РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2017Справа №910/140/17

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Купній В.В.

розглянувши справу № 910/140/17

За позовом комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"

про стягнення 213 311,39 грн.

та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія

"Київміськбуд"

до комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом та за зустрічним позовом в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -

публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про визнання зобов'язання припиненим

Представники сторін:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): Денисенко О.В., довіреність № 062/15/03-2 від 04.01.2017р.;

від відповідача (позивача за зустрічним позовом: Войнаровська М.Б., довіреність № 00116/0/14-16 від 26.12.2016р.;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" з позовними вимогами до публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про стягнення 213 311,39грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору № 06/12К про надання місця в колекторі та оплату витрат за утримання, технічне обслуговування внутрішньоквартального колектора по проспекту Правди, 19 та Правди, 5 від 29.12.2006р. у визначений строк не розрахувався за надані позивачем у період з січня 2013 року по жовтень 2016 року послуги, внаслідок чого виникла заборгованість загалом у сумі 196 276,45 грн., за прострочення оплати якої нараховані 6622,74 грн. - пені, 7287,53 грн. - 3% річних та 3124,67 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2017р. порушено провадження у справі № 910/140/17, розгляд справи призначений на 26.01.2017р.

До початку розгляду справи 26.01.2017р. через відділ діловодства суду від відповідача надійшли зустрічна позовна заява про визнання зобов'язання припиненим та клопотання про її прийняття до провадження, а також заперечення проти позовних вимог позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2017р. прийнято зустрічний позов публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" до комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" про визнання зобов'язання припиненим для спільного розгляду з первісною позовною заявою та залучено до участі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача за первісним позовом, та за зустрічним позовом в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Київенерго". Розгляд справи відкладено на 07.02.2017р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2017р. розгляд справи №910/140/17 відкладено на 02.03.2017р.

28.02.2017р. через відділ діловодства суду від представника третьої особи надійшли письмові пояснення по справі, в яких просив суд надалі розглядати спір без участі представника ПАТ "Київенерго".

У судовому засіданні 02.03.2017р. представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) надав відзив на зустрічний позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2017р. суд, на підставі ч. 3 ст. 69 ГПК України, продовжив строк розгляду спору та відклав розгляд справи на 23.03.2017р.

Присутній у судовому засіданні 23.03.2017р. представник позивача за первісним позовом підтримав заявлені позовні вимоги та заперечив проти заявлених зустрічних позовних вимог.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві, та підтримав зустрічні позовні вимоги в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2006 р. між позивачем (за договором - Власник) та відповідачем (за договором - Користувач) було укладено Договір № 06/12К про надання місця в колекторі та оплату витрат за утримання, технічне обслуговування внутрішньоквартального колектора по проспекту Правди, 19.

За змістом розділу 1 та 2 Договору його предметом є надання місця у власника для розміщення інженерних мереж користувача та оплата останнім витрат за утримання, технічне обслуговування і ремонт внутрішньоквартального колектора.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору, власник зобов'язався надавати місце для прокладки інженерних мереж у колекторі, проводити технічне обслуговування і утримання внутрішньоквартального колектора, що вказаний в Додатку 2 до цього Договору.

Також, згідно з п. 2.1.5. Договору, власник колектора зобов'язався утримувати в належному стані колектор, згідно з встановленими технічними вимогами, вживати заходи проти порушення конструкції, технічного стану мереж користувача з боку інженерних мереж інших організацій, яким надане місце в колекторі.

У свою чергу, відповідно до п. 2.2.3. Договору, користувач зобов'язався проводити своєчасне виконання розрахунків з власником по сплаті на утримання, технічне обслуговування та ремонт внутрішньоквартального колектора у відповідності з порядком, визначеним цим Договором.

Відповідно до п. 7.1. Договору, він набирає чинності з 29.12.2006 року та діє до 31.12.2007 року.

Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявила про його розірвання, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік (п. 7.2. Договору).

Додатком № 1 до Договору сторонами було погоджено вартість витрат за утримання та технічне обслуговування внутрішньоквартального колектора в розмірі 10 850, 24 грн./100п/м на рік.

В подальшому сторонами були підписані у формі додатків № 2 до договору розрахунки вартості витрат за утримання та технічне обслуговування внутрішньоквартальних колекторів від грудня 2006 року, від 01.09.2007 р., від травня 2008 року, травня 2011 р., відповідно до яких вартість витрат за утримання та технічне обслуговування внутрішньоквартального колектора було визначено в розмірі 17 108, 66 грн./рік, 17 527, 91 грн./рік, 18 887, 23 грн./рік, 38 760, 70 грн./рік відповідно, вартість ремонту та обслуговування колектора 10 850, 24 грн./100п/м на рік, 10 850, 24 грн./100п/м на рік, 10 850, 24 грн./100п/м на рік, 15 945, 00 грн./100п/м на рік відповідно.

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.04.2014 року у справі №910/943/14 за позовом комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" до публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про спонукання укласти додаткову угоду №2 до договору №06/12К від 29.12.2006 року, яке залишене в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 року та постановою Вищого господарського суду України від 01.07.2015 року, позов задоволено частково; визнано укладеною додаткову угоду №2 до договору №06/12К від 29.12.2006 року, в редакції, що викладена в резолютивній частині рішення, з дня набрання рішенням чинності.

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, пунктом 1 додаткової угоди №2 до договору №06/12К від 29.12.2006 року дію додатку 1 до договору з вартістю витрат за утримання та технічне обслуговування внутрішньоквартального колектору в розрахунку на кожні 100 п.м. на рік без ПДВ (грн.) 15945,00 грн., припинено, та введено в дію додаток 1 з вартістю витрат в розрахунку на кожні 100 п.м. на місяць без ПДВ (грн) 2644,10 грн.

Пунктом 2. додаткової угоди №2 до договору №06/12К від 29.12.2006 року дію додатку №2 до договору № 06/12к від 29.12.2006р. з вартістю технічного обслуговування та ремонту в розрахунку на рік з ПДВ 38760,70 грн. припинено, та введено в дію додаток №2 з вартістю технічного обслуговування та ремонту в розрахунку на рік з ПДВ 77130,51 грн.

Як зазначає позивач за первісним позовом, за відповідними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з січня 2013 року по жовтень 2016 року включно, було надано послуги відповідачу за первісним позовом на суму 196 276,45 грн., однак такі акти відповідачем за первісним позовом не було підписано, при цьому не заявлено жодних заперечень щодо якості та обсягу наданих послуг.

Згідно з п. 5.1. договору, протягом 10 днів після закінчення кожного поточного місяця користувач проводить розрахунок із власником на підставі підписаних актів виконаних робіт, згідно з розрахунком, наведеним у додатку 2, в якому врахована вартість утримання та технічного обслуговування внутрішньоквартальних колекторів, погоджена протоколом додаток 1 до договору.

Відтак, відповідач за надані послуги у сумі 196 276,45 грн. не розрахувався у строк, визначений п.5.1 договору.

Оскільки відповідач за первісним позовом не оплатив у повному обсязі надані позивачем за первісним позовом послуги, останній направляв відповідачу за первісним позовом вимогу за № 15/1/03-4323 від 13.07.2016р. про сплату боргу, яка отримана 18.07.2016р., що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи вищезазначене, позивач за первісним позовом звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за спірним договором в розмірі 196 276,45 грн.

Заперечуючи проти первісних позовних вимог, відповідач за первісним позовом вказував на те, що повідомив листом від 01.10.2014 року за №04864/0/2-14 належним чином про перехід мереж іншому балансоутримувачу та просив Договір вважати припиненим. Оскільки об'єкт спірного Договору перейшов до іншого балансоутримувача, то подальше стягнення оплати на витрати по обслуговуванню колектора є безпідставним, відповідач за первісним позовом не є фактичним користувачем колектора, тобто зобов'язання по Договору відповідачем за первісним позовом є припиненими.

Крім того, відповідач за первісним позовом просив суд застосувати строки позовної давності щодо нарахованої заборгованості за період з січня 2013 року по жовтень 2014 року.

Згідно пояснень ПАТ «Київенерго», після прийняття на баланс теплових мереж та електроустаткування у володіння від ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд», згідно долучених останнім до зустрічного позову документів, ПАТ «Київенерго» сплачує на підставі договору, укладеного з КП «Київжитлоспецексплуатація», за виконання робіт з утримання, технічного обслуговування внутрішньоквартальних колекторів, в яких прокладені інженерні мережі ПАТ «Київенерго», у тому числі колектора житлового масиву Мостицького, до якого приєднано об'єкт по просп. Правди, 19 (19-А) після будівництва житлового будинку. Також ПАТ «Київенерго» не наділене повноваженнями перевіряти перелік теплових мереж та електроустаткування, що можливо досі залишаються на балансі ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» та розміщені у колекторі біля будинку по просп. Правди 19 (19-А).

Згідно з приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, відповідними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з січня 2013 року по жовтень 2016 року включно, реєстрами відправленої кореспонденції з поштовими квитанціями, супровідними листами про направлення податкових накладних, актів та рахунків-фактур на адресу відповідача, які містяться в матеріалах справи, підтверджується факт надання послуг позивачем за первісним позовом в період з січня 2013 року по жовтень 2016 року включно на суму 196 276,45 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем за первісним позовом не було підписано надісланих позивачем за первісним позовом актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), однак при цьому й не заявлено жодних заперечень щодо якості та обсягу наданих послуг.

Згідно з п. 5.1. договору протягом 10 днів після закінчення кожного поточного місяця користувач проводить розрахунок із власником на підставі підписаних актів виконаних робіт, згідно з розрахунком, наведеним у додатку 2, в якому врахована вартість утримання та технічного обслуговування внутрішньоквартальних колекторів, погоджена протоколом додаток 1 до договору.

З аналізу змісту даного пункту договору вбачаться, що акти виконаних робіт не визначені сторонами відкладальною обставиною, у зв'язку з чим їх необґрунтоване непідписання відповідачем за первісним позовом не звільняє від обов'язку здійснення розрахунків за послуги згідно з умовами спірного договору.

Таким чином, відповідач за первісним позовом за надані послуги у сумі 196 276,45 грн. не розрахувався у строк, визначений п.5.1 договору, і на даний час має перед позивачем за первісним позовом заборгованість у розмірі 196 276,45 грн.

Доказів протилежного відповідачем за первісним позовом суду не надано.

Суд відхиляє заперечення відповідача за первісним позовом щодо передачі колектору на баланс ПАТ «Київенерго», оскільки надані відповідачем за первісним позовом до зустрічного позову акти приймання-передачі не підтверджують передачу колектору саме за спірним договором, зі змісту актів вбачається, що вони стосуються теплових мереж, натомість договором №06/12К від 29.12.2006 року передбачено надання місця в колекторі для електричних мереж відповідача за первісним позовом, також акти не містять відомостей про електричні мережі.

Крім того, суд відхиляє заяву про застосування строку позовної давності, оскільки рішенням господарського суду міста Києва від 17.04.2014 року у справі №910/943/14 за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" до Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" про спонукання укласти додаткову угоду №2 до договору №06/12К від 29.12.2006 року, яке залишене в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 року, яка в свою чергу залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 01.07.2015 року, позов задоволено частково, визнано укладеною додаткову угоду №2 до договору №06/12К від 29.12.2006 року, в редакції, що викладена в резолютивній частині рішення, з дня набрання рішенням чинності.

Відповідно до частин 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Суд зазначає, що в силу приписів ст.ст. 256, 257 ЦК України до даних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Наявними в матеріалах справи Розрахунками коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної підтверджується вчинення у 2015 році відповідачем за первісним позовом коригування вартості послуг за спірним договором, що свідчить про визнання відповідачем за первісним позовом наявності заборгованості у відповідності до тарифів за послуги, які набрали чинності 11.03.2015 року. Відтак, перебіг позовної давності за зобов'язаннями по оплаті послуг за період з січня 2013 року по жовтень 2016 року відраховується з 11.03.2015 року., оскільки фактично ціна в сумі 3230,06 грн. на місяць за вказаний період була виставлена відповідачу за первісним позовом після винесення постанови Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2015р. у справі №910/943/14.

Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом своїх зобов'язань, позивач за первісним позовом просить суд стягнути 6622,74 грн. - пені, 7287,53 грн. - 3% річних та 3124,67 грн. - інфляційні втрати, які нараховані окремо за кожний місяць, в якому виникла заборгованість.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із п. 5.3 Договору за несвоєчасне виконання розрахунків з Власником Користувач сплачує пеню в розмірі 0,5% за кожний прострочений день, але не більше 2-х облікових ставок НБУ, що діяли на час сплати.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1. ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Спеціальним законом, що регулює договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за невчасне виконання грошових зобов'язань, є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. № 543/96, відповідно до статті 3 якого, розмір пені за порушення грошового зобов'язання розраховується із суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, суд, перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, визнав його обґрунтованим, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 6622,74 грн.

Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

Таким чином, оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат ґрунтуються на законі (ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, підлягають задоволенню згідно розрахунків позивача, які є арифметично вірними.

Водночас, обґрунтовуючи зустрічні позовні вимог, позивач за зустрічним позовом стверджує, що предметом Договору є оплата Власнику колектора витрат за утримання, технічне обслуговування та ремонт колектора по просп. Правди, 19 Користувачем колектора, тобто балансоутримувача інженерних мереж, які прокладені у зазначеному колекторі.

Відповідно до п. 4.6. Договору, у випадку передачі мереж на баланс іншому балансоутримувачу, який буде здійснювати подальшу оплату витрат за технічне обслуговування, Користувач зобов'язаний повідомити Власника про це письмово протягом 14 календарних днів.

Користувач повідомив належним чином про перехід даних мереж іншому балансоутримувачу листом від 01.10.2014 року за №04864/0/2-14 та просив Договір вважати припиненим. Оскільки об'єкт зазначеного Договору перейшов до іншого балансоутримувача, тому подальше стягнення оплати на витрати по обслуговуванню колектора з позивача за зустрічним позовом вважається безпідставним, оскільки останній не є фактичним користувачем колектора. Тобто зобов'язання по Договору позивача за зустрічним позовом є припиненими.

Оскільки жодного заперечення на лист ПАТ "ХК "Київміськбуд за №04864/0/2-14 від . 10.2014 року від КП "Київжитлоспецексплуатація" не надходило, таку пропозицію щодо припинення зобов'язань за Договором №06/12 К від 29.12.2006 позивач за зустрічним позовом вважає погодженою.

З огляду на викладене, позивач за зустрічним позовом просить суд визнати зобов'язання за Договором № 06/12К про надання місця в колекторі та оплату витрат за утримання, технічне обслуговування та ремонт внутрішньоквартального колектора по проспекту Правди, 19 від 29.12.2006 року припиненими з жовтня 2014 року.

Відповідно до частини першої статті 604 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 4.6. Договору, у випадку передачі мереж на баланс іншому балансоутримувачу, який буде здійснювати подальшу оплату витрат за технічне обслуговування, Користувач зобов'язаний повідомити Власника про це письмово протягом 14 календарних днів.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Господарського суду міста Києва від 17.04.2014 року у справі №910/943/14 за позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» про спонукання укласти додаткову угоду №2 до договору №06/12К від 29.12.2006 року, яке залишене в силі постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.03.2015 року, яка в свою чергу залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 01.07.2015 року, позов задоволено частково, визнано укладеною додаткову угоду №2 до договору №06/12К від 29.12.2006 року, в редакції, що викладена в резолютивній частині рішення, з дня набрання рішенням чинності.

Таким чином станом на 11.03.2015 року були внесені зміни в договір, що підтверджує його чинність станом на момент розгляду даної справи судом. При цьому, з рішення суду від 17.04.2014 року у справі №910/943/14 не вбачається, що відповідач у своїх запереченнях посилався на припинення дії спірного договору з жовтня 2014 року.

З огляду на встановлені вище обставини, суд дійшов висновку, що заявлені зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача за первісним позовом та на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Первісний позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" (01010, м. Київ, вул. Суворова, 4/6; ) на користь комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51-А; ) 196 276 грн. 45 коп. - боргу, 6622 грн. 74 коп. - пені, 7287 грн. 53 коп. - 3% річних та 3124 грн. 67 коп. - інфляційних втрат та 3199 грн. 67 коп. - витрати по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 28.03.2017р.

Суддя А.І. Привалов