Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" березня 2017 р. Справа № 906/955/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: ОСОБА_1 - довіреність від 25.01.2017

ОСОБА_2 - довіреність від 06.02.2017

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

до Комунального підприємства Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" (м. Новоград-Волинський Житомирська область)

про стягнення 969602,50 грн.

Відповідно до ст.77 ГПК України в судовому засіданні оголошувалась перерва з 09.03.2017 до 23.03.2017.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 564908,54грн., 3% річних в сумі 55721,60грн. та пені в сумі 347972,36грн. за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати поставленого газу у продовж 2014 року за Договором № 441/14-ТЕ-10 купівлі-продажу природного газу від 22.11.2013.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 13.12.2016 припинено провадження у справі №906/995/16 за даним позовом.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.02.2017 ухвалу господарського суду Житомирської області від 13.12.2016 скасовано. Справу №906/955/16 направлено на розгляд до господарського суду Житомирської області.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) справу №906/955/16 передано на новий розгляд судді Терлецькій-Байдюк Н.Я.

Ухвалою господарського суду від 22.02.2017 справу №906/955/16 прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні, що відбувалось 09.03.2017, позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Після оголошеної перерви в судове засідання не прибув, надіслав письмові заперечення на відзив КП "Новоград-Волинськтеплокомуненерго". Зазначив, що виходячи з аналізу положень ст.1-3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", учасниками процедури врегулювання заборгованості (що включає у себе у тому числі і списання заборгованості) є теплопостачальні та теплогенеруючі підприємства, включені до реєстру. Оскільки на даний час реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, не сформований Кабінетом Міністрів України, а відтак відповідач не включений до реєстру, списання заборгованості є неправомірним, а відмова у задоволенні позовних вимог або припинення провадження у справі №911/3975/16 є незаконним.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві та письмових поясненнях на позовну заяву (а.с.49-53 т.1, 5-10 т.2). В обгрунтування чого зазначили, що 30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.11.2016 №1730-VIII, згідно частини 3 статті 7 якого передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом; у відповідача станом на день набрання чинності вищезазначеним Законом була відсутня заборгованість за спожитий газ, поставлений за договором купівлі-продажу природного газу від 22.11.2013 №441/14-ТЕ-10, тому відповідно до частини 3 статті 7 вищезазначеного Закону нараховані пеня, інфляційні та 3% річних підлягають списанню з 30.11.2016. На момент розгляду даної справи у позивача відсутні правові підстави для стягнення вищезазначених сум пені, інфляційних та 3% річних. На підтвердження надали лист Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.02.2017, в якому зазначено, що нараховані на погашену підприємством заборгованість за спожитий природний газ до набрання чинності Закону №1730 неустойка, штраф (пеня), інфляційні нарахування, проценти річних підлягають списанню на підставі ч.3 ст.7 Закону №1730, яка є нормою прямої дії, без включення підприємства до реєстру.

Заслухавши пояснення представників відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 22.11.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець/позивач) та Комунальним підприємством Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" (покупець/відповідач) укладено договір купівлі-продажу природного газу від 22.11.2013 №441/14-ТЕ-10 (а.с.21-26 т.1), за умовами якого продавець зобовязується передати у власність покупця у 2014 році природний газ, ввезений на територію України НАК "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах договору (п.1.1 договору).

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) (п.1.2 договору).

Продавець відповідно до п.п.2.1, 3.1 Договору передає покупцеві з 01.01.2014 по 31.12. 2014 газ в обсязі до 10 310 тис.м3 у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця.

Відповідно до п.6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем реалізації газу.

Відповідно до п.7.2 договору у разі невиконання покупцем вимог п.6.1 договору, покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та діє в частині реалізації газу до 31.12.2014, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (розділ 11 договору).

Крім того, до договору сторони уклали три додаткові угоди, якими змінили ставку ПДВ до 20%, предмет договору (а.с.27-29 т.1).

Договір та Додаткові угоди підписано уповноваженими представниками НАК "Нафтогаз України" і Комунального підприємства, скріплено відтисками печаток сторін.

На виконання умов договору в січні-квітні, жовтні, грудні 2014 року НАК "Нафтогаз України" поставила, а Комунальне підприємство прийняло природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу на загальну суму 9296036,16грн. (а.с.30-35 т.).

Проте, відповідач зобов'язання з оплати поставленого природного газу виконав не своєчасно.

Неналежне виконання відповідачем свого обов'язку з своєчасної оплати стало підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача 565908,54грн. - інфляційних, 55721,60грн. - 3% річних та 347972,36грн. - пені.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказує на те, що КП "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" є суб'єктом господарювання, розрахункова платоспроможність якого залежить від рішень органу, що встановлює фіксовані ціни на його послуги (НКРЕКП), від вартості енергоносіїв, що придбаваються в інших суб'єктів господарювання для виробництва відповідних послуг, від своєчасного отримання субвенції з державного бюджету на погашення заборгованості по різниці в тарифах на теплову енергію, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися уповноваженим на те органом, а також від платоспроможності споживачів теплової енергії ( в даному випадку -населення, релігійні організації ).

За даними відповідача, відшкодування з державного бюджету різниці в тарифах у 2014 році відбулося на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року №30. Не зважаючи на те, що сама постанова КМУ №30 була прийнята ще 29.01.2014 року, реальна змога отримати з бюджету відшкодування різниці в тарифах виникла лише після того, як постановою КМУ від 10.09.2014 року №451 до неї були внесені зміни в частині збільшення фінансування на вказану мету, тобто додаткового виділення коштів з Державного бюджету.

З цією метою між головним управлінням Державної казначейської служби України у Житомирській області (сторона перша), Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації (сторона друга), Фінансовим управлінням Новоград-Волинської міської ради (сторона третя), Управлінням житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради (сторона четверта), Комунальним підприємством Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Вотинськтеплокомуненерго" (сторона п'ята) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) було укладено ряд договорів про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік"), предметом яких була організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 р.№30 (далі - Договора про організацію взаєморозрахунків), зокрема:

1. Договір №866/30 від 22.10.2014 року, згідно з положеннями пункту 8 якого сторона п'ята ( КП "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" ) перераховує на рахунок сторони останньої ( НАК "Нафтогаз України" ) кошти у сумі 3065905 гривень 78 копійок (три мільйони шістдесят п'ять тисяч дев'ятсот п'ять гривень 78 копійок), у тому числі податок на додану вартість 510984 гривні 30 копійок, для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014 рік згідно з договором від 22.11.2013 р. №441/14-ТЕ-10.

Зарахування коштів здійснено 22.10.2014 року, з яких: 1431003,00грн. - за зобов'язаннями лютого 2014 року; 1157341,97 грн. - за зобов'язаннями березня 2014 року; 477560,81грн. - за зобов'язаннями квітня 2014 року.

2. Договір №975/30 від 13.11.2014 року, згідно з положеннями пункту 8 якого сторона п'ята ( КП "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" ) перераховує на рахунок сторони останньої ( НАК "Нафтогаз України" ) кошти у сумі 402720 гривень 00 копійок ( чотириста дві тисячі сімсот двадцять гривень 00 копійок), у тому числі податок на додану вартість 567120 гривні 00 копійок, для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014 рік згідно з договором від 22.11.2013 №441/14-ТЕ-10. (штрафні санкції на вказану суму не нараховувались).

Зарахування коштів здійснено 13.11.2014 року за зобов'язаннями жовтня 2014 року.

3. Договір №1066/30 від 05.12.2014 року, згідно з положеннями пункту 8 якого сторона п'ята ( КП "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" ) перераховує на рахунок сторони останньої ( НАК "Нафтогаз України" ) кошти у сумі 950000 гривень 00 копійок ( дев'ятсот п'ятдесят тисяч гривень 00 копійок), у тому числі податок на додану вартість 158333 гривні 33 копійки, для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014 рік згідно з договором від 22.11.2013 №441/14-ТЕ-10. (штрафні санкції на вказану суму не нараховувались).

Зарахування коштів здійснено 05.12.2014 року за зобов'язаннями листопада 2014 року.

4. Договір №1086/30 від 08.12.2014 року, згідно з положеннями пункту 8 якого сторона п'ята ( КП "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" ) перераховує на рахунок сторони останньої ( НАК "Нафтогаз України" ) кошти у сумі 44846 гривень 72 копійок ( сорок чотири тисячі вісімсот сорок шість гривень 72 копійки), у тому числі податок на додану вартість 7474 гривні 45 копійок, для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2014 рік згідно з договором від 22.11.2013 р. №441/14-ТЕ-10. (штрафні санкції на вказану суму не нараховувались).

Зарахування коштів здійснено 08.12.2014 року за зобов'язаннями листопада 2014 року.

За змістом пп.2 п. 11 Договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

На думку відповідача, сторони, уклавши Договори про організацію взаєморозрахунків, тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору на купівлю-продаж природного газу від 22.11.2013 року №441/14-ТЕ-10, а тому у позивача відсутні підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, адже для їх застосування необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених Договорами про організацію взаєморозрахунків і відповідно до п.16 яких сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Також частину зобов'язань по оплаті природного газу було сплачено на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету (відповідно до постанови КМУ від 11 січня 2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (із змінами):

- №67 від 20.01.2015 року - на суму 525455,00 грн. - кошти зараховано 29.01.2015 року за зобов'язаннями грудня 2014 року;

- №68 від 20.01.2015 року - на суму 344545,00 грн. - кошти зараховано 29.01.2015 року за зобов'язаннями грудня 2014 року;

- №476 від 04.03.2014 року - на суму 330000,00 грн. - кошти зараховано 12.03.2014 року за зобов'язаннями січня 2014 року;

- №1063 від 06.05.2014 року - на суму 184629,00 грн. - кошти зараховано 26.05.2014 року за зобов'язаннями лютого 2014 року.

Вказані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету укладалися між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Житомирській області (сторона №1 ), Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації (сторона №2 ), Фінансовим управлінням Новоград-Волинської міської ради ( сторона №3 ), Управлінням праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської міської ради (сторона №4), Комунальним підприємством Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" (сторона №5) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) і передбачали погашення зобов'язань КП "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" перед НАК "Нафтогаз України" за природний газ 2014 року, поставлений згідно з договором від 22.11.2013 року №441/14-ТЕ-10.

У пунктах 2, 3 вказаних спільних протокольних рішень сторони передбачили порядок та строки проведення взаєморозрахунків, визначивши, що всі учасники розрахунків не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок перераховують кошти наступному учаснику розрахунків.

Згідно з п.5.2 Спільних протокольних рішень, вони набирали чинності з моменту їх підписання всіма Сторонами і діяли до повного виконання Сторонами зобов'язань за цими спільними протокольними рішеннями. Дата і номер Спільного протокольного рішення присвоювались останнім учасником розрахунків ( НАК "Нафтогаз України" після його підписання всіма Сторонами.

Відповідач зазначає, що частково заборгованість за спожитий природний газ утворилася з незалежних від підприємства обставин та була сплачена у відповідності до умов договорів про організацію взаєморозрахунків ( відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") , а також Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (зі змінами)".

28.11.2016 представник позивача подав новий розрахунок пені на суму 343 447,70грн, 3% річних на суму 54741,91грн та інфляційних втрат на суму 269976,36грн, разом на суму 658165,97грн з врахуванням обставин погашення основного боргу відповідачем за договорами про взаєморозрахунки та спільними протокольними рішеннями.

Відповідач, не погоджуючись з вказаним розрахунком, вказує на неоднаковий підхід позивача до їх нарахування. Зокрема, у випадку, коли сплата заборгованості відбувалася відповідно до спільних протокольних рішень (пільги, субсидії), позивачем до уваги приймається дата підписання спільних протокольних рішень, а не дата фактичної сплати коштів (СПР №467 від 04.03.2014 на суму 330000,00 грн. - оплата 12.03.2014; СПР №1063 від 06.05.2014 на суму 184629,00 грн. - оплата 26.05.2014); - у випадку, коли оплата заборгованості відбувалася відповідно до договорів про організацію взаєморозрахунків, позивачем до уваги приймається уже виключно дата фактичної сплати коштів, а не дата підписання цих договорів (договір №67 від 20.01.2015 - сплата коштів у сумі 525455,00 грн. 29.01.2015; договір №68 від 20.01.2015 - сплата коштів у сумі 344545,00 грн. 29.01.2015).

Окрім того, представники відповідача вважають, що врегулювати погашення спірної заборгованості забезпечить Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогоенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" №1730 (далі - Закон №1730), який набрав чинності 30.11.2016р.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Предметом даного спору є стягнення пені, інфляційних та річних за договором поставки.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) господарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобовязань і є обовязковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення господарського зобовязання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України.

Зобовязанням, відповідно до ст.509 ЦК України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Такі ж правила встановлює і ст.174 ГК України.

Матеріалами справи стверджено, що з моменту укладення договору 22.11.2013 між сторонами виникли відносини постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, оскільки взаємовідносини сторін підпадають під визначення, які містять статті 265 ЦК України та 712, 714 ЦК України: коли одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Тому, в силу ст.ст. 655, 692 ЦК України, факт отримання відповідачем природного газу зумовлює виникнення у нього зобовязання оплатити його вартість.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" №1730, який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону №1730 його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно з частиною 3 статті 7 Закону №1730 на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом. Отже, додаткові умови для списання сум неустойки, інфляційних нарахувань, процентів річних при відсутності кредиторської заборгованості на день набрання чинності законом, не вимагаються.

У даній справі предметом спору є пеня, інфляційні нарахування та 3% річних, нараховані на основну заборгованість за спожитий природний газ в період з січня по грудень 2014 року, вказана заборгованість за який була у повному обсязі погашена відповідачем до 26 травня 2015 року (останній платіж). Оскільки відповідач є теплопостачальним підприємством, на нього розповсюджується дія Закону №1730, який поширюється на спірні відносини. Факт включення відповідного суб"єкта до реєстру стосується порядку застосування положень закону конкретним суб"єктом, а не його регуляторного впливу на відповідні відносини.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Доводи позивача щодо відсутності відповідача у реєстрі підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, спростовуються імперативними приписами ч.3 ст.7 Закону №1730, відповідно до яких списання заборгованості поставлено в залежність від набрання чинності вказаним вище Законом.

Додаткових умов для списання, як-то: будь-які дії з боку ПАТ "НАК Нафтогаз України" або КП "Новоград-Волинськтеплокомуненерго" Законом не вимагається. Тому таке списання відбувається автоматично, на підставі норми зазначеного Закону.

Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44,49,77,82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 28 березня 2017 року.

Суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (рек. з повід.)