ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2017 р. Справа № 917/705/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова С.В. , суддя Білецька А.М.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

прокурора - Ногіної О.М., службове посвідчення №032167 від 11.02.2015 р.

позивача - Санжарівського В.М., за довіреністю №311 від 25.02.2016 р., Стрілець В.В., за довіреністю №101 від 13.02.2017 р.;

1-го відповідача - не з"явився

2-го відповідача - не з"явився

3-го відповідача - не з"явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Прокуратури Полтавської області (вх. № 322 П/3-12) на рішення господарського суду Полтавської області від 04 серпня 2016 року по справі № 917/705/16

за позовом Приватного підприємства "Ланна - Агро", с. Ланна, Карлівський район, Полтавська область,

до:

1. Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, м. Полтава, Полтавська область,

2. Карлівської районної державної адміністрації, м. Карлівка,

3. Ланнівської сільської ради, с. Ланна, Карлівський район, Полтавська область

про визнання права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (несільськогосподарські угіддя), -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 04.08.2016 року по справі № 917/705/16 (суддя Кульбако М.М.) позов задоволено повністю. Визнано за приватним підприємством "Ланна-Агро" право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (несільськогосподарські угіддя), на яких розташовані господарські будівлі та споруди приватної власності Приватного підприємства "Ланна-Агро" загальною площею 86,2 га. а саме: земельні ділянки: контур №483 площею 24.4га, контур №484 площею 3,0га, контур №485 площею 0,2 га, контур №486 площею 0,2га, контур №487 площею 3,2га - угіддя під господарськими будівлями і дворами за межами населених пунктів на території Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області в складі ділянки №15 (площею 34.0га) та контур №498 площею 0,7га - угіддя під господарськими будівлями і дворами за межами населених пунктів на території Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області в складі ділянки №16 (площею 0,7га) згідно проекту роздержавлення і приватизації земель ПАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" та державного акту на право колективної власності на землю, на яких розташовані в с. Куми наступні об'єкти :

1. нежитлова будівля (контора) Серія СЕК №153348 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 1;

2. нежитлова будівля (їдальня, магазин) Серія СЕК №158346 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Шевченка, будинок 1;

3. нежитлова будівля (спортивний зал) Серія СЕК №158867 Полтавська обл., Карлівський р., с. Ланна, вулиця Ілліча, будинок 4а;

4. нежитлові будівлі і споруди Серія СЕК №153372 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 3а;

5. нежитлова будівля (ферма) Серія ЕАР №154817 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 5;

6. нежитлова будівля (ангар) Серія СЕК №153404 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 5а;

7. нежитлова будівля (будинок зоотехніка) Серія ЕЕА №011541 Полтавська обл.. Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 7;

8. нежитлова будівля (баня, вбиральня) Серія ЕЕА №011557 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 7а;

9. нежитлова будівля (молочний блок) Серія ЕЕА №011555 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 9;

10. нежитлова будівля (вагова) Серія ЕЕА №011838 Полтавська обл.. Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 11;

11. нежитлові будівлі Серія ЕЕА №012065 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 13;

12. нежитлові будівлі і споруди Серія СЕК №153370 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 15;

13. нежитлова будівля (баня-кузня) Серія ЕЕА №011874 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 16;

14. нежитлові будівлі Серія ЕЕА № 011765 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 17;

15. нежитлова будівля Серія ЕЕА №011767 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 19;

16. нежитлова будівля (ангар) Серія ЕЕА №011842 Полтавська обл., Карлівський р., с.Куми, вулиця Кумівська, будинок 196;

17. нежитлова будівля (бойня) Серія ЕЕА №011681 Полтавська обл., Карлівський р., с.Куми, вулиця Кумівська, будинок 23;

18. нежитлова будівля (свинарник) Серія ЕЕА №011679 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 25;

19. нежитлова будівля (склад) Серія ЕЕА №011840 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 27;

20. нежитлова будівля (будинок овочеводів) Серія ЕЕА № 011550 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 29;

21. нежитлові будівлі Серія ЕЕА №011724 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 31;

22. нежитлові будівлі Серія ЕЕА №011877 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 33;

23. гуртожиток, об'єкт житлової нерухомості Серія СЕК №430656 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Кумівська, будинок 149;

24. гуртожиток, об'єкт житлової нерухомості Серія СЕК №430657 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Котовського, будинок 108, земельна ділянка контур №365 площею 0,5 га угіддя під господарськими будівлями і дворами в межах села Куми на території Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області в складі ділянки №18 (площею 0,5га) згідно проекту роздержавлення і приватизації земель ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" та державного акту на право колективної власності на землю;

25. нежитлова будівля (їдальня, магазин) Серія СЕК №158346 Полтавська обл., Карлівський р., с. Куми, вулиця Шевченка, будинок 1. земельні ділянки: контур №550 площею 12,0га, контур №545 площею 2,5га, контур №544 площею 0,5га - угіддя під господарськими будівлями і дворами за межами населених пунктів на території Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області; контур №543 площею 0,3га, контур №550 площею 0,3га - угіддя під господарськими будівлями і дворами в межах села Львівське на території Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області в складі ділянки №20 (площею 16,4га) згідно проекту роздержавлення і приватизації земель ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" та державного акту на право колективної власності на землю;

26. нежитлові будівлі Серія ЕАІ №532353 Полтавська обл., Карлівський р., с. Львівське, вулиця Львівська, будинок 1а;

27. нежитлова будівля (їдальня-магазин) Серія ЕАР №154678 Полтавська обл., Карлівський р., с. Львівське, вулиця Львівська, будинок 2;

28. нежитлові будівлі Серія ЕАР №435266 Полтавська обл., Карлівський р., с. Львівське, вулиця Львівська, будинок 3;

29. нежитлова будівля (дизельна станція) Серія ЕАР № 435317 Полтавська обл., Карлівський р., с. Львівське, вулиця Львівська, будинок 5а;

30. нежитлові будівлі Серія ЕАР №435315 Полтавська обл., Карлівський р., с. Львівське, вулиця Львівська, будинок 5б;

31. нежитлова будівля (контора) Серія ЕАР №435268 Полтавська обл.. Карлівський р., с. Львівське, вулиця Львівська, будинок 6;

32. нежитлові будівлі Серія ЕАР №435323 Полтавська обл., Карлівський р., с. Львівське, вулиця Львівська, будинок 7;

33. нежитлова будівля (молочний блок) Серія ЕАР №154818 Полтавська обл., Карлівський р„ с. Львівське, вулиця Львівська, будинок 7а;

34. нежитлова будівля (майстерня) Серія ЕАР №154733 Полтавська обл.. Карлівський р., с. Львівське, вулиця Львівська, будинок 9а;

35. нежитлова будівля (будинок спеціалістів) Серія ЕАР №154617 Полтавська обл., Карлівський р., с. Львівське, вулиця Львівська, будинок 11;

36. нежитлова будівля (лазня) Серія ЕАР №154615 Полтавська обл., Карлівський р., с. Львівське, вулиця Львівська, будинок 13;

37. гуртожиток, об'єкт житлової нерухомості Серія ЕАІ № 532924 Полтавська обл., Карлівський р., с. Львівське, вулиця Львівська, будинок 2а;

38. нежитлова будівля (вівчарня) Серія ЕАМ №796993 Полтавська обл., Карлівський р., с. Львівське, вулиця Львівська, будинок 15;

земельні ділянки: контур №564 площею 0.9га, контур №612 площею 1.3га - угіддя під господарськими будівлями і дворами за межами населених пунктів на території Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області в складі ділянки №19 (площею 1244,2га) згідно проекту роздержавлення і приватизації земель ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" та державного акту на право колективної власності на землю, на яких розташовані в с. Львівське нежитлові об'єкти :

39. нежитлова будівля (ангар) Серія ЕАІ №532370 Полтавська обл., Карлівський р.. с. Львівське, вулиця Садова, будинок 2;

40. нежитлові будівлі Серія ЕАР №435320 Полтавська обл., Карлівський р., с. Львівське, вулиця Садова, будинок 3;

41. нежитлова будівля (птахарня) Серія ЕАР №435322 Полтавська обл., Карлівський р., с. Львівське, вулиця Садова, будинок 4;

земельні ділянки: контур №100 площею 18,6га - угіддя під господарськими будівлями і дворами за межами населених пунктів на території Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області; контур №26 площею 1,6га, контур №106 площею 0,6га, контур №107 площею 0,1га. контур №108 площею 0,1га контур №109 площею 1.6га - угіддя під господарськими будівлями і дворами в межах села Чалівка на території Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області в складі ділянки №6 (площею 23,3га) та контур №104 площею 0,2га - угіддя під господарськими будівлями і дворами за межами населених пунктів на території Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області в складі ділянки №36 (площею 162,9га) згідно проекту роздержавлення і приватизації земель ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" та державного акту на право колективної власності на землю

42. нежитлова будівля (їдальня) Серія ЕАТ №929468 Полтавська обл., Карлівський р., с. Чалівка. вулиця Годинського, будинок 1;

43. нежитлові будівлі і споруди Серія СЕК №153407 Полтавська обл., Карлівський р., с. Чалівка. вулиця Селянська, будинок 1;

44. інше нежитлова будівля (телятник) Серія ЕАТ №920530 Полтавська обл., Карлівський р., с. Чалівка, вулиця Селянська, будинок 3;

45. нежитлова будівля (вагова) Серія ЕАТ №920472 Полтавська обл., Карлівський р., с. Чалівка, вулиця Селянська, будинок 5;

46. нежитлова будівля (кузня) Серія ЕАТ №920773 Полтавська обл.. Карлівський р., с. Чалівка, вулиця Селянська, будинок 7;

47. нежитлова будівля (кормоцех) Серія ЕАТ №920528 Полтавська обл., Карлівський р.. с. Чалівка, вулиця Селянська, будинок 9;

48. нежитлові будівлі Серія ЕАТ №920777 Полтавська обл., Карлівський р., с. Чалівка. вулиця І Селянська, будинок 11;

49. нежитлова будівля та споруди (літня кухня МТФ) Серія ЕАТ №920592 Полтавська обл., Карлівський р., с. Чалівка, вулиця Селянська, будинок 13;

50. нежитлова будівля (магазин) Серія ЕАТ №920593 Полтавська обл., Карлівський р., с. Чалівка, вулиця Молодіжна, будинок 2;

51. нежитлова будівля (контора) Серія ЕАТ №920474 Полтавська обл., Карлівський р., с. Чалівка, вулиця Молодіжна, будинок 4;

52. нежитлова будівля (кладова) Серія ЕАТ №920485 Полтавська обл., Карлівський р.. с. Чалівка, вулиця Молодіжна, будинок 6а;

53. нежитлові будівлі Серія ЕАТ №920596 Полтавська обл., Карлівський р.. с. Чалівка, вулиця Молодіжна, будинок 9;

54. гуртожиток Серія СЕК №430653 Полтавська обл., Карлівський р.. с. Чалівка, вулиця Молодіжна, будинок 6.

земельні ділянки: контур №156 площею 8,9га. контур №157 площею 1,1га, контур №154 площею 2,0га. контур №149 площею 0,5 га - угіддя під господарськими будівлями і дворами за межами населених пунктів на території Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області; контур №181 площею 0.9га - угіддя під господарськими будівлями і дворами в межах села Коржиха на території Ланнівської сільської ради Карлівського району 1 Іолтавської області в складі ділянки №10 (площею 15,7га) згідно проекту роздержавлення і приватизації земель ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" та державного акту на право колективної власності на землю

55. нежитлова будівля (їдальня, магазин, пошта) Серія ЕАР №435985 1 Іолтавська обл., Карлівський р., с. Коржиха, вулиця Панаса Мирного, будинок 2;

56. нежитлова будівля Серія ЕАТ №920024 Полтавська обл.. Карлівський р., с. Коржиха. вулиця Панаса Мирного, будинок 2а;

57. нежитлова будівля (лазня) Серія ЕАР №435988 Полтавська обл., Карлівський р.. с. Коржиха, вулиця Панаса Мирного, будинок 4г;

58. нежитлові будівлі та споруди Серія ЕАТ №920019 Полтавська обл.. Карлівський р., с. Коржиха, провулок Котляревського, будинок 1;

59. нежитлові будівлі Серія ЕАІ №532372 Полтавська обл., Карлівський р., с. Коржиха, вулиця Котляревського, будинок 3;

60. нежитлова будівля (вагова) Серія ЕАТ №920016 Полтавська обл., Карлівський р., с. Коржиха, вулиця Котляревського, будинок 3а;

61. нежитлова будівля (контора-клуб) Серія НАР №435977 Полтавська обл.. Карлівський р., с. Коржиха, провулок Котляревського, будинок 5;?

62. нежитлові будівлі, об'єкт житлової нерухомості Серія ЕАТ №920014 Полтавська обл., Карлівський р., с. Коржиха, провулок Котляревського, будинок 5а;

63. гуртожиток Серія СЕК №430652 Полтавська обл., Карлівський р., с. Коржиха, вулиця Котляревського, будинок 15.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, прокуратура Полтавської області звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 04.08.2016 року по справі № 917/705/16 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства України і що суд першої інстанції не в повному обсязі з'ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також на те, що суд невірно застосував норми як матеріального, так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення господарського спору та згідно статті 104 Господарського процесуального кодексу України є підставою для його скасування.

Приватне підприємство "Ланна - Агро" у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що прокурором у апеляційній скарзі не спростовано обставини, які встановлено судом першої інстанції, не доведено порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права. Просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Головне управління Держгеокадастру в Полтавській області у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що рішення місцевого суду було прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права, та без доведеності обставин, що мають значення для справи.

Карлівська районна державна адміністрація у повному об'ємі підтримує апеляційну скаргу прокурора. Крім того просить розглядати справу без участі представника другого відповідача (клопотання від 23.03.2017 року вх. № 3170 та від 20.02.2017 року вх. №1901).

Ланнівська сільська рада у відзиві на апеляційну скаргу відзначає, що висновки викладені у рішенні місцевого господарського суду не відповідають дійсним обставинам справи. Просить задовольнити апеляційну скаргу прокурора.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та докази на їх підтвердження, їх юридичну силу, розглянувши доводи апеляційної скарги, письмові докази, долучені до матеріалів справи, встановила наступне.

Згідно статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як свідчать матеріали справи та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області №385-АТ від 05.12.1996 року "Про створення відкритого акціонерного товариства "Бурякорадгосп Ланнівський", перетворено Державне підприємство бурякорадгосп Ланнівського цукрокомбінату у ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський".

Додатком до цього наказу слугує перелік нерухомого майна, що був переданий у власність ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський".

На підставі рішень виконавчого комітету Ланнівської сільської ради ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" отримало свідоцтва про право власність на об'єкти нерухомого майна.

Надалі, 15.08.1997 року рішенням тринадцятої сесії двадцять другого скликання Карлівської районної ради затверджено розроблений Полтавським філіалом Інституту землеустрою проект роздержавлення і приватизації земель ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" та видано державний акт на право колективної власності на землю серія ІІ-ПЛ №000132 від 29.12.1997 року згідно якого в колективну власність ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" передано 3761,6 гектарів землі, а саме: рілля - 3568,3 га., пасовища - 22,4 га., багаторічні насадження - 1,4 га„ всього с/г угідь - 3592 га., деревно-чагарникових насаджень всього - 50,6 га, з них : полезахисні лісосмуги - 50,5 га., чагарники - 0,1 га., боліт - 1,0 га., під шляхами - 29,2 га., під господарськими дворами і громадськими будівлями - 88,0 га., інших земель - 0.2 га.

Протоколом №5 від 12.02.2002 зборів співвласників земельних часток (паїв) ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" було погоджено уточнений список громадян-власників сертифікатів та затверджено "Проект організації земельних часток (паїв) громадян-власників в адміністративних межах Ланнівської сільської ради" загальною площею 3518,62 га.

Рішенням другої сесії двадцять четвертого скликання від 27.09.2002 року затверджено уточнений список громадян, які мають право на земельну частку (пай) та погоджено проект організації території земельних часток (паїв) в адміністративних межах Ланнівської сільської ради.

Розпорядженням голови Карлівської районної державної адміністрації №692 від 21.10.2002 року у приватну власність громадян були передані земельні ділянки загальною площею 3518,62 га. із земель колективної власності ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський".

Крім того, на підставі рішення третьої сесії двадцять четвертого скликання Ланнівської сільської від 25.10.2002 громадянам було видано державні акти на право приватної власності на землю.

Таким чином, у власності ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" за Державним актом на праві власності залишилось 193,3 га не розпайованих земель, у тому числі 88,0 га під господарськими дворами і громадськими будівлями.

Рішенням Загальних зборів акціонерів ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" (протокол №13 від 24.06.2010 року) та рішенням установчих зборів Засновників Приватного підприємства "Ланна-Агро" (протокол установчих зборів № 1 від 28.09.2010 року) ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" реорганізовано шляхом перетворення в ПП "Ланна-Агро".

У розділі 1 Статуту ПП "Ланна-Агро" відзначено, що підприємство є правонаступником всіх прав та обов'язків (зобов'язань) ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський". Усе майно, права та обов'язки (зобов'язання) ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" передаються за передавальним актом до ПП "Ланна-Агро".

Передавальним актом (станом на 28.09.2010 рік) активи та пасиви ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" передані ПП "Ланна-Агро".

На підставі Статуту підприємства, передавального акту (балансу) ПП "Ланна-Агро" на протязі 2012-2013 років здійснило перереєстрацію об'єктів нерухомого майна з ВАТ "Бурякорадгосп Ланніввський" на ПП "Ланна-Агро" та отримало відповідні витяги з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Як вказує позивач, з метою оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки під господарськими дворами, будівлями і спорудами, неодноразово звертався до органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів та топографо-геодезичної і картографічної діяльності, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України.

Так, 11.11.2013 року Головне управління Держземагенства у Полтавській області листом №7463/900 відмовило позивачеві у наданні дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду площею 2,5 га господарських дворів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ланнівської сільської ради Карлівського району із причин відсутності повноважень у Головного управління щодо розпорядження землями колективної власності.

Відділ Держземагенства у Карлівському районі листом від 20.06.2014 року №01-1824/900, відмовив позивачеві у підтвердженні статусу земельної ділянки орієнтовною площею 1,8 га під господарським двором в межах с. Куми Ланнівської сільської ради, як такої, що належить до колективної власності.

На протязі 2011-2014 років позивачеві було передано в оренду земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Ланнівської сільської ради Карлівського району.

Посилаючись на безпідставність віднесення земель колективної ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" до земель запасу в межах та за межами населених пунктів Ланнівської сільської ради Карлівського району, позивач звернувся до суду із позовом, нормативного обґрунтувавши свої позовні вимоги посиланням на статтю 392 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

У відповідності до статті 3 Земельного кодексу України (редакція станом на 1990 року) власність на землю в Україні мала такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності визнавались рівноправними. Власник землі міг вільно володіти, користуватись та розпоряджатись нею.

Суб'єктами права колективної власності на землю були колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств (стаття 5 Земельного кодексу України, станом на 1990 рік).

Згідно з Державного акту серії ПЛ №000132 від 29.12.1997 року ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" (в подальшому перетвореному в ПП "Ланна-Агро") належала на праві колективної власності земельна ділянка загальною площею 3761,6 га (в т.ч. 86,2 га, що є предметом даного позову).

Діючим законодавством України на теперішній час не передбачено колективної форми власності.

В той же час зміст права власності на землю, згідно з частини 1 статті 78 Земельного кодексу України, залишився незмінним. І таке право в Україні гарантується (стаття 1 Земельного Кодексу України).

На момент передачі ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" нерухомого майна позивачу згідно передавального акту від 28.09.2010 року, земельна ділянка загальною площею 3761,6 га під вказаними будівлями перебувала в колективній власності ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський", що підтверджується, зокрема технічною документацією із землеустрою щодо складання державного акта на право колективної власності ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський".

Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 08.09.1995 року паюванню підлягали виключно сільськогосподарські угіддя.

Законодавство про паювання (Укази Президента України Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва від 10.11.1994 року № 666/94, Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 08.08.1995 року № 720/95) не містило положень про правовий режим несільськогосподарських угідь КСП.

Спірні земельні ділянки входять у масив земельної ділянки, переданої ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" у колективну власність за вище зазначеним Державним актом серії ПЛ №000132 від 29.12.1997 року та належать до категорії земель сільськогосподарського призначення, а зокрема, до їх виду несільськогосподарські угіддя, тобто до земель під сільськогосподарськими будівлями і дворами, які не підлягали розпаюванню.

На думку прокурора, державний акт серії ПЛ №000132 від 29.12.1997 року виданий ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" не є доказом належного закріплення права власності на спірні земельні ділянки.

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким доводом прокурора з огляду на те, що право, посвідчене державними актами, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування.

У даному випадку рішення Карлівської районної ради народних депутатів ради сільської, на підставі якого ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" було видано Державний акт на право колективної власності на землю, відповідало вимогам чинного на той час законодавства та компетенції сільської ради.

Дія Державного акту на право колективної власності ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" після здійснення процедури розпаювання земель колективної власності не була припинена, а отже Державний акт про право колективної власності на землю залишається чинним в частині земельних ділянок, які не підлягали паюванню, зокрема, земельних ділянок під переданим позивачу у приватну власність нерухомим майном.

За статтею 152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в т.ч. шляхом визнання права на них (частина 3 статті 152 Земельного Кодексу України, стаття 16 Цивільного Кодексу України).

Як вбачається з статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом вищезазначеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними.

Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги котрого звернені до суду, який повинен підтвердити наявність чи відсутність у заявника позову права власності на спірне майно.

В даному випадку, об'єктом позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна - земельних ділянок сільськогосподарського призначення (несільськогосподарські угіддя) на яких розташовані господарські будівлі та споруди ПП "Ланна-Агро".

Відповідно до частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Так, згідно зі статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Положеннями пункту 3.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» роз'яснено, що за змістом статті 377 Цивільного Кодексу України та статті 120 Земельного Кодексу України до особи, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій розміщено відповідне нерухоме майно, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

У застосуванні положень статей 377 ЦК України та 120 ЗК України щодо переходу права користування земельною ділянкою внаслідок переходу права на розташований на ній житловий будинок, будівлю, споруду господарським судам слід враховувати, що положення відповідних статей обох кодексів мають один і той же предмет регулювання, а тому підлягають застосуванню в сукупності. (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України 17.05.2011 № 6).

Положення зазначених статей спрямовані на впровадження принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та об'єктів нерухомості, які на ній розташовані.

Як вже було зазначено вище, 28.09.2010 року за передавальним актом ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський" передало усе майно, права та обов'язки (зобов'язання) до ПП "Ланна-Агро .

З матеріалів справи вбачається, що позивач набув право приватної власності на нерухоме майно, яке було передано від ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський", та здійснив державну реєстрацію свого права власності на нерухоме майно, що підтверджується відповідними свідоцтвами, витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Правомірність підстав набуття права власності та законність права приватної власності позивача на нерухоме майно доведена належними доказами та не заперечувалася сторонами.

Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 року у справі № 6-253цс16, судова палата у цивільних справах вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні статті 120 Земельного кодексу України, дійшла висновку, що норми статті 377 Цивільного кодексу України та статті 120 Земельного кодексу України закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 Земельного кодексу України у поєднанні з нормою статті 125 Земельного кодексу України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині 1 статті 120 Земельного кодексу України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому землевласнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Слід зазначити, що ПП "Ланна-Агро не було суб'єктом колективної власності на землю згідно чинного законодавства станом на момент спірних відносин ЗК України.

У 2001 році набув чинності новий Земельний Кодекс України, який не передбачав такої форми власності на землю як колективна, так як і не передбачав порядку переоформлення права колективної власності в інші форми власності чи за іншими суб'єктами.

На протязі 2012-2013 років позивач здійснив реєстрацію свого права власності на нерухоме майно, яке було передане йому ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський", та в силу статті 120 ЗК України до нього перейшло те право власності на земельну ділянку, яке було у відчужувача.

За статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. При цьому, він вправі вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Проте, відповідно до частини 3 статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Можливість користуватися належним позивачу майном знаходиться у прямій залежності від можливості позивача здійснювати всі правомочності власника щодо спірних земельних ділянок.

Враховуючи набуття позивачем права власності на нежитлові будівлі, які належали попередньому землевласнику і первісному власнику будівель (ВАТ "Бурякорадгосп Ланнівський"), та з огляду на норми статті 377 Цивільного кодексу України та статтю 120 Земельного кодексу України, до позивача, як нового власника нерухомого майна, перейшло право на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

У межах вироблених Європейським судом підходів до тлумачення поняття майно, а саме в контексті статті 1 Протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, це поняття охоплює як існуюче майно, так і активи громадянина, включаючи право вимоги з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймі законні очікування стосовно можливості ефективного здійснення свого права власності у майбутньому. ЄСПЛ приходить до висновку, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, як вимога, що може вважатись активом, якщо така має обґрунтовану законну підставу, зокрема чинну правову норму.

Таким чином, статтю першу зазначеного Першого протоколу слід застосовувати щодо захисту правомірних, законних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Правомірні очікування виникають в особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала підстави вважати що таке буде прийнятим та розраховувати на певний стан речей. Тобто в зазначених рішеннях ЄСПЛ установив, що наявність правомірних (законних) очікувань є передумовою для відповідного захисту. У свою чергу умовою наявності правомірних очікувань у розумінні практики ЄСПЛ є достатні законні підстави. Таким чином, правомірні законні очікування - очікування можливості здійснення певного права як прямо гарантованого, так і опосередкованого.

Відтак, враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що за ПП "Ланна-Агро" слід визнати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (несільськогосподарські угіддя) під господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 86,2 га, що знаходяться на території Ланнівської сільської ради Карлівського району.

Крім того, апеляційний суд, вважає, що перехід права власності на несільськогосподарські угіддя не суперечить мораторію на відчуження земель сільськогосподарського призначення (пункт 15 Розділу Х Перехідні положення ЗК України), оскільки і буквальне, і цільове тлумачення положень норм про встановлення мораторію вказує, що він не поширюється на даний спір за існуючих обставин переходу права власності на нерухоме майно, що передбачено спеціальними нормами законодавства.

Посилання прокурора та третього відповідача на пропуск позивачем позовної давності є безпідставні і судовою колегією до уваги не приймаються з наступних підстав.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Відповідно до пункту 1.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зазначено, що позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правовою позицією ВСУ, викладеною у постановою від 04.04.2006 року у справі №30/221, перебіг позовної давності за вимогами юридичних осіб починається, за загальним правилом, з дня, коли органу 9учаснику, посадовій особі) юридичної особи, через які вона відповідно до закону чи установчих документів набуває права і обов'язки, стало відомо або могло стати відомо про порушення прав юридичної особи. Це ж саме стосується позовної давності за вимогами держави, АРК та територіальних громад.

Як свідчать матеріали справи, ПП "Ланна-Агро" неодноразово зверталось до відповідних органів державної влади з метою оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки під господарськими дворами, будівлями і спорудами.

Зокрема, 13.06.2014 року позивач звернувся до відділу Держземагенства у Карлівському районі щодо надання довідки про підтвердження статусу земельної ділянки, орієнтовною площею 1,8 га під господарським двором в межах села Куми Ланнівської сільської ради.

20.06.2014 року відділ Держземагенства у Карлівському районі у листі №01-1824/900 від 20.06.2014 повідомив позивача про те, що за умовами статті 5 ЗК України (втратив чинність 25.10.2001 року) та статті 30 ЗК України (чинного на даний час) несільськогосподарські угіддя, які належали сільськогосподарському підприємству, після його ліквідації, могли на підставі рішення його членів передатись у державну власність з одночасним переведенням їх в землі запасу.

Крім того, у листі від 20.06.2014 року №01-1824/900 відділ Держземагенства у Карлівському районі проінформував позивача про відсутність матеріалів, які б спростували чи підтвердили про належність земельної ділянки до земель колективної власності.

Тобто, позивач отримавши 20.06.2014 року (дата оформлення листа відділ Держземагенства у Карлівському районі) дані про відсутність у відповідних органів державної влади, які реалізують державну політику у сфері земельних відносин та топографо-геодезичної і картографічної діяльності необхідних даних про земельну ділянку, яка знаходиться під господарським двором в межах с. Куми Ланнівської сільської ради, став обізнаним про порушення свого права та охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права (у разі його порушення, невизнання або оспорювання) та інтересу, який суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до відмітки канцелярії господарського суду Полтавської області, позивач звернувся до суду 28.04.2016 року. Отже, позов було пред'явлено в межах строку позовної давності.

На даний час позивач продовжує користуватись майном та земельними ділянками, а тому відсутні підстави для застосування позовної давності, та фактичного позбавлення права власності на земельні ділянки.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

У відповідності з пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Полтавської області від 04.08.2016 року по справі № 917/705/16 прийняте при належному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та у відповідності до норм матеріального і процесуального права і відсутні підстави для його скасування, в зв'язку з чим, апеляційна скарга Прокуратури Полтавської області не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Прокуратури Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 04.08.2016 року по справі № 917/705/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Барбашова С.В.

Суддя Білецька А.М.