РІШЕННЯ

29 березня 2017 рокуСправа № 921/163/17-г/16

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

Розглянувши справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, вул. Пушкіна, 13Б/69, м.Калуш, 77300.

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, вул. Самчука, 7, м.Тернопіль,Тернопільська область, 46020.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_3 представник, довіреність № 301 від 02.03.2017 р.

відповідача: не з'явився.

В судовому засіданні 29.03.2017 року оголошувалась перерва до 29.03.2017 р. до 16 год. 00 хв.

Після перерви.

За участю представників сторін:

позивача: не з'явився.

відповідача: не з'явився.

В ході розгляду справи представнику позивача було розяснено його процесуальні права та обовязки згідно ст.ст.20,22,81-1 ГПК України; наслідки відмови позивача від позову та укладення мирової угоди.

Технічна фіксація судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представника позивача .

Суть справи.

Хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань, які знаходяться в матеріалах справи.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, вул. Пушкіна, 13Б/69, м.Калуш звернулась до суду з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, вул. Самчука, 7, м.Тернопіль,Тернопільська область про :

-зобов'язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНПП НОМЕР_1) повернути Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІНПП НОМЕР_2) будівельне риштування (вартістю 63400, 00 грн.), передане в тимчасове користування відповідно до Договору оренди будівельного риштування №5 від 14.06.2016р., перелік якого визначено в Додатках №1, 2 вказаного Договору.

- стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНПП НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІНПП НОМЕР_2) р/р 5076 у ІФФ "ПриватБанк"МФО 336677 кошти, а саме: основний борг 45360 грн., пеня 8619 грн. 52 коп., штраф 45360 грн., інфляційні збитки 3738 грн. 10 коп., та вартість судових витрат в сумі 3200 грн.

В судове засідання 29.03.2017 року представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав усні пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 29.03.2017 року оголошувалась перерва до 29.03.2017 року до 16 год. 00 хв., однак представник позивача після оголошеної перерви в судове засідання не з'явився.

29.03.2017 року від позивача надійшов супровідний лист № 04 від 27.03.2017 року про долучення документів до матеріалів справи, зокрема: Пояснення № 05 від 27.03.2017 року, Пояснення № 06 від 27.03.2017 року, Пояснення № 07 від 27.03.2017 року, Довідку № 08 від 27.03.2017 року.

В судове засідання відповідач не з'явився, повноважного представника не направив.

Відповідач обґрунтований нормативно та документально підтверджений відзив на позов не подав, хоча судом було дотримано вимоги статті 64 Господарського процесуального кодексу України, своєчасно винесено і надіслано за вказаною в позовній заяві позивачем адресою відповідача: вул. Самчука, 7, м.Тернопіль, Тернопільська область ухвалу від 24.02.2017 року про порушення провадження у справі та призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду 13.03.2017 року і необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, відправленого 27.02.2017 року з відміткою про вручення його відповідачу 12.03.2017 року (повідомлення знаходиться в матеріалах справи).

Також, ухвалу від 13.03.2017 року про відкладення розгляду справи на 29.03.2017 року було вручено відповідачу 17.03.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення з відповідною відміткою про вручення, що знаходиться в матеріалах справи.

Таким чином, суд вважає, що відповідач повідомлений про час і місце розгляду справи № 921/163/17-г/16 господарським судом Тернопільської області.

Крім того, відповідач будь-яких додаткових документів суду не надав, а тому згідно ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, суд встановив наступне.

14 червня 2016 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, як "Орендодавцем", з однієї сторони, та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, як "Орендарем, з другої сторони, був укладений договір оренди будівельного риштування № 5, у відповідності до п.1.1 р. 1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором "Орендодавець" зобов'язується передати, а "Орендар" зобов'язується прийняти у тимчасове володіння і користування будівельне риштування, визначене у цьому договорі, а також зобов'язується сплачувати "Орендодавцю" орендну плату.

Згідно п. 1.2 договору загальна площа будівельного риштування складає 180 м. кв.

В п. 2.1 договору №5 сторони визначили, що договір набирає чинності з 14 червня 2016 року і діє до 31 грудня 2016 року.

У відповідності до п. 2.2 договору, якщо в обумовлені терміни "Орендар" не повернув риштування, договір пролонговується до дати повернення риштування і підписання акту прийому-передачі.

Згідно п. 3.2 договору при прийомі та передачі будівельного риштування складається Акт приймання-передачі який підписується сторонами (Додаток № 1).

Як визначається в п. 4.1 договору розмір орендної плати за будівельне риштування становить 1 грн. в день за м кв. риштування.

У відповідності до п. 4.2 договору орендна плата сплачується готівкою або шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок "Орендодавця". Орендна плата може сплачуватись "Орендарем" наперед.

Згідно п.п. 5.2.1 п. 5.2 договору "Орендар" зобов'язався своєчасно здійснювати розрахунки з "Орендодавцем" за орендоване будівельне риштування.

Як визначається в п. 7.1 договору до 31 грудня 2016 року "Орендар" зобов'язаний передати "Орендодавцю" будівельне риштування за Актом приймання-передачі.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Акту прийому передачі риштування від 14.06.2016 року (Додаток № 1) "Орендодавець" ФОП ОСОБА_1 передав, а "Орендар" ФОП ОСОБА_2 отримав елементи будівельного риштування:

1.Рама без драбини 1 х 2 м шт. 30;

2.Рама з драбиною 1 х 2 м шт. 6;

3.Діагональ L 3.0 м. шт. 30;

4.Горизонталь L 3.0 м. шт. 30;

5.П'ята опорна шт.;

6.Домкрат винтовий шт. 20;

7.Ригель шт. 66;

8.Щит дерев'яний 1 х 1 м шт. 70;

9.Кріплення до стіни шт. 10;

10.Хомут нерухомий шт. 10.

Також між сторонами було укладено до договору оренди будівельного риштування № 5 від 14.06.2016 року:

-Додаток № 2 Прайс-лист на елементи риштування.

Як стверджує позивач, відповідач станом на 20.02.2017 року жодних зобов'язань щодо виконання договору оренди будівельного риштування № 5 від 14.06.2016 року не виконав, договір не розірвано та орендоване будівельне риштування позивачу не повернено і не оплачено договірну орендну плату.

03.01.2017 року позивач направив відповідачу ОСОБА_4 № 01 від 03.01.2017 року з вимогою до 25.01.2017 року сплатити суму заборгованості за договором (належним чином засвідчені копії претензії, фіскального чеку № 7442 від 03.01.2017 р. та повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення його відповідачу 31.01.2017 року знаходяться в матеріалах справи).

Вказану претензію відповідач залишив без відповіді та задоволення.

29.03.2017 року від позивача надійшов супровідний лист № 04 від 27.03.2017 року про долучення документів до матеріалів справи, зокрема: Пояснення № 06 від 27.03.2017 року щодо строку дії (пролонгації) договору оренди будівельного риштування № 5 від 14.06.2016 р., в якому зазначає, зокрема, наступне:

- у відповідності до п. 2.1 договору оренди будівельного риштування № 5 від 14.06.2016 р. термін договору визначено з 14.06.2016 року терміном до 31.12.2016 року;

- однак, орендар по справі в обумовлені терміни орендоване майно не повернув та продовжує і на даний час цим майном користуватися, то у відповідності до п. 2.2 договору договір вважається пролонгованим і діє на тих самих підставах.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, з наступними змінами, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України № 436-IV від 16 січня 2003 року з наступними змінами, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як визначається в ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Як визначається ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 284 Господарського кодексу України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Згідно ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як слідує з матеріалів справи та як стверджує позивач, орендар по справі в обумовлені терміни орендоване майно не повернув та продовжує і на даний час цим майном користуватися, то у відповідності до п. 2.2 договору договір вважається пролонгованим і діє на тих самих підставах.

Також в Довідці № 08 від 27.03.2017 року відповідач повідомив суд, що станом на 27.03.2017 року відповідач по справі № 921/163/17-г/16 Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 орендоване майно (у відповідності до договору оренди будівельного риштування № 5 від 14.06.2016 року) не повернув.

В листі № 04 від 27.03.2017 року позивач також зазначив. що жодних додаткових угод до договору оренди будівельного риштування № 5 від 14.06.2016 року не укладалося.

З огляду на наведене, судом встановлено, що на час розгляду даної справи договір оренди будівельного риштування № 5 від 14.06.2016 року є чинним, жодних доказів того, що вказаний договір розірваний сторонами в порядку, встановленому законом позивачем та відповідачем не подано, а судом не здобуто.

А, відтак, оскільки у позивача станом на 29 березня 2017 року відсутні правові підстави вимагати у відповідача повернення орендованого майна (будівельного риштування), в задоволенні позовних вимог про зобов'язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНПП НОМЕР_1) повернути Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІНПП НОМЕР_2) будівельне риштування (вартістю 63400 грн.), передане в тимчасове користування відповідно до Договору оренди будівельного риштування №5 від 14.06.2016р., перелік якого визначено в Додатках №1, 2 вказаного Договору слід відмовити, як безпідставно заявлених.

Згідно ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Як визначається в ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

У Поясненнях №05 від 27.03.2017 року щодо періоду нарахування основної заборгованості (45360 грн.) по договору оренди будівельного риштування № 5 від 14.06.2016 р. позивач зазначає, зокрема. наступне:

-відповідно до п. 2.1 договору, договір набрав чинності з 14.06.2016 року, отже початком періоду нарахування основної заборгованості є 14.06.2016 року, а крайньою є дата позовної заяви до суду, тобто 20.02.2017 року;

- періодом нарахування основної заборгованості по договору є 14.06.2016 року по 20.02.2017 року.

Також у Поясненнях № 07 від 27.03.2017 року щодо порядку (строку) сплати орендної плати за Договором оренди будівельного риштування №5 від 14.06.2016р позивач зазначає, зокрема, що:

-у відповідності до чинного законодавства та договору оренди будівельного риштування №5 від 14.06.2016 р. за користування майном з орендаря відповідача по справі справляється плата, розмір якої становить згідно п. 4.1, п. 1.2 договору 180 грн. в день;

- плата за користування майном вноситься щомісячно (ч. 5 ст. 762 Цивільний кодекс України) готівкою або шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця (п. 4.2 договору) 01 числа місяця (за усною домовленістю з відповідачем по справі);

- 2016 рік 36 180 грн

червень 17 днів х 180 грн. = 3060 грн.;

липень 31 день х 180 грн. = 5580 грн.;

серпень 31 день х 180 грн. = 5580 грн;

вересень 30 днів х 180 грн. = 5400 грн;

жовтень 31 день х 180 грн. = 5580 грн.;

листопад 30 днів х 180 грн. = 5400 грн;

грудень 31 день х 180 грн. = 5580 грн.;

-2017 рік 9180 грн.

січень 31 день х 180 днів = 5580 грн;

лютий 20 днів х 180 грн. = 3600 грн.

-загальна сума основної заборгованості становить 45360 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів, що підтверджують сплату відповідачем заборгованості по орендній платі за користування предметом оренди за період з 14.06.2016 року по 20.02.2017 року та відновлення тим самим порушених майнових прав кредитора на момент розгляду спору судом, відповідачем суду не подано, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача: 45360 грн. заборгованості за договором оренди будівельного риштування № 5 від 14.06.2016 року підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, не суперечать чинному законодавству та неоспорені відповідачем.

У відповідності до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Закон України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань № 543/96-ВР від 22 листопада 1996 року, з наступними змінами, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Статтею 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. А згідно статті 3 вказаного Закону „розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В п.8.4 р.8 договору оренди будівельного риштування № 5 від 14.06.2016 року сторони передбачили, що за несвоєчасну сплату орендної плати "Орендар" сплачує "Орендодавцю" пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на день оплати за кожен день прострочки від суми основного боргу.

Позивач просить стягнути з відповідача 8619 грн. 52 коп. пені за період з 01.07.2016 року по 20.02.2017 року.

Згідно ч.5 ст.762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Договором оренди будівельного риштування №5 від від 14 червня 2016 року не передбачено строків сплати орендної плати. Таким чином, орендна плата повинна сплачуватись щомісячно. Крім того, згідно ч.3 ст.254 Цивільного кодексу України строк, визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перерахувавши суму пені з врахуванням ч. 5 ст. 762 та ч.3 ст.254 Цивільного кодексу України, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 4498 грн. 29 коп. пені за період з 01.07.2016 року по 20.02.2017 року підлягають до задоволення, як обгрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, не суперечать чинному законодавству та неоспорені відповідачем (розрахунок пені, здійснений судом, додано до матеріалів справи).

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 4121 грн. 23 коп. пені слід відмовити як безпідставно заявлених. Як вбачається із розрахунку пені, який містить позовна заява, позивач почав нараховувати пеню з 01 липня 2016 року на суму 45360 грн, однак станом на зазначену дату заборгованість відповідача складала 3060 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача 45360 грн. штрафу у розмірі 100% від суми боргу.

В п. 8.5 р. 8 договору оренди будівельного риштування № 5 від 14.06.2016 року сторони узгодили, що незалежно від сплати пені, передбаченої пунктом 8.4, за несвоєчасну сплату орендної плати "Орендар" сплачує "Орендодавцю" штраф у розмірі 100% від суми боргу.

Перерахувавши суму штрафу (45360 грн.- сума заборгованості станом на день порушення справи в суді), а. відтак сума штрафу становить 45360 грн. (100% від суми боргу), суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 45360 грн. 100% штрафу від суми боргу за оренду як обґрунтовано заявленого, підтвердженого матеріалами справи, не суперечать чинному законодавству та неоспорені відповідачем.

Згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3738 грн. 10 коп. інфляційних збитків, нарахованих на суму заборгованості за період липень 2016 року січень 2017 року.

Перерахувавши суму інфляційних збитків з врахуванням ч. 5 ст. 762 та ч.3 ст.254 Цивільного кодексу України за період з 01.07.2016 року по 31.01.2017 року суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 1932 грн. 30 коп. інфляційних збитків, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, не суперечать чинному законодавству та неоспорені відповідачем (розрахунок інфляційних збитків, здійснений судом, додано до матеріалів справи).

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 1805 грн. 80 коп. інфляційних збитків слід відмовити як безпідставно заявлених. Як вбачається із розрахунку інфляційних збитків, який містить позовна заява, позивач почав нараховувати інфляційні збитки з липня 2016 року на суму 45360 грн, однак станом на 01.07.2016 року заборгованість відповідача складала 3060 грн.

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 43,49, 82,85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, вул. Самчука, 7, м.Тернопіль,Тернопільська область, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, вул. Пушкіна, 13Б/69, м.Калуш, ідентифікаційний номер НОМЕР_2:

- 45360 грн. основного боргу;

- 4498 грн. 29 коп. пені;

- 1932 грн. 30 коп. інфляційних збитків;

- 45360 грн. штрафу;

- 1508 грн. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3.В решті позову відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України, через місцевий господарський суд.

Суддя С.О. Хома