ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017р. Справа № 914/273/17

За позовом:Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», м. Київ
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Мактранс», м. Львів
про:стягнення 14940,43 грн. страхового відшкодування в порядку регресу
Суддя Крупник Р.В. Секретар Прокопів І.І.
Представники сторін:
від позивача:не зявився;
від відповідача:ОСОБА_1 представник (довіреність б/н від 27.03.2017р.).

Представнику відповідача розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

13.02.2017р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» (надалі Позивач) до ТОВ «Мактранс» (надалі Відповідач) про стягнення 14940,43 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Ухвалою суду від 15.02.2017р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 06.03.2017р. Ухвалою від 06.03.2017р. розгляд справи було відкладено на 27.03.2017р.

Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. 22.03.2017р. від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, відповідно до якого представник просить суд витребувати в ГУ Пенсійного Фонду України у Львівській області інформацію про перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з ТОВ «Мактранс», станом на 27.05.2016р. Також 22.03.2017р. від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів з додатками до матеріалів справи. Як вбачається з позовної заяви, заявлені вимоги ПрАТ «СК «Провідна» обґрунтовує тим, що 11.08.2015р. позивачем на підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4354901 було застраховано цивільну правову відповідальність ТОВ «Мактранс» пов'язану з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки Renault Midlum, державний номер НОМЕР_1. 27.05.2016р. за участі застрахованого позивачем автомобіля під керуванням ОСОБА_2 трапилася ДТП, внаслідок якої автомобілю марки PEUGEOT, державний номер НОМЕР_2 було завдано механічних ушкоджень. Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10.06.2016р. ОСОБА_2 визнано винним у спричиненні ДТП. На підставі поданих потерпілою стороною документів позивачем було складено страховий акт та виплачено власнику пошкодженому у ДТП автомобіля страхову виплату у розмірі 14940,43 грн. Оскільки всупереч пп. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ні водій застрахованого автомобіля, ні відповідач не повідомили позивача про настання ДТП та не представили жодних документів, які б підтверджували неможливість повідомлення страховика у визначені законом строки про настання ДТП, позивач просить суд стягнути з відповідача 14940,43 грн. страхового відшкодування в порядку ст. 1172, 1191 ЦК України, пп. «г» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Представник відповідача в судове засідання зявився, просив у задоволенні позову відмовити. 24.03.2017р. представником відповідача через канцелярію суду було подано клопотання про витребування доказів, відповідно до якого відповідач просить суд витребувати з Жовтневого районного суду м. Маріуполя матеріали справи №263/6875/16-ц про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2

Заперечуючи проти позову представник зазначив, що ДТП відбулася в результаті зіткнення автомобіля PEUGEOT, державний номер НОМЕР_2 та причепа МАЗ, державний номер НОМЕР_3, а не як стверджує позивач з автомобілем Renault Midlum, державний номер НОМЕР_1, відповідно виплата страхового відшкодування потерпілій особі мала відбутися на підставі полісу АІ/9171630 (згідно якого ПрАТ «СК «Провідна» застраховано причеп), оскільки цивільно-правова відповідальність водія причепа є самостійним обєктом страхування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 ГПК України, сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Розглянувши клопотання позивача про витребування в ГУ Пенсійного Фонду України у Львівській області інформації про перебування ОСОБА_2 у трудових відносинах з ТОВ «Мактранс», станом на 27.05.2016р. та клопотання відповідача про витребування з Жовтневого районного суду м. Маріуполя справи №263/6875/16-ц (зокрема, схеми ДТП, яка відбулася 27.05.2016р.), суд прийшов до висновку, що такі задоволенню не підлягають, оскільки сторонами не було документально доведено неможливості самостійного одержання вказаної інформації та існування обставин, які утруднюють одержання інформації.

Згідно п. 3.9.2. постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що неявка належним чином повідомленого позивача про час, дату та місце судового розгляду не перешкоджає вирішенню спору, оскільки, дослідивши наявні матеріали справи, суд визнав їх достатніми для того, щоб розглянути спір за цими матеріалами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.08.2016р. між позивачем (Страховиком) та відповідачем (Страхувальником) укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу №АЕ/4354901, відповідно до якого було застраховано цивільно-правову відповідальність ТОВ «Мактранс» щодо володіння, користування та розпорядження транспортним засобом марки Renault Midlum, 2004 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

На підставі матеріалів справи судом встановлено, що 27.05.2016р. на вул. Варганова, 7 в Ценральному р-ні м. Маріуполя трапилася ДТП за участі застрахованого позивачем автомобіля Renault Midlum, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля PEUGEOT, державний номер НОМЕР_2 марки під керуванням ОСОБА_3 та який належить на праві власності ОСОБА_4.

30.05.2016р. до позивача звернувся власник пошкодженого у ДТП автомобіля PEUGEOT, державний номер НОМЕР_2 з заявою № від 30.05.2016р., якою повідомив про настання ДТП та, у звязку з цим, просив виплатити йому страхове відшкодування.

Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 10.06.2016р. у справі №263/6875/16-п було встановлено, що гр. ОСОБА_2 27.05.2016р. керуючи автомобілем Renault Midlum, державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Варгана, 7, що в Центральному районі м. Маріуполя не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого пошкодив автомобіль PEUGEOT, державний номер НОМЕР_2, чим порушив п. 2.3 (б), п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили 21.06.2016р., що підтверджується відповідною відміткою на ній.

На підставі акту огляду транспортного засобу, ремонтної калькуляції, заяви № від 30.05.2016р., висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста №73/16-07 від 05.07.2016р., позивачем було проведено розрахунок суми матеріального збитку та складено страховий акт №23001105 від 08.07.2016р., яким вирішено виплатити гр. ОСОБА_4 14940,43 грн. страхового відшкодування.

Факт виплати страхового відшкодування позивачем в розмірі 14940,43 грн. підтверджується платіжним дорученням 0034026 від 08.08.2016р. та відомістю №ВТП-003728 від 07.08.2016р.

На думку позивача, неповідомлення водієм та/або страхувальником ТОВ «Мактранс» про ДТП протягом 3 робочих днів від дня, коли така відбулася є підставою для стягнення з відповідача 14940,43 грн. страхового відшкодування, яке було виплачене власнику пошкодженого у ДТП автомобіля.

Встановивши наведені обставини справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України встановлено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1181 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Так, ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон) визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

З наявних в матеріалах справи документів судом встановлено, що ДТП, яка трапилася 27.05.2016р. виникла з вини водія забезпеченого позивачем транспортного засобу (згідно полісу №АЕ/4354901 від 11.08.2016р.).

У відповідності до пп. 33.1.3., 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Положеннями п. «ґ» пп. 38.1.1. п. 38.1. Закону визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Судом встановлено та зокрема, не заперечувалося відповідачем, що у встановлений в ст. 33 Закону трьох денний строк, останній, ні водій, який спричинив ДТП не повідомляв позивача про ДТП.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 30.05.2016р. до позивача з заявою № від 30.05.2016р. звернувся власник пошкодженого автомобіля PEUGEOT, державний номер НОМЕР_2. Вказаною заявою позивача було повідомлено, зокрема, про ДТП, яка трапилася 27.05.2016р. за участю застрахованого ним автомобіля. Таким чином, протягом строку, встановленого ст. 33 Закону позивача було доведено до відома про ДТП, яка відбулася за участі застрахованого ним автомобіля, проте не страхувальником, а власником пошкодженого у ДТП автомобіля.

Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 30.03.2016р. у справі №6-186цс16, в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Господарський суд зазначає, що неповідомлення відповідачем про ДТП позивача не призвело до необґрунтованих виплат останнім, оскільки протягом 3 днів з дня вчинення ДТП позивачу було відомо про вчинення такого; позивач мав можливість оглянути пошкоджений транспортний засіб; на замовлення позивача було складено висновок автотоварознавчого дослідження; ДТП визнана позивачем у встановленому порядку страховим випадком та, згодом, виплачено страхове відшкодування.

Враховуючи наведену правову позицію Верховного Суду України, яка є обовязковою до застосування, сам по собі факт відсутності повідомлення відповідачем (або водієм застрахованого автомобіля) страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке мусить ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобовязаннях. Відтак, суд вважає, що посилання позивача як на підставу заявленого позову (неповідомлення водієм та/або страхувальником про настання ДТП у встановлений законом) є безпідставним, а тому в позові слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 30.03.2017 р.

Суддя Крупник Р.В.