубенському районному відділі Рівненської регіональної філії підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.11.2008р. за №34. Згідно акту приймання - передачі від 05.11.2008р. земельна ділянка була передана відповідачу в користування.

У зв'язку з прийняттям міською радою рішення від 26.04.2012р. №1369 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м.Дубно" змінився розмір нормативно-грошової оцінки орендованої земельної ділянки. З метою реалізації вищезазначеного рішення 2 серпня 2012 року між міською радою та ДП "Орнамент" було укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 09.10.2008р. та зареєстровано її, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 08.10.2012р. за №00111. Згідно цієї угоди в основний договір було внесено зміни в п.5 (розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки) та в п.9 (розмір орендної плати).

Пунктом 8 Договору оренди землі від 09.10.2008 року визначалося, що Договір укладено на п'ять років. Після закінчення строку оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з п.43 Договору оренди землі цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 5 листопада 2008 року вказаний Договір був зареєстрований в Дубенському районному відділі Рівненської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що є відмітка на згаданому договорі, а відтак він діяв до 05 листопада 2013 року.

Відповідно до п.37 Договору оренди земельної ділянки дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Крім того, згідно зі ст.31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Пунктом 21 Договору встановлено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, після закінчення строку дії договору оренди землі від 09.10.2008р. відповідач орендовану ним земельну ділянку за актом приймання-передачі міській раді не повертав, й надалі продовжує її використання, оскільки на ній розташовані виробничі приміщення, про що зокрема свідчить п.3 Договору.

З листа Дубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області від 19.10.2016р. №8877/17-17-12-16 вбачається, що після закінчення строку договору оренди землі, сплачував орендну плату за 2013 - 2015 роки.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Відповідно до ч.2 ст.792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Правовою підставою набуття права орендного землекористування є укладення договору оренди земельної ділянки.

За договором оренди земельної ділянки кожна із сторін наділяється певними правами і водночас на неї покладаються певні обов'язки.

У статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, яка діяла на момент закінчення строку дії договору оренди землі від 09.10.2008р.) встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір.

Переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

Частинами першою-п'ятою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів:

орендар належно виконує свої обов'язки за договором;

орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк;

до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди;

орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

В той же час, частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі, а саме:

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23.03.2016р. у справі №6-146цс16 та від 13.04.2016р. у справі №6-2027цс15.

В матеріалах справи відсутня сукупність доказів існування юридичних фактів, встановлених вищевказаною статтею Закону, які б давали можливість стверджувати, що договір оренди землі від 09.10.2008р., укладений між Дубенською міською радою та Дочірнім підприємством ''Орнамент" колективного підприємства фірми "Слов'янка", є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач, як орендар, виявляв намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк шляхом повідомлення про це орендодавця (позивача) до спливу строку договору оренди землі у встановлений цим договором строк з направленням проекту додаткової угоди, і що позивач у встановлений строк розглядав це повідомлення та приймав рішення про поновлення договору оренди землі, що між сторонами Договору у місячний строк укладалася додаткова угода до договору оренди землі від 09.10.2018р. про його поновлення.

Зважаючи на викладене суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимога позивача про визнання договору оренди землі від 09.10.2008р., укладеного між Дубенською міською радою та Дочірнім підприємством ''Орнамент" колективного підприємства фірми "Слов'янка" поновленим на той самий строк і на тих самих умовах не грунтується на законі і є безпідставною, і, відповідно, не підлягає задоволенню.

Твердження скаржника про аналогічну норму у ст.764 Цивільного кодексу України, як на підставу поновлення договору оренди землі, є безпідставним, так як відповідно до ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. З урахуванням положень статті 3 Земельного кодексу України правове регулювання відносин, пов'язаних з орендою земельних ділянок, здійснюється спеціальним земельним законодавством, а договір оренди землі не є тотожним зобов'язанням найму, визначеним у ЦК України. Порядок і підстави поновлення договору оренди землі встановлені Законом України "Про оренду землі", який є спеціальним по відношенню до даних правовідносин.

Щодо клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки судом першої інстанції встановлено, що право чи інтерес позивача у даному спорі не порушені, а тому правомірно відмовив в позові з підстав його необґрунтованості.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дубенської міської ради на рішення господарського суду Рівненської області від 17.01.2017р. у справі №918/1291/16 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Савченко Г.І.