ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" березня 2017 р. Справа № 5023/5435/12

вх. № 5435/12

Суддя господарського суду Міньковський С.В.

при секретарі судового засідання Лук'янчук О.І.

за участю сторін: ліквідатор - Шапка І.С.,

пр-к скаржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (дов. від 26.03.15 р.);

пр-к КП "Тролейбусне депо № 3" - Голосна А.В. (дов. від 04.01.17р.);

кредитор - ОСОБА_6 (особисто);

кредитор - ОСОБА_7 (особисто);

кредитор - ОСОБА_8 (особисто),

пр-к КП "Харківводоканал" - Євдокімов Д.Ю. (дов. від 10.03.17р.);

пр-к УПФУ в Комінтернівському р-ні - Воропаєва К.В. (дов. від 20.03.17 р.),

Розглянувши скаргу представника кредитора ОСОБА_3 на дії (бездіяльність) ліквідатора

по справі за заявою УПФУ в Комінтернівському районі та Основ'янської ОДПІ м. Харкова

до Харківське комунальне підприємство "Міськелектротранс" Ордена трудового Червоного прапору ім. 60-річчя Радянської України, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду 25.03.2016 р. надійшов звіт ліквідатора, в якому ліквідатор посилаючись на завершення ліквідаційної процедури, просить суд затвердити звіт ліквідатора, ліквідаційний баланс Харківського комунального підприємства "Міськелектротранс" Ордена трудового Червоного прапору ім. 60-річчя Радянської України і винести ухвалу про ліквідацію юридичної особи-банкрута.

23.06.2016 р. до господарського суду надійшла скарга кредитора ОСОБА_3 на бездіяльність ліквідатора, яку було призначено ухвалою суду від 23.06.16 р. до розгляду в судовому засіданні та відкладено розгляд звіту ліквідатора, зобов'язавши ліквідатора надати суду: детальну інформацію щодо статутного капіталу банкрута, незавершеного будівництва; розглянути скаргу на бездіяльність ліквідатора та надати суду відзив; надати суду пояснення до звіту про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражному керуючому з посиланням на том справи та аркуш справи, де відображені ці витрати; правове обґрунтування доцільності списання грошових коштів, що знаходяться на рахунку в АТ "Банк Золоті Ворота".

В подальшому розгляд звіту ліквідатора та скарги на бездіяльність ліквідатора неодноразово відкладались, в зв'язку з поданням уточнень до скарги та відзивів на них.

Представник скаржника ОСОБА_4 18.01.2017 р. в судовому засіданні надав уточнену скаргу з додатковими обґрунтуваннями та просив суд її задовольнити в повному обсязі.

Ліквідатор на виконання вимог ухвали суду надала письмові пояснення, в яких проти скарги заперечує в повному обсязі та просить суд відмовити у її задоволенні.

Присутні в судовому засіданні представники КП "Тролейбусне депо № 3", КП "Харківводоканал", УПФУ в Комінтернівському р-ні м. Харкова звіт ліквідатора підтримують, просять суд відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 та затвердити звіт ліквідатора.

Присутні в судовому засіданні кредитори ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 проти звіту ліквідатора заперечують, просять суд задовольнити скаргу на дії ліквідатора та не затверджувати звіт ліквідатора.

Розглянувши матеріали справи, уточнення до скарги, пояснення ліквідатора, заслухавши пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку про наступне.

Ухвалою господарського суду від 29.11.2012 р. порушено провадження у справі про банкрутство Харківського комунального підприємства "Міськелектротранс" Ордена трудового Червоного прапору ім. 60-річчя Радянської України за об'єднаною заявою УПФУ в Комінтернівському р-ні м. Харкова та Основ'янської (Східної) ОДПІ м. Харкова на підставі статтей 6, 7, 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.13 р. (далі - Закон про банкрутство).

Постановою господарського суду від 11.06.2013 р. Харківське комунальне підприємство "Міськелектротранс" Ордена трудового Червоного прапору ім. 60-річчя Радянської України визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором по справі призначено арбітражного керуючого Шапку І.С., зобов'язавши її виконати ліквідаційну процедуру на підставі статтей 37-48 Закону про банкрутство в редакції після 19.01.13 р.

Згідно зі ст. 4-1 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Зазначене вище говорить про те, що форма здійснення (проведення) судового процесу у справі про банкрутство суттєво відрізняється від судового процесу, яке відбувається у позовному провадженні.

Основна мета провадження у справі про банкрутство - є відновлення платоспроможності боржника та задоволення сукупного кола його кредиторів, яке передбачає послідовне виконання сторонами та учасниками процесу, арбітражним керуючим обов'язків, що визначені та передбачені положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Вищевказане говорить про те, що після винесення постанови про визнання боржника банкрутом, призначений судом ліквідатор здійснює ліквідаційну процедуру у порядку ст.ст. 37-48 Закону про банкрутство.

В своїй скарзі представник скаржника ОСОБА_4 посилається, зокрема, на те, що ліквідатор задовольнила вимоги першої черги без дотримання пропорційності сум вимог однієї черги; ліквідатор приховала факт незаконних дій щодо майна боржника; зазначене майно не включено до ліквідаційної маси; у матеріалах справи містяться сфальсифіковані документи; не вжито заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості; не вжито заходів щодо стягнення збитків з власника, не вжито заходів щодо з'ясування наявності статутного фонду боржника, не вжито заходів щодо стягнення коштів з субсідіарних боржників, тощо. Просить суд не затверджувати звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс; визнати, що ліквідатор не виявив або не реалізував майнові банкрута в повному обсязі; визнати дії (бездіяльність) ліквідатора такими, що порушують права кредитора ОСОБА_3; винести окрему ухвалу щодо порушення законності за викладеними фактами та надіслати про ці факти повідомлення прокурору або органу досудового розслідування; винести ухвалу про призначення нового ліквідатора або зобов'язати ліквідатора Шапку І.С. виконати у повному обсязі дії щодо виявлення, реалізації майнових активів банкрута у повному обсязі, повернення дебіторської заборгованості банкруту та включення її до складу ліквідаційної маси; зобов'язати ліквідатора задовольнити вимоги кредитора за цією скаргою у повному обсязі у першу чергу.

Дослідивши посилання скаржника, господарський суд встановив, що представник ОСОБА_3 оскаржує дії (бездіяльність) арбітражного керуючого в процедурі розпорядження майном боржника під час виконання нею повноважень розпорядника майна. Крім того, скаржник посилається на ознаки доведення до банкрутства шляхом вилучення майна з господарського відання боржника у незаконний спосіб.

Проте, згідно ч. 4 ст. 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після 19.01.13 р. (далі - Закон про банкрутство) у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) учасників ліквідаційної процедури.

Тобто, судом досліджуються дії ліквідатора після визнання ХКП "Міськелектротранс" банкрутом і призначення арбітражного керуючого саме ліквідатором у даній справі. Натомість скаржник в своїх запереченнях на відзив та уточнень до скарги оскаржує дії засновника банкрута (Харківської міської ради) та розпорядника майна, які припинили свої повноваження з моменту оголошення судом постанови про визнання боржника банкрутом (ч. 2 ст. 38, ч. 6 ст. 27 Закону про банкрутство в ред. після 19.01.13 р.).

Крім того, скаржник посилається на рішення Харківської міської ради, які були прийняті у період з серпня 2011 р. по квітень 2012 р., тобто задового до порушення провадження у справі про банкрутство (ухвала про порушення від 29.11.12 р.), які не можуть бути предметом дослідження в даному судовому засіданні під час розгляду скарги на дії ліквідатора. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статуту ХКП "Міськелектротранс", а саме п. 2.4. підприємство не відповідає за зобов'язаннями Харківської міської ради та її виконавчих органів, в сферу управління яких воно входить, а останні не відповідають по зобов'язаннях підприємства (т.26 а.с. 94).

Також, суд звертає увагу скаржника на те, що справу було порушено за об'єднаною заявою кредиторів: УПФУ в Комінтернівському р-ні м. Харкова та Основ'янської (Східної) ОДПІ м. Харкова, які мали безспірні вимоги до боржника у розумінні ст. 6 Закону про банкрутство в ред. до 19.01.13 р., що не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку. Тому, будь-які посилання на доведення боржника до банкрутства є такими, що не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 14 ст. 13 Закону про банкрутство в попередній редакції, розпорядник майна не має права втручатися в оперативно-господарську діяльність боржника.

Отже, всі посилання представника скаржника на бездіяльність арбітражного керуючого під час виконання нею повноважень розпорядника майна є необґрунтованими та такими, що ґрунтується на довільному та помилковому тлумаченні приписів чинного законодавства, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Щодо посилань скаржника на неправильне формування ліквідаційної маси, суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

В своїй скарзі представник перелічує активи, які повинні на його думку бути включені до складу ліквідаційної маси, проте господарський суд знову наголошує на тому, що об'єкти нерухомості, зокрема, по АДРЕСА_1 є об'єктом комунальної інфраструктури міста Харків, який було передано власнику відповідно до розпорядження від 31.10.11 р., автотранспорт та спецтехніка, були вилучені Харківською міською радою відповідно до розпорядження від 08.11.11 р. (тобто ще до порушення провадження у справі про банкрутство). Про це свідчать надані суду розпорядження Харківської міської ради та акти приймання-передачі (т.32 а.с. 55-94). В зв'язку з чим посилання скаржника є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Щодо посилань скаржника на непропорційне задоволення вимог кредиторів однієї черги, а саме: оплату витрат на проведення ліквідаційної процедури без виплати кредиторам заборгованості по заробітній платі, господарський суд зазначає наступне.

Згідно аналізу приписів діючого законодавства за правилами про конкуренцію різних вимог першої черги мають задовольнятися вимоги, необхідні для проведення самої ліквідаційної процедури (витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство) та надання мінімальних соціальних гарантій персоналу (вихідна допомога звільненим працівникам банкрута). Такої ж правової думки дотримується й Вищий господарський суд України в своєму Інформаційному листі від 17.04.2002 р. за № 01-8/447. Крім того, як свідчать матеріали справи, вимоги кредиторів, зокрема, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_14 тощо, включено до реєстру вимог кредиторів протягом ліквідаційної процедури в листопаді 2013 р., тобто майже через півроку після визнання боржника банкрутом, тоді як всі витрати з ліквідаційного рахунка банкрута погоджувались ліквідатором з комітетом кредиторів. В зв'язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення скарги в цій частині.

Посилання скаржника на необхідність стягнення коштів з ОСОБА_15, що був генеральним директором ХКП "Міськелектротранс" і, який є, на думку скаржника, дебітором банкрута, також є необґрунтованими і свідчать про довільне тлумачення приписів чинного законодавства.

Відповідно до п. 4 та п.6 постанови пленуму Верховного суду України №14 від 29.12.92 р. "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" передбачений обсяг вини, який може бути покладено на директора підприємства. Пунктом 22 зазначеної постанови пленуму ВСУ передбачено, що право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову.

Проте, враховуючи, що виплата за рішенням суду працівнику з такими кредиторськими вимогами не здійснювалась, тому право звернення до ОСОБА_15 з регресною вимогою не виникло. А отже, підстав для визнання ОСОБА_15 дебітором банкрута у ліквідатора не було, тому дії ліквідатора в цій частині є обґрунтованими.

Щодо посилань скаржника на неподання ліквідатором звітності до фіскальних органів та Пенсійного фонду України за час вимушеного прогулу ОСОБА_3, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, ліквідатор зазначає, що нею було 19.12.2013 р. подано звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за листопад 2013 р.

Основ'янська ОДПІ м. Харкова листом від 13.03.2014 р. повідомила ліквідатору, що зазначені відомості не можуть бути внесені до реєстру застрахованих осіб у зв'язку з помилкою завантаження. (т. 31 а.с. 226-233), а також запропонувала ліквідатору терміново надати вірний звіт про суми нарахованої заробітної плати.

Проте, ліквідатор не надала суду доказів повторного звернення зі звітом до органу ДПІ, як то було зазначено в листі Основ'янської ОДПІ м. Харкова за вих. №4067/10/20-38-17-03-17 від 13.03.2014 р. (т. 31 а.с. 232-233). Крім того, будь-яких письмових пояснень щодо неможливості подати виправлений звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів ліквідатор суду також не надала.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Отже, в цій частині, господарський суд вважає, що ліквідатор не довела суду неможливість виконати дії щодо подання звітів до фіскального органу, тому скаргу в цій частині суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ст.4-2 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників процесу перед законом і судом.

Згідно ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" після завершення усіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" якщо за результатами ліквідаційного балансу після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

Проте, дослідивши наданий суду звіт ліквідатора на предмет його повноти, заслухавши пояснення ліквідатора, суд доходить висновку, що на час розгляду справи ліквідаційна процедура ще не завершена. Залишок грошових коштів на рахунку в АТ "Банк Золоті Ворота" в розмірі 13632,39 грн не може бути списано ліквідатором, оскільки ліквідаційна процедура банку триває і до його повного припинення є ймовірність повернення цих коштів, які в подальшому можуть бути направлені на задоволення вимог кредиторів, зокрема, по заробітній платі.

Як встановлено судом згідно постанови Правління НБУ від 04.12.2014 р. №781 «Про відклик банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.12.2014 р. №142 «Про початок процедури ліквідації АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно якого розпочалась процедура ліквідації АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА». та яка продовжена до 04.12.2017 р.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Ліквідатор Шапка І.С. звернулась до банку з заявою про кредиторські вимоги, яку було включено до сьомої черги реєстру вимог кредиторів.

Згідно ч. 4 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги Фонд не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Вимоги до банку, незадоволені за недостатністю його майна, вважаються погашеними, що не позбавляє Фонд або уповноважену особу Фонду права звертатися з вимогами до пов'язаної з банком особи у порядку, визначеному частиною п'ятою цієї статті.

Частино 3 ст. 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Ці приписи кореспондуються з ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Судом встановлено, що на сьогоднішній день триває задоволення вимог третьої черги реєстру вимог кредиторів банку, а згідно інформації з веб-сайту АТ "Банк "Золоті Ворота" на березень та квітень 2017 р. призначені аукціони з реалізації активів банку, що свідчить про те, що наслідком реалізації активів банку будуть задовольнятися вимоги кредиторів банку, в тому числі й вимоги ХКП "Міськелектронтранс".

Згідно з ст. 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлені засади діяльності ліквідатора, однією із яких є - добросовісно та розсудливо виконувати свої права та обов'язки. При цьому "добросовісність" має трактуватися як категорія моральна, що відображає врахування особою інтересів інших учасників господарських правовідносин, публічного інтересу тощо, а "розсудливість" - як категорія інтелектуальна, що припускає адекватність оцінки особою цінності певного цивільного права, доцільності своїх дій, наслідки здійснення або нездійснення цивільного права. Тобто, під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

Таким чином, на думку суду, прийняття рішення щодо списання грошових коштів при наявності непогашеної кредиторської заборгованості, є досить не розумним та зачіпає інтереси інших кредиторів, що мають надію на задоволення своїх грошових вимог.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону про банкрутство звіт ліквідатора має бути схвалений комітетом кредиторів, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) боржника. Проте, наданий до суду звіт ліквідатора станом на 22.03.16 р. не містить докази погодження повного звіту з власником банкрута - Харківською міською радою.

Враховуючи викладене вище, наданий суду звіт ліквідатора не містить повного спектру дій ліквідатора, які необхідно вжити ліквідатору для завершення ліквідаційної процедури, в зв'язку з чим суд доходить висновку про часткове задоволення скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора, відмову у затвердженні звіту ліквідатора станом на 22.03.16 р., зобов'язавши ліквідатора вжити заходи з метою завершення ліквідаційної процедури по банкруту, скласти повний звіт та надати суду його на затвердження.

Керуючись ст. ст. 37-48 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після 19.01.13 р., ст.ст. 33, 43, 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Скаргу кредитора ОСОБА_3 на дії (бездіяльність) ліквідатора задовольнити частково.

2. Відмовити у затвердженні звіту ліквідатора станом на 22.03.16 р.

3. Зобов'язати ліквідатора вжити заходи з метою завершення ліквідаційної процедури по банкруту, зокрема, але не виключно, з'ясувати питання щодо подання звітності про суми нарахованої заробітної плати до органів ДПІ та ПФУ; надати суду докази звернення до АТ "Банк Золоті Ворота" про надання інформації щодо стану задоволення вимог кредиторів банку; скласти повний звіт та надати суду його на затвердження.

4. Ухвалу направити ліквідатору, скаржнику, комітету кредиторів, власнику, банкруту.

Ухвала підписана 28.03.2017 р.

Суддя Міньковський С.В.