номер провадження справи 27/12/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017 Справа № 908/98/17

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1; місце знаходження: АДРЕСА_2)

до відповідача 1: Приватного підприємства "Спеціалізоване підприємство "Офіс-Центр" (69105, м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 80)

до відповідача 2: Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" в Орджонікідзевському районі (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2: Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, м. Запоріжжя

про визнання права власності

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, договір № 10/ХП від 28.11.2016 р.

від відповідача-1: ОСОБА_3, протокол № 1 від 01.11.2000 р.

від відповідача-2: ОСОБА_4, дов. № 231/20-19 від 11.07.2016 р.

від третьої особи, на стороні відповідача-2: ОСОБА_5, дов. № 8787 від 25.01.2017 р.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_3 звернулася до господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного підприємства "Спеціалізоване підприємство "Офіс-Центр", м. Запоріжжя, та Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" в Орджонікідзевському районі, м. Запоріжжя, про визнання права власності на майно, а саме:

1. Монітор Асеr АL - вартістю 700,00 грн.

1. Монітор Samsung 19 - вартістю 380,00 грн.

2. Системний блок корпус (Міскоlаb) Аtlоn 3200 - вартістю 600,00 грн.

3. Системний блок LG Реntium - вартістю 600,00 грн.

4. Монітор LG - вартістю 980,00 грн.

5. Системний блок корпус (Аsus) Аtlоn 3800 - вартістю 1 100,00 грн.

6. Монітор LG - вартістю 450,00 грн.

7. Монітор LG - вартістю 450,00 грн.

8. Системний блок LG Реntium - вартістю 520,00 грн.

10. Системний блок LG Реntium - вартістю 520,00 грн

11. Принтер лазерний Samsung - вартістю 900,00 грн.

12. Принтер лазерний Samsung МL-2570/ХЕV - вартістю 850,00 грн.

13. Стіл офісний - 7 одиниць по 600 грн. кожний на суму 4 200,00 грн.

14. Стіл керівника вартістю 950,00 грн.

15. Крісло офісне "Президент" вартістю 1 200,00 грн.

16. Крісло офісне "Ліга" вартістю 800,00 грн.

17. Стільці офісні - 2 одиниці по ціні 250,00 грн. на суму 500,00 грн.

18. Стільці офісні - 7 одиниць по ціні 190,00 грн. на суму 1 330,00 грн.

19. Шкаф платяний вартістю 1 200,00 грн.

20. Шкаф платяний вартістю 800,00 грн.

21. Пенал ДСП вартістю 250,00 грн.

22. Сейф офісний вартістю 2 000,00 грн.

23. Телевізор "Раnаsоnіс" вартістю 500,00 грн.

24. Телефон "Раnаsоnіс " вартістю 85,00 грн.

25. Вентилятор вартістю 90,00 грн.

26. Мікрохвильова СВ-піч вартістю 550,00 грн.

27. Кулер НОUK вартістю 380,00 грн.

28. Факс "Раnаsоnіс " вартістю 450,00 грн.

29. Меблевий м'який куток вартістю 2 200,00 грн. а всього на загальну суму 25 535 грн. 00 коп.

та зняття зазначеного майна з арешту, накладеного шляхом складання Акту опису та арешту майна від 21.09.2016 р. Вознесенівським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в нежитловому приміщенні за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 80.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2017 р. справу № 908/98/17 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 13.01.2017 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/98/17, присвоєно справі номер провадження 27/12/17 та призначено судове засідання на 08.02.2017 р. До участі в справі залучено Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2.

Ухвалою суду від 08.02.2017 р. розгляд справи відкладався на 02.03.2017 р., на підставі ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника третьої особи, а також враховуючи, необхідність витребування додаткових доказів у справі та документів, які необхідні для всебічного, об'єктивного розгляду спору.

Ухвалою суду від 02.03.2017 р., згідно з письмовою заявою відповідача-2, на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України продовжено строк вирішення справи на 15 днів - до 27.03.2017 р., на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладений на 27.03.2017 р., у зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів у справі та документів, які необхідні для всебічного, об'єктивного розгляду спору.

У судовому засіданні 27.03.2017 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До початку розгляду справи представники сторін та третьої особи заявили письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представникам сторін та третьої особи, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Позивач у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги, які мотивовано наступним. На виконання рішення господарського суду Запорізької області від 30.05.2012 р. у справі № 5009/1264/12, рішення господарського суду Запорізької області від 08.07.2013 р. у справі № 908/1118/13 та рішення господарського суду Запорізької області від 23.06.2015 р. у справі № 908/3157/15 видані накази про стягнення з ПП «Спеціалізоване підприємство «Офіс-Центр» (відповідача-1) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (відповідача-2) суми боргу. На підставі наказів Вознесенівським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрите зведене виконавче провадження № 50660350. У рамках виконавчого провадження 21.09.2016 р. накладений арешт на майно відповідача-1, яке знаходиться в нежитловому офісному приміщенні за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 80, шляхом складання акту опису та арешту майна від 21.09.2016 р. Більша частина арештованого та описаного майна належить не боржнику (відповідачу-1), а позивачу. Зазначене підтверджується тим, що позивачем нежитлове приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 80 використовується під офіс на підставі укладеного з відповідачем-1 договору оренди № 2/АР від 02.08.2016 р. У орендованому приміщенні знаходиться майно, що належить позивачу (згідно з переліком) на загальну суму 25535,00 грн. Майно було придбане позивачем, що підтверджується видатковими накладними від 17.12.2015 р. № РН-0000051, від 09.02.2015 р. № 21, від 03.09.2014 р. № 93, товарними чеками від 10.11.2013 р., від 15.11.2013 р. та знаходиться на балансі останнього. Обґрунтовуючи позов ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 328 ЦК України, ст.ст. 133, 134 ГК України просить його задовольнити.

Відповідач-1 (ПП «Спеціалізоване підприємство «Офіс-Центр») у судовому засіданні усно позов визнав. Письмовий відзив на позов не надав. Зазначив, що проти визнання права власності на майно, зазначене в позовній заяві, не заперечує, арешт накладено на майно позивача, яке відповідачу-1 не належить.

Відповідач-2 (Концерн «Міські теплові мережі») позов не визнав. У письмовому запереченні від 02.03.2017 р. зазначив, що зі змісту документів, на які посилається позивач (видаткові накладні та товарні чеки) неможливо ідентифікувати майно. Майно, на яке позивач має намір визнати право власності в судовому порядку, не наділено індивідуальними ознаками, що вирізняють його з-поміж інших однорідних речей. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, просить відмовити в позові в повному обсязі.

Третя особа-2 проти позову заперечила. У письмовому запереченні від 01.03.2017 р. зазначено, що на виконанні у Вознесенівському ВДВС перебуває зведене виконавче провадження ВП № 50660350 про стягнення з відповідача-1 на користь відповідача-2 заборгованості. Рішення суду в строк для самостійного виконання боржником не виконано. 21.09.2016 р. було здійснено вихід до місця основного здійснення господарської діяльності боржника (відповідача-1), а саме м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 80 задля перевірки майнового стану боржника. Складений акт опису та арешту майна ВП 50660350, яким було описано рухоме майно (офісну техніку) ТОВ «Рік Стар». При проведенні виконавчих дій присутніми при їх проведенні ані представником ТОВ «Рік Стар», ані співробітниками позивача підтверджуючі правовстановчі документи на описане майно надані державному виконавцю не були. Жодних документів, які підтверджують право власності або право оренди вказаного приміщення під час виконавчих дій надано не було. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог про зняття арешту з майна.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною другою даної статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, серед яких є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» роз'яснено, що відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 ГПК.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін та третьої особи, на виконанні у Вознесенівському відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження № 50660350 про стягнення з Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Офіс-Центр» заборгованості на користь юридичних осіб у сумі 110711,32 грн.

При здійсненні виконавчих дій у зведеному виконавчому провадженні № 50660350 державним виконавцем Вознесенівського ВДВС, у присутності понятих, та за участі представників стягувача Концерну «МТМ», був 21.09.2016 р. складений акт опису та арешту майна, АДРЕСА_2, відповідно до якого, зокрема, описано майно, перелічене в позовній заяві:

1. Крісло офісне чорного кольору (шкірозамінник) у кількості 2-х одиниць

2. Монітор комп'ютерний Асеr сірого кольору (1 шт.)

3. Монітор комп'ютерний Samsung сірого кольору (1 од.)

4. Системний блок Міскоlаb (1 од.)

5. Системний блок LG (1 од.)

6. Мікрохвильова піч білого кольору Delonghi (1 од.)

7. Монітор LG (1 од.)

8. Системний блок Аsus (1 од.)

9. Монітор Samsung (1 од.)

10. Монітор LG (1 од.)

11.Системний блок LG (1 од.)

12. Принтер 3в Samsung білого кольору (1 од.)

13. Офісні стільці (3 од.) чорного кольору, тканеві

14. Кулер НОІС

15. Стіл комп'ютерний бежево-коричневого кольору у кількості 8 одиниць

16. Крісло бежевого кольору тканеве (2 од.)

17. Шафа бежевого кольору (1 од.)

18. Диван бежевого кольору (1 од.) ткане вий

19. Телефон-факс "Раnаsоnіс" (1 од.)

20. Телефон-трубка "Раnаsоnіс" (1 од.)

21. Телевізор Ginlipu чорного кольору (1 од.)

22. Стільці офісні чорного кольору (шкірозамінник) - 2 одиниці

23. Телевізор "Раnаsоnіс" сірого кольору (1 од.)

24. Вентилятор Binaton 1 од. чорного кольору.

В акті зазначено, що описане майно прийняте на відповідальне зберігання представником підприємства «РІК», яке орендує приміщення за адресою: АДРЕСА_2 у ПП «Спеціалізоване підприємство «Офіс-Центр».

Позивач зазначає, що частина арештованого та описаного згідно з актом від 21.09.2016 р. майна належить йому, внаслідок чого звернувся до суду з позовом, за яким порушено провадження в даній справі.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши та дослідивши докази в справі, вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наведеного нижче.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.ст. 2, 17 Закону № 606-ХІV «Про виконавче провадження», який був чинним на момент складення акту опису від 21.09.2016 р., примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" та на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 11 вказаного Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Пунктом 5 ч. 3 вказаної статті Закону передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Статтею 32 Закону № 606-ХІV передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у т.ч. якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 52 вказаного Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Згідно з ч. 1 ст. 57 цього ж Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Пунктом 4 ч. 2 вказаної статті Закону № 606-XIV передбачено, що арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до ч. 5 даної статті Закону № 606-ХІV, про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Опис та арешт майна боржника у відповідності з положеннями п.п. 4.2.1 п. 4.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (станом на 21.09.2016 р.), здійснюються в наступній послідовності. Після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт. В акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані:

а) назва кожного внесеного в акт предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

б) якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються державним виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;

в) якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;

г) прізвище, ім'я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання;

ґ) відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та ін. відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;

д) якщо державний виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;

е) зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону № 606-ХІV та ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІ, який є чинним на момент розгляду даної справи, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з матеріалами справи, відповідачу-1 на праві власності, згідно з договором № 95 купівлі-продажу об'єкта права комунальної власності від 20.05.2008 р., належить нежитлове приміщення АДРЕСА_2 цокольного поверху (літера А-5), загальною площею за внутрішніми замірами 135,8 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Між позивачем та відповідачем-1 укладений 02.08.2016 р. договір оренди № 2/АР нежитлового приміщення, відповідно до умов якого Приватне підприємство «Спеціалізоване підприємство «Офіс-Центр» (орендодавець) передає в оренду ПП ОСОБА_1 (орендар) об'єкт оренди - частину нежитлового приміщення корисною площею 65 кв.м, розташованого в АДРЕСА_2, з метою розміщення офісу. Згідно п.п. 1.4, 2.2 договору об'єкт передається згідно з актом прийому-передачі; перебіг строку оренди починається з дня складання акта здачі-приймання приміщення.

Відповідно до акту прийому-передачі нежитлових приміщень від 02.08.2016 р., відповідач-1 передав позивачу нежитлове приміщення, яке складається з 4-х кімнат, площа 65 кв.м, розташованого в АДРЕСА_2. В акті зазначено, що приміщення передаються згідно з договором оренди № 1 від 02.08.16.

Акту прийому-передачі нежитлових приміщень за договором оренди № 2/АР від 02.08.2016 р. матеріали справи не містять.

На підтвердження його права власності на майно, перелічене в позовній заяві, позивач долучив до матеріалів справи копії видаткової накладної № РН-0000051 від 17.12.2015 р., накладної № 93 від 03.10.2014 р., накладної № 21 від 09.02.2015 р., товарного чеку від 10.11.2013 р., товарного чеку від 15.11.2013 р.

Також надав інвентарний список основних засобів (за місцем їх знаходження, експлуатації): м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 80.

За приписами ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі (ч. 2 ст. 181 ЦК).

Відповідно до ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Як слідує з тексту позовної заяви, позивач просить визнати за ним право власності на рухомі речі, які є незамінними в силу припису ст. 184 ЦК України, та мають бути визначені індивідуальними ознаками.

Разом з тим, позивач не наводить індивідуальних ознак речей, на які просить визнати право власності.

Так, просить визнати право власності на шкаф платяний вартістю 1200,00 грн. та шкаф платяний вартістю 800,00 грн., але кольору шаф, з якого матеріалу вони виготовлені, розмірів (висоти, ширини тощо), кількість дверей тощо не наводить. Разом з тим, в акті опису та арешту майна від 21.09.2016 р. державним виконавцем описане майно, серед якого описана шафа бежевого кольору - 1 одиниця.

Також позивач серед переліку майна просить визнати право власності на системний блок LG Pentium вартістю 520,00 грн. (п. 9 переліку) та системний блок LG Pentium вартістю 520,00 грн. (п. 10 переліку). При цьому позивачем не зазначено країни виробника, серійних номерів блоків, їх моделі, коліру, типу, дати виробництва тощо, що дає змогу ідентифікувати речі.

Також позивачем не надано суду паспортів на комп'ютерну техніку та специфікацій, зокрема, на системні блоки, з яких можливо встановити з яких частин складаються блоки (вінчестер, жорсткий диск, оперативна пам'ять, блок живлення та типи даних частин тощо).

Так, позивач просить визнати за ним право власності на вентилятор вартістю 90,00 грн. та мікрохвильову СВ-піч вартістю 550,00 грн. та зняти дане майно з арешту. Типу вентилятора та СВ-пічі, їх марки, кольору тощо позивачем не зазначено. В акті опису та арешту майна від 21.09.2016 р. описаний вентилятор Binaton чорного кольору - 1 одиниця, мікрохвильова піч Delongi білого кольору - 1 одиниця.

Дане стосується також інших речей, перелічених у позовній заяві.

Крім того, з документів, які містяться в матеріалах справи, неможливо встановити, що спірне майно встановлене позивачем у приміщенні по вул. Патріотичній, 80. Як зазначалося вище, у матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі позивачу, як орендарю, приміщення по вул. Патріотичній, 80, за договором оренди № 2/АР, за умовами якого перебіг строку оренди починається саме з дати складання такого акту.

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Як на підставу набуття права власності на майно, перелічене в позовній заяві, позивач посилається на певні видаткові накладні та товарні чеки.

Дослідивши дані документи судом встановлено, що з них також не вбачається індивідуальних ознак речей, які придбавалися позивачем.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Статтями 4-2, 4-3 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 22 ГПК України встановлено загальний обов'язок сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи наведене, судом відмовляється в задоволенні позовної вимоги про визнання за позивачем права власності на майно (згідно переліку), у зв'язку з недоведеністю та необґрунтованістю позовної вимоги.

У зв'язку із відмовою в задоволенні заявленої в цій справі позовної вимоги про визнання права власності на майно (згідно переліку), як наслідок, судом відмовляється в задоволенні позову в частині вимоги, згідно з якою позивач просить зняти зазначене майно з арешту, накладеного шляхом складання акту опису та арешту майна від 21.09.2016 р. Вознесенівським ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області в нежитловому приміщенні за адресою: м. Запоріжжя, вул. Патріотична, буд. 80.

На підставі викладеного вище, у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 судом відмовляється повністю.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача, при відмові в позові.

Керуючись ст.ст. 22, 27, 33, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_3 до Приватного підприємства "Спеціалізоване підприємство "Офіс-Центр", м. Запоріжжя, та Концерну "Міські теплові мережі" в особі філії Концерну "Міські теплові мережі" в Орджонікідзевському районі, м. Запоріжжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2: Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту - відмовити повністю.

Повне рішення складено та підписано 30 березня 2017 р.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.