ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року Справа № 915/154/17

Господарський суд Миколаївської області у складі

судді Корицької В.О.,

при секретарі судового засідання Берко О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 1682 від 27.10.2016 року.

від відповідача ОСОБА_2, довіреність № 4-4-1-19/126 від 09.12.2016 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Українська залізниця,

03680, м. Київ, вул. Тверська, 5 (ідентифікаційний код 40075815),

в особі регіональної філії Одеська залізниця,

65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19 (ідентифікаційний код 40081200),

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Судноплавна компанія Укррічфлот,

04071, м. Київ, вул. Енергетиків, 8,

в особі філії Миколаївський річковий порт,

54058, м. Миколаїв, вул. Проектна, 1 (ідентифікаційний код 37974053),

про: стягнення грошових коштів у сумі 69 015,80 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до Публічного акціонерного товариства Судноплавна компанія Укррічфлот в особі філії Миколаївський річковий порт про стягнення грошових коштів у сумі 69 015,80 грн.

Ухвалою суду від 01.03.2017 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначений на 14.03.2017 року.

Ухвалою суду від 14.03.2017 року розгляд справи відкладений на 22.03.2017 року у звязку з неявкою у судове засідання представника позивача.

22.03.2017 року у судовому засіданні оголошено перерву до 29.03.2017 року.

29.03.2017 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив.

У поданому суду відзиві (а.с. 131-135) зазначив наступне.

01.03.2012 року між сторонами був укладений договір про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. А відповідно до ч. 2 п. 22 Статуту залізниць виконання залізницею додаткових операцій, повязаних з перевезенням вантажів, здійснюється на підставі окремих договорів.

Проте, між сторонами у справі відсутні договірні відносини щодо здійснення охорони вантажу, замовлення відповідачем додаткових послуг щодо такої охорони не здійснювалось, отже у позивача відсутні обґрунтовані підстави для нарахування плати за охорону вантажу.

Представник відповідача також звертає увагу, що позивачем невірно застосовані ставки Тарифного керівництва № 1 при визначенні вартості послуг охорони.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

01.03.2012 року між Державним підприємством (ДП) Одеська залізниця, правонаступником якого на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735 є Публічне акціонерне товариство (ПАТ) Українська залізниця (залізниця, позивач), та Публічним акціонерним товариством Судноплавна компанія (ПАТ СК) Укррічфлот в особі філії Миколаївський річковий порт (вантажовласник, відповідач) був укладений договір № 1401316 про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги (Договір № 1401316), з урахуванням додаткової угоди від 02.12.2015 року № 6, предметом якого згідно п. п. 1.1 є надання залізницею вантажовласнику послуг, повязаних з перевезенням вантажів, та проведення розрахунків за ці послуги (а.с. 136-139).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору № 1401316 вантажовласник зобовязується предявляти залізниці у визначені терміни місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів (контейнерів) та здійснювати навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його адресу, а залізниця зобовязується приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження (вивантаження) вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, повязані із перевезенням вантажів.

Відповідно до п. 7.4 договору № 1401316 він укладений строком на пять років.

У подальшому між ДП Одеська залізниця та ОСОБА_3 Київ-Дніпровське МППЗТ в особі Ольшанської філії (власник колії) укладений договір від 24.08.2012 року № ДН-4/100, з урахуванням додаткових угод до нього, про експлуатацію залізничної підїзної колії ОСОБА_3 Київ-Дніпровське МППЗТ дільниця № 3 Миколаївського виробничого району Ольшанської філії (Договір № ДН-4/100), відповідно до п. 1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується підїзна колія, яка належить ОСОБА_3 ОСОБА_3 - Дніпровське МППЗТ, та примикає стрілкою № 60 до колії № 32 станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці, і, яка обслуговується локомотивом ОСОБА_3 ОСОБА_3 - Дніпровське МППЗТ. Межею підїзної колії є знак Межа підїзної колії, який встановлено біля ізолюючого стику світлофору М-76 (а.с. 112-114).

Відповідно до п. 5 Договору № ДН-4/100 повідомлення про подачу вагонів передається по телефону за 2 години до подачі вагонів на колії сортувального парка, колії №№ 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв-Вантажний.

Відповідно до п. 6 Договору № ДН-4/100 вагони для підїзної колії подаються локомотивом залізниці на колії сортувального парку, колії №№ 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв-Вантажний, згідно вказівки маневрового диспетчера станції. Здавання вагонів провадиться на коліях сортувального парку, колії №№ 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв-Вантажний. Подальший рух вагонів виконується локомотивом ОСОБА_3 ОСОБА_3 - Дніпровське МППЗТ.

Відповідно до п. 11 Договору № ДН-4/100 максимальна переробна спроможність вантажних пунктів з урахуванням часу на технологічні операції по вивантаженню, зокрема, щодо металу: на коліях 5 та 6 - 30 ваг./добу (одночасна подача 15 ваг., одночасне вивантаження 1 ваг. за 1,5 год.); на колії 14 - 14 ваг./добу (одночасна подача 3 ваг., одночасне вивантаження 1 ваг. за 1,5 год.); на колії 21 - 12 ваг./добу (одночасна подача 7 ваг., одночасне вивантаження 1 ваг. за 1,5 год.).

Час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні залізниці. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від власника колії або його контрагента складається акт загальної форми. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Загальний час, за який вноситься плата за користування вагонами включає час затримки з вини власника колії або його контрагентів та час перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні.

Відповідно до п. 14 Договору № ДН-4/100 вагони подаються, зокрема, філії ПАТ Судноплавна компанія Укррічфлот Миколаївський річковий порт.

Відповідно до п. 16 Договору № ДН-4/100 підприємство сплачує залізниці плату: за користування вагонами (контейнерами), за маневрову роботу з вагонами, які надійшли на адресу власника колії згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом; інші збори і плати згідно Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом та вільних тарифів.

Сторонами договору погоджено термін його дії 5 років з 02.10.2012 року по 01.10.2017 року включно (п. 21 Договору № ДН-4/100).

Із матеріалів справи вбачається, що у вересні 2016 року на станцію Миколаїв-Вантажний на адресу відповідача прибуло 27 вагонів №№ 60624889, 52290905, 62091269, 68401926, 67121764, 67816561, 58335456, 56579386, 60506540, 61253704, 65567588, 67636209, 66367749, 67096578, 61171559, 66930637, 68739846, 66436973, 52725462, 67890061, 67386011, 56113434, 62107461, 55117493, 53153185, 59957746, 53585097, у котрих, згідно накладних (а.с. 61-87) вантажем зазначений метал.

У графі 49 цих накладних унесено запис Охорона залізниці. Указані вагони простояли в очікуванні вивантаження на станції призначення Миколаїв-Вантажний з простроченням установлених строків через не прийняття вантажу відповідачем.

Викладене також підтверджується витягом з книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2 (а.с. 27).

У звязку з несвоєчасним вивезенням вагонів із колій станції Миколаїв-Вантажний працівниками станції складені акти загальної форми ГУ-23 про початок затримки вагонів в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта (а.с. 91-97).

Крім того, працівниками станції складені акти загальної форми ГУ-23 про затримку стрілка ВОХР по охороні вагонів (а.с. 12-13):

- № 3270 від 01.10.2016 року по охороні з 29.09.2016 року 17-01 год. по 01.10.2016 року 15-50 год. (47 год.) вагонів: 60624889, 52290905, 68401926, 58335456, 56579386, 60506540, 61253704, 65567588 (перша група вагонів),

- № 3313 від 02.10.2016 року по охороні з 29.09.2016 року 17-01 год. по 02.10.2016 року 04-00 год. (59 год.) вагонів: 62091269, 67121764, 67816561 (друга група вагонів),

- № 3315 від 02.10.2016 року по охороні з 01.10.2016 року 00-25 год. по 02.10.2016 року 04-00 год. (28 год.) вагонів: 67636209, 66367749, 67096578, 61171559, 66930637, 68739846, 66436973, 52725462 (третя група вагонів),

- № 3325 від 03.10.2016 року по охороні з 02.10.2016 року 06-30 год. по 03.10.2016 року 15-00 год. (33 год.) вагонів: 67890061, 67386011, 56113434, 62107461, 55117493, 53153185, 59957746, 53585097 (четверта група вагонів).

Зазначені акти підписано повноважними представниками сторін.

Відповідач оплатив надані станцією Миколаїв-Вантажний ПАТ Українська залізниця послуги зі зберігання вантажу у вагонах та плату за користування вагонами без зауважень згідно складених працівниками станції відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 (а.с. 98-102) та накопичувальних карток зборів за роботи (послуги) та штрафів, повязаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92 (а.с. 103-107), проте відмовився від оплати зборів за охорону вантажу, нарахованих згідно накопичувальних карток форми ФДУ-92 (а.с. 28-32).

Здійснення охорони вантажу стрілками ВОХР оформлюється та відображається у Маршрутах варти відомчої воєнізованої охорони (а.с. 15-25)

Так, на підставі вказаних Маршрутів та актів загальної форми ГУ-23 складені:

- накопичувальна картка форми ФДУ-92 від 04.10.2016 року № 04101575 на суму 9 281,66 грн. (акт загальної форми № 3315);

- накопичувальна картка форми ФДУ-92 від 06.10.2016 року № 06101588 на суму 14 585,47 грн. (акт загальної форми № 3325);

- накопичувальна картка від 07.10.2016 року № 07101599 на суму 16 242,91 грн. (акти загальної форми №№ 3313, 3270);

- накопичувальна картка форми ФДУ-92 від 07.10.2016 року № 07101600 на суму 10 883,86 грн. (акти загальної форми № 3270, 3315);

- накопичувальна картка форми ФДУ-92 від 07.10.2016 року № 07101601 на суму 6 519,26 грн. (акт загальної форми № 3313).

Всього за переліченими вище накопичувальними картками відповідачу виставлено до оплати зборів за охорону вантажу на суму 69 015,80 грн. (57 513,16 грн. + ПДВ 11 502,64 грн.) Представником відповідача зазначені накопичувальні картки підписано із запереченням Услуга охраны не заказывалась, фактически предоставлена не была, груз охраной порту не сдавался та на даний час послуги охорони відповідачем не оплачено.

Чинним цивільним законодавством України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони (ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

Відносини у сфері залізничного транспорту загального користування регулюються Законом України "Про транспорт", Законом України "Про залізничний транспорт", Статутом залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та іншими актами законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (ст.ст. 3, 8 Закону України "Про залізничний транспорт").

Профільне міністерство затверджує Правила перевезення вантажів, Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи.

Згідно ст. 71 Статуту залізниць України (Статут), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних підїзних колій, визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній підїзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Нормативні документи, що визначають, зокрема, порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, є обовязковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України (ст. 5 Статуту).

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1. Правил обслуговування залізничних підїзних колій, затверджених Наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 року № 644, зареєстрованих Мінюстом України 24.11.2000 року за № 875/5096, до залізничних підїзних колій належать колії, що зєднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і належать підприємствам, підприємцям, організаціям, установам, незалежно від форм власності, а також громадянам - субєктам підприємницької діяльності (далі - підприємство). Взаємовідносини залізниці з підприємствами, які виконують вантажні роботи на підїзних коліях, визначаються договорами про експлуатацію підїзних колій або договорами про подачу та забирання вагонів (додатки 1 та 2). Договори про експлуатацію підїзних колій укладаються між залізницею і власниками підїзних колій у разі обслуговування підїзної колії власним або орендованим локомотивом.

У разі обслуговування підїзних колій локомотивом власника колії вагони подаються локомотивом залізниці на встановлені договором передавальні колії, на яких провадиться приймання і здавання вагонів. Подальше перевезення вагонів, розставлення їх на місцях навантаження і вивантаження і повернення на передавальні колії забезпечуються локомотивами власника підїзної колії або його контрагентів (п. 2.5 Правил обслуговування залізничних підїзних колій).

Згідно п. 6 договору № ДН-4/100, вагони для підїзної колії подаються локомотивом залізниці на колії сортувального парку, колії 11 або 15, 16 відправного парку станції ОСОБА_4, згідно вказівки маневрового диспетчера станції. Здавання вагонів провадиться на коліях сортувального парку, колії 11 або 15, 16 відправного парку станції ОСОБА_4. Подальший рух вагонів виконується локомотивом ОСОБА_3 Дніпровське МППЗТ.

Одержувач зобовязаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу, терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами перевезення вантажів (ст. 46 Статуту).

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу на турою зданими, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобовязана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли у процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу, і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми (ст. 129 Статуту).

Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334 і зареєстрованими у Мінюсті України 08.07.2002 року за № 567/6855, встановлено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли у процесі перевезення вантажу, багажу чи вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної підїзної колії, порту, підприємства. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами (п. 3 Правил складання актів).

У відповідності до п. 8 Правил користування вагонами та контейнерами, затвердженими наказом Мінтрансу України від 25.02.1999 року № 113 і зареєстрованими в Мінюсті України 15.03.1999 року за № 165/3458, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, в акті загальної форми вказується час (у година та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Наявні в матеріалах справи акти загальної форми ГУ-23 на затримку вагонів містять усі перелічені вище реквізити.

Порядок подачі вагонів на підїзну колію визначено договором № ДН-4/100, пунктом 5 котрого встановлено, що повідомлення про подачу вагонів передається по телефону за 2 години до подачі вагонів на колії сортувального парка, колії 11 або 15, 16 відправного парку станції Миколаїв-Вантажний.

Доказів подання вагонів залізницею з порушенням установленого сторонами часу відповідачем суду не надано, а тому, з урахуванням пояснень представника відповідача у судовому засіданні, суд вважає встановленим факт несвоєчасного вивезення вагонів з вантажем з вини відповідача.

Вантажі, адресовані відповідачу, що знаходилися у несвоєчасно вивантажених вагонах, зокрема, прокат чорних металів та лом чорних металів, включено до Переліку вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, затвердженого наказом Міністерства транспорту і звязку України від 20.01.1997 року № 18 Про охорону і супроводження вантажів, що перевозяться залізничним транспортом України, зареєстрованого в Мінюсті України 20.02.1997 року за № 36/1840, у редакції наказу Мінінфраструктури України від 27.06.2012 року № 363, зареєстрованого в Мінюсті України 12.07.2012 року за № 1171/21483, за кодами тарифної групи і позиції 324, 316 відповідно. Зазначений Перелік затверджений профільним міністерством на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22 лютого 1994 року № 106 Про забезпечення охорони вантажів, що перевозяться залізничним транспортом.

Згідно з пп. 31.1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та повязаних з ними послуг (ОСОБА_2 керівництво № 1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009 року № 317 і зареєстрованого в Мінюсті України 15.03.2009 року за № 340/16356, плата за охорону та супроводження вантажів, що підлягають обовязковій охороні силами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті, визначається за тарифами, наведеними в табл. 3, за тарифну відстань. У перевізних документах робиться відмітка Охорона залізниці (Охрана железной дороги).

Плата за охорону не нараховується, якщо супроводження й охорона вантажів, що підлягають охороні силами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті, забезпечуються провідником відправника (одержувача), водночас за проїзд провідників плата визначається згідно з пунктом 16 цього розділу; відмітка Охорона залізниці (Охрана железной дороги) у перевізних документах не проставляється (пп. 31.2 Тарифного керівництва № 1).

Якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з табл. 4. Час затримки зазначається в акті загальної форми ГУ-23 з моменту її виникнення до закінчення. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. (пп. 31.5 Тарифного керівництва № 1).

Як зазначалося вище, на поданих позивачем перевізних документах (залізничних накладних) містяться відмітки в графі 49 Охорона залізниці, що підтверджує факт охорони вантажу силами ВОХР на залізничному транспорті.

ПАТ Українська залізниця здійснено розрахунок зборів за охорону належного відповідачу вантажу у відповідності до приписів Тарифного керівництва № 1 та наказу Міністерства транспорту та звязку України від 26.03.2009 року № 317 в редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 26.01.2015 року № 13.

Суд погоджується з поданими позивачем розрахунками платежів за охорону вантажу, нарахованих ПАТ СК Укррічфлот за охорону третьої групи вагонів.

Разом з тим, дослідивши Маршрути варти відомчої воєнізованої охорони (а.с. 15-25), судом встановлено, що охорона вантажу у першій групі вагонів здійснювалась 45 годин, а не 47 як зазначено позивачем (переривання охорони на 2 години стрілками ВОХР вбачається із Маршрутів ХУ-2 № 520504, № 520491), охорона вантажу у другій групі вагонів здійснювалась 57 годин, а не 59 (переривання охорони на 2 години стрілками ВОХР вбачається із Маршрутів ХУ-2 № 520504, № 520491), охорона вантажу у четвертій групі вагонів здійснювалась 32 години, а не 33 (переривання охорони на 1 годину стрілками ВОХР вбачається із Маршруту ХУ-2 № 520559).

Крім того, як вбачається із наданих суду документів та усних пояснень представника позивача датою повідомлення вантажоотримувача про прибуття четвертої групи вагонів є 02.10.2016 року о 6-30 год., у зв'язку із чим затримка та охорона стрілками ВОХР вантажу повинна рахуватись з 02.10.2016 року з 08-30 год. (всього 30 год.), тобто 2 години після повідомлення про прибуття та подачі вагонів. В той же час, позивач зазначає, що затримка та охорона вантажу у четвертій групі вагонів відбувалась з 02.10.2016 року 06-30 год., тобто з моменту повідомлення про прибуття, що не узгоджується із п. 5 договору № ДН-4/100.

У звязку з викладеним судом здійснено перерахунок вартості послуг охорони вантажу, в результаті якого вартість послуг склала 65 966,11 грн. разом з ПДВ.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Доводи відповідача про необґрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості за охорону простроченого вантажу через відсутність між сторонами у справі договірних відносин щодо здійснення охорони вантажу і не замовлення ПАТ СК Укррічфлот додаткових послуг щодо такої охорони, є безпідставними, тому що обовязок позивача здійснювати охорону вантажу, в тому числі простроченого отриманням, і обовязок відповідача оплати послуги охорони простроченого отриманням вантажу, надані ВОХР на залізничному транспорті, покладаються наведеним вище законодавством та випливає із досліджених судом доказів.

Судом відхиляються доводи ПАТ СК Укррічфлот про те, що ПАТ Українська залізниця не надано послуг з охорони спірного простроченого вантажу з посиланням на відповідні записи представника відповідача в актах загальної форми затримки стрілка ВОХР. Такі доводи спростовуються відомостями, що містяться в документах форми ХУ-2 Маршрут (а.с. 15-25), журналі станції Миколаїв-Вантажний щодо здачі вагонів під варту (а.с. 33-39) та у витягу з книги обліку здачі і прийому вагонів (контейнерів) із вантажами під охорону (а.с. 40-57), із яких випливає, що потяги, до складу котрих входили вагони з простроченим отриманням вантажу відповідача, були взяті під охорону станції призначення.

Заперечення представника відповідача про невірне застосування позивачем ставок Тарифного керівництва № 1 при визначенні вартості послуг охорони також відхиляються судом, оскільки відповідно до п. 31.5 Тарифного керівництва № 1 плата за охорону вантажу, який затримано на станціях з причин, не залежних від залізниці, нараховується кожному відправнику (одержувачу, експедитору) окремо. Плата за ставками, установленими для групи вагонів (контейнерів) або для прямих маршрутів, нараховується у разі затримки декількох вагонів (контейнерів), що були предявлені до перевезення одним вантажовідправником за одним напрямком перевезення від станції відправлення до станції призначення і оформлені одним перевізним документом.

Оскільки вагони на адресу вантажоотримувача надійшли кожний по окремому перевізному документу, то знижені ставки за охорону групи вагонів застосуванню не підлягають.

Судовий збір у розмірі 1 600,00 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у звязку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 536,00 грн.

Суд звертає увагу сторін, що у відповідності до абз. 4 п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом України Про судовий збір) ставкою.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Судноплавної компанії Укррічфлот (04071, м. Київ, вул. Енергетиків, 8) в особі філії Миколаївський річковий порт (54058, вул. Проектна, 1, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 37974053, р/р 3256 в АТ Укрексимбанк МФО 326739) на користь Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03680, вул. Тверська, 5, м. Київ, ідентифікаційний код 40075815) заборгованість за охорону вантажу в сумі 65 966,11 грн. (шістдесят пять тисяч девятсот шістдесят шість грн. 11 коп.) та судовий збір у сумі 1 536,00 грн. (одна тисяча пятсот тридцять шість грн. 00 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги до канцелярії господарського суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у випадку проголошення судом вступної та резолютивної частин рішення з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складений 03.04.2017 року.

Суддя В.О. Корицька