ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2017 р.Справа № 916/2782/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" (65014, м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 1/20, оф. 515, )

до відповідачів: 1. Публічного акціонерного товариства "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" (65017, м. Одеса, вул. Рекордна, буд. 25-Б, );

2. Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" (01034, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 46, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватне акціонерне товариство "ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, буд. 12-а, )

про: визнання недійсним договору поруки, -

Головуючий суддя Власова С.Г.

суддя Малярчук І.А.

суддя Рога Н.В.

В судових засіданнях приймали участь представники:

від позивача: Воробйов А.В., згідно довіреності від 01.11.2016р.;

від відповідача - ПАТ „РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ": Фельдман О.А., згідно довіреності №3 від 17.12.2015р.; Новікова Т.О., згідно довіреності від 15.03.2017р.

від відповідача - ПАТ „СБЕРБАНК": Крячковська І.М., згідно довіреності №122 від 25.05.2016р.; Яковлєва К.Є., згідно довіреності від 02.02.2016р.; Чекалов А.В., згідно довіреності №48 від 27.01.2017р.

від третьої особи: Кобелєв О.О., згідно довіреності від 22.02.2017р.; Іспанюк Ю.О., довіреність від 01.09.2016р.; Новікова Т.О., довіреність від 12.05.2016р.

У судовому засіданні 22.03.2017р. приймали участь представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача - ПАТ „РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ": не з'явився;

від відповідача - ПАТ „СБЕРБАНК": Крячковська І.М., згідно довіреності №122 від 25.05.2016р.;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" та Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК" про визнання недійсним з моменту укладання договору поруки від 26.04.2013р., укладеного між Публічним акціонерним товариством "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" та Публічним акціонерним товариством "СБЕРБАНК" (старе найменування - Публічне акціонерне товариство "ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ"), із наступними змінами та доповненнями, внесеними договором №1 про внесення змін від 28.08.2013р., договором №2 про внесення змін від 31.03.2014р., договором №3 про внесення змін від 30.04.2014р., договором №4 про внесення змін від 30.12.2014р.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2016р. справу № 916/2782/16 розподілено до розгляду суддею Бездолею Ю.С.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 17.10.2016р. (суддя Бездоля Ю.С.) порушено провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Приватне акціонерне товариство "ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, буд. 12-а, ), справу призначено до розгляду в засіданні суду.

Клопотання відповідача-2 від 09.11.2016р. за вх.№27191/16 про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю надання додаткових документів та письмових пояснення, а також у зв'язку з неможливістю забезпечити участь представника відповідача-2 у судовому засіданні, призначеному на 09.11.2016р. об 11:30, було судом задоволено.

Клопотання третьої особи від 09.11.2016р. за вх.№27240/16 про ознайомлення з матеріалами справи було судом задоволено.

Клопотання позивача від 09.11.2016р. за вх№27242/16 про залучення до матеріалів справи додаткових документів було судом задоволено.

Клопотання третьої особи від 22.11.2016р. за вх№28409/16 про залучення до матеріалів справи додаткових документів було судом задоволено.

Ухвалою суду від 22.11.2016р. із врахуванням заперечень позивача від 22.11.2016р. за вх.№28406/16, у задоволенні заяви відповідача - ПАТ „СБЕРБАНК" за вх.№2-5891/16 від 09.11.2016р. про передачу справи за підсудністю до господарського суду міста Києва відмовлено.

За клопотанням відповідача-2 від 06.12.2016р. вх.№2-6483/16 про продовження строку розгляду справи на 15 днів у зв'язку з необхідністю подання сторонами додаткових доказів, ухвалою суду від 06.12.2016р. строк розгляду справи було продовжено до 27.12.2016р.

Ухвалою суду від 13.12.2016р. заяву відповідача-2 від 05.12.2016р. за вх.№2-6417/16 про витребування доказів в порядку ст. 38 ГПК України з подальшою редакцією цієї заяви у письмових поясненнях за вх.№29521/16 від 06.12.2016р., було судом частково задоволено.

Розглянувши клопотання позивача від 23.12.2016р. за вх№2-2-6832/16 з подальшими уточненнями від 16.01.2017р. за вх.№2-200/17 про призначення у справі судової економічної експертизи, яке повторно було усно заявлено представником позивача в судовому засіданні 15.03.2017р. та розгляд якого було колегією суддів відкладено на наступне судове засідання, а саме на 22.03.2017р., суд в судовому засіданні 22.03.2017р. відмовив в його задоволенні з огляду на недоведеність відповідачем неохідності проведення вказаної експертизи з врахуванням приписів чинного законодавства, що регулює спірні відносини та неподанням належних та відповідних доказів на підтвердження своїх доводів.

Ухвалою суду від 23.12.2016р. за клопотанням відповідача-2 від 23.12.2016р. вх.№31106/16, призначено колегіальний розгляд справи №916/2782/16.

Ухвалою суду від 26.12.2016р. клопотання відповідача-2 від 22.12.2016р. за вх.№2-6792/16 про витребування доказів в порядку ст. 38 ГПК України, було судом частково задоволено та витребувано додаткові документи.

Клопотання відповідача-2 від 16.01.2017р. за вх.№803/17 про ознайомлення з матеріалами справи та відкладення розгляду справи було судом задоволено.

Розглянувши клопотання позивача за вх.№2-6831/16 від 23.12.2016р. та за вх.№2-507/17 від 30.01.2017р. про витребування у відповідача-2 доказів, суд визнав за необхідне їх задовольнити частково та ухвалою від 30.01.2017р. задовольнив їх частково, витребував для огляду у відповідача-2 додаткові документи.

Ухвалою суду від 30.01.2017р. у задоволенні клопотання відповідача-2 за вх.№2-6794/16 від 22.12.2016р. про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів, Публічного акціонерного товариства "Туристично-виробнича фірма "Чорне море", Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" та ОСОБА_11 - відмовлено.

Згідно розпорядження керівника апарату Господарського суду Одеської області Вінцевської О.О. від 27.02.2017р. №234, у зв'язку із перебуванням судді Бездолі Ю.С. на тривалому лікарняному з 07.02.2017р. та члена колегії судді Степанової Л.В. з 27.02.2017р. на тривалому лікарняному, призначено автоматичний розподіл справи, за результатами якого визначено наступний склад суддів: головуючий суддя Власова С.Г., судді Малярчук І.А., Рога Н.В., у зв'язку з чим ухвалою суду від 28.02.2017р. справу прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі.

Клопотання позивача від 22.03.2017р. за вх.№6704/17 про відкладення розгляду справи судом не задовольняється, з огляду на відсутність доказів перебування представника позивача в іншому судовому засіданні та необхідності прийняття участі у вказаному судовому засіданні. Крім того суд зазначає, що розгляд справи неодноразово відкладався, а строк розгляду відповідно до приписів ст. 69 ГПК України був продовжений, справа призначалася до колегіального розгляду, документи витребувані судом та подані сторонами є достатніми для розгляду справи по суті та прийняття у ній рішення.

Позивач на заявлених позовних вимогах наполягає, подав суду витребувані документи згідно клопотання про залучення до матеріалів справи доказів від 09.11.2016р. за вх№27242/16, письмові пояснення від 17.02.2017р. за вх.№4048/17.

Так, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальність "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" є акціонером Публічного акціонерного товариства «РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ», що підтверджується обмеженою випискою з реєстру власників іменних паперів про стан особового рахунку, наданою ТОВ «Портфельний інвестор» від 04.10.2016р. Згідно зі статутом АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" від 06.05.2011р. рег. №1004981 статутний капітал товариства становить 400 000 (чотириста тисяч) гривень, при цьому статутний капітал товариства поділений на 40 000 (сорок тисяч) простих іменних акцій номінальною вартістю 10 (десять) гривень кожна (п.6.2. розділу 6 «Статутний капітал товариства» статуту). Згідно із випискою про операції з цінними паперами за період з 29.02.2016р. по 29.02.2016р., наданої депозитарною установою - ТОВ «Портфельний інвестор», , позивач володіє 16 861 (шістнадцять тисяч вісімсот шістдесят одна) штука простих іменних акцій АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ". Номінальна вартість даної кількості акцій складає 168 610 (сто шістдесят вісім тисяч шістсот десять) грн. 00коп., що складає 42,1525% від загального розміру статутного капіталу АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ". Таким чином, ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" придбавши акції АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" став його акціонером 29.02.2016р.

Як стало відомо позивачеві з Єдиного державного реєстру судових рішень, після набуття статусу акціонера АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ", що Господарським судом Одеської області порушено провадження у справі №916/4525/15 за позовом ПАТ «СБЕРБАНК» до АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - ПАТ «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ» про стягнення 46 608 814,15 грн. за договором поруки від 26.04.2013р. У зв'язку із зазначеним, з метою ознайомлення із обставинами справи №916/4525/15, ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" у порядку, встановленому розділом 5 «Порядок одержання інформації про діяльність товариства» статуту АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" від 06.05.2011р., було направлено в адресу правління АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" в особі Генерального директора Хованського А.Г., письмовий запит №27/1 від 27.06.2016р. щодо надання інформації по судовій справі №916/4525/15 щодо договору поруки від 26.04.2013р. та обставини його укладання. Окрім цього, позивачем були витребувані від Правління АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" копії усіх необхідних документів, пов'язаних із питаннями, що містяться у запити №27/1 від 27.06.2016р. На виконання п.5.2.,5.4.,5.6. статуту АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ", ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" отримав письмову відповідь (лист №06/07 від 06.07.2016р. ) на запит №27/1 від 27.06.2016р. та копії супровідних документів.

Таким чином, ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" було встановлено, що 26.04.2013р. між АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" та ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (надалі - ПАТ «СБЕРБАНК» ) було укладено договір поруки. У подальшому до договору поруки сторонами вносилися зміни та доповнення шляхом укладання договорів про внесення змін до договору поруки (договір №1 про внесення змін від 28.08.2013р., договір №2 про внесення змін від 31.03.2014р., договір №3 про внесення змін від 30.04.2014р. , договір №4 про внесення змін від 30.12.2014р.). Вказаний договір поруки укладено АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" з метою забезпечення виконання зобов'язань ПАТ «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ» перед ПАТ «СБЕРБАНК» за договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р. зі змінами та доповненнями. Також, позивач зазначає, що договір поруки від 26.04.2013р., зі змінами та доповненнями, укладений АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" з перевищенням спеціальної правосуб'єктності або без необхідного обсягу цивільної дієздатності. Так, згідно ч.1-3 ст.92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Також, відповідно до п.10.1 розділу 10 «Органи управління та контролю Товариства» статуту АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ", органами управління товариства є вищий орган товариства - Загальні зроби акціонерів товариства, Наглядова Рада та виконавчий орган - Правління. А тому, як зазначає позивач, спірний договір поруки укладений Головою правління товариства із перевищенням повноважень - протиріч вимогам статуту АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" та чинного законодавства України, а саме без отримання відповідного погодження на укладання значного правочину від вищого органа товариства - Загальних зборів акціонерів товариства.

Між тим, відповідно до спірного договору поруки, п.4 ч.1 ст. 2 Закону України «Про акціонерні товариства», статей 553, 554 ЦК України АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" відповідає перед ПАТ «СБЕРБАНК» по зобов'язанням ПАТ «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ» у тому ж самому обсязі, що і боржник - ПАТ «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ». Зокрема, підпунктом 11 п.1.2. договору про відкриття кредитної лінії №11-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., укладеного між ПАТ «СБЕРБАНК» та ПАТ «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ» ( в редакції договору про внесення змін №6 від 26.04.2013р.) ліміт кредитної лінії з 26.04.2013р. був встановлений на рівні 41 582 388 доларів США. Надалі, у п.1.2. договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44ЮО від 15.07.2011р. наводиться графік зменшення ліміту кредитної лінії. Окрім цього, АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ", відповідно до п.2.1. договору поруки, поручилося по зобов'язанням ПАТ «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ» зі слати процентів за користування кредитною лінією. Таким чином, при укладанні договору поруки АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" взяло на себе зобов'язання перед АТ «СБЕРБАНК» на суму 41 586 388 доларів США, що на дату укладання договору поруки згідно із офіційним курсом НБУ складає 332 399 999,28 гривень.

Договір поруки укладений АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" 26.04.2013р., а таким чином для визначення чи є правочин значним згідно із п.4 ч.1 ст.2 Закону України „Про акціонерні товариства" згідно із даними останньої річної фінансової звітності на момент укладення договору, тобто дані балансу за формою №1 станом на 31.12.2012р.. Згідно балансу АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" станом на 31 грудня 2012р. вартість усіх активів АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" складає 42 279 300 (сорок два мільйони двісті сімдесят дев'ять тисяч триста) гривень. Таким чином, вартість послуг за договором поруки не тільки значно перевищує десять відсотків вартості активів АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ", а взагалі перевищує вартість активів АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" станом на 31.12.2012р., тобто правочин, що розглядається є значним. Вартість договору поруки перевищує вартість активів АТ «"РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ", за даними останньої річної фінансової звітності станом на 31.12.2012р., а тому, керуючись ч.2 ст. 70 Закону України „Про акціонерні товариства", рішення про надання згоди на вчинення такого правочину повинно було бути надано Загальними зборами акціонерів АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" та більш як 50 відсотками голосів акціонерів від їх загальної кількості. Протиріч цього рішення про надання згоди на вчинення договору поруки було надано Наглядовою радою Товариства.

Відповідно до п.п.22 ч.2 ст.33 ЗУ «Про акціонерні товариства», до виключної компетенції загальних зборі належать прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства.

Крім того, позивачем було письмовим запитом №30/1 від 10.08.2016р. витребувано від АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" в особі Голови Правління протоколи засідань Загальних зборів акціонерів АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" за період з 01.01.2012р. по даний час. Із наданих копії протоколів слідує, що Загальним зборам акціонерів АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" не надавалось попередньої згоди на вчинення товариством зазначених правочинів, які мають характер поруки. Окрім цього, після укладання договору поруки Загальними зборами акціонерів "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" подальше схвалення такого правочину не здійснювалось.

ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" є акціонером АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ", що володіє простими іменними акціями АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" загальною кількістю 16 861 (шістдесят тисяч вісімсот шістдесят одна) штука, номінальною вартістю 168 610,00 гривень, що складає 42,1525% від загального розміру статного капіталу АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ", та як акціонер вважає, що укладання АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" договору поруки та його виконання порушує його корпоративні права акціонера. Тому, ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" як акціонер АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ", який володіє значним пакетом акцій товариства, звернулося за судовим захистом шляхом визнання договору поруки від 26.04.2013р., укладеного між АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" та ПАТ «СБЕРБАНК» недійсним.

Відповідач - АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" заявлений позивачем позов не визнає, подав до суду відзив на позов від 09.11.2016р. за вх.№27245/16, де вказує, що між АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" та ПАТ «СБЕРБАНК» було укладено договір поруки від 26.04.2013р., відповідно до умов якого АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" прийняло на себе зобов'язання відповідати за виконання договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/11/ЮО від 15.07.2011р. з договорами про внесення змін, укладеного між ПАТ «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ» та ПАТ «СБЕРБАНК», за ПАТ «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ», а також за будь-якого нового боржника в разі переведення боргу ПАТ «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ» на іншу особу чи припинення ПАТ «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ». Рішення щодо укладання зазначеного договору було прийнято Наглядовою радою АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" 22.04.2013р. (протокол засідання Наглядової ради АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" №22/04 від 22.04.2013р.), також даним рішенням був затверджений проект зазначеного договору. Відповідно до п.п.10.5.1. статуту АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ", Наглядова рада Товариства є органом, що здійснює захист прав акціонерів товариства, п.п.18 п.п10.5.14 статуту АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" передбачає, що до виключної компетенції Наглядової ради належить прийняття рішення про вчинення значних правочинів у випадках, передбачених законом та статутом товариства. Також, згідно п.п.10.5.21 статуту АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ", рішення вважається прийнятим, якщо за нього віддано просту більшість голосів членів Наглядової ради. АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" вважає, що Наглядова рада була наділена статутом (п.п. 18 п.п.10.5.14) відповідними повноваженнями на затвердження умов договору поруки та надання згоди на його укладення. За відповідні рішення було віддано 100% голосів присутніх на засіданні Наглядової ради, яке в силу положень статуту вважається чинним. АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" вважає, що договір поруки від 26.04.2013р., а також договори про внесення змін до нього, укладені між АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" та ПАТ «СБЕРБАНК» у суворій відповідності із чинним законодавством України, зокрема, ст. 553 ЦК України, в ніякому разі не протирічить інтересам держави і суспільства, а тим більш моральним засадам, про що не подавалось жодних позовів до судових органів. На момент укладання договору поруки від 26.04.2013р., а також договорів про внесення змін до нього, та дотеперішній час АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" та ПАТ «СБЕРБАНК» є діючими підприємствам, діяльність яких регламентована установчими документами, та у суворій відповідності до яких призначені їхні органи, а також проти даних підприємств не порушена процедура банкрутства. Під час підписання вище зазначених договорів, сторони виразили вільне волевиявлення щодо укладання договору поруки, та договір про внесення змін до нього, та надали згоду щодо усіх його положень. Таким чином, в момент вчинення правочину були додержані всі вимоги чинного законодавства України для того, щоб вважати укладений договір поруки від 26.04.2013р., а також договори про внесення змін до нього, дійсними.

Відповідач - ПАТ „СБЕРБАНК" заявлений позивачем позов не визнає, подав до суду відзив на позов від 06.12.2016р. за вх.№29569/16, додаткові пояснення до відзиву від 06.12.2016р. за вх.№29571/16, додаткові письмові пояснення до відзиву від 08.02.2017р. за вх.№3052/17, письмові пояснення до відзиву від 22.03.2017р. за вх.№6757/17, де вказує, що 15.07.2011р. між ПАТ «ДОЧІРНИЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ», правонаступником якого є ПАТ «СБЕРБАНК» (надалі - відповідач 2) та ПАТ «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «ЧОРНОМОРЕЦЬ» був укладений договір про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО5, до якого вносились зміни та доповнення, за умовами якого ПАТ «Футбольний клуб «Чорноморець» було надано кредитні кошти в розмірі 41 586 388,00 доларів США, з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі - «LIBOR USD 6M» + 11,5% річних в доларах США, але не менше 12% річних, із встановленням останнього дня дії кредитної лінії - 30 червня 2018р. Подалі, 26.04.2013р. кредитний договір викладено в новій редакції на підставі договору про внесення змін №6, з наступними доповненнями та змінами до нього. Крім того, ПАТ «СБЕРБАНК» вважає, що ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" пропустив строк позовної давності під час звернення до суду, що є підставо для відмови в позові згідно ч.4 ст.267 ЦПУ України.

Між тим, відповідач-2 не погоджується із твердженням позивача щодо порушення прав позивача як акціонера господарського товариства на отримання дивідендів, а також обґрунтування позовних вимог тим, що у позивача є підстави вважати, що виконання відповідачем-1 фактично недійсного договору поруки, тобто такого, що укладений в порушення чинного законодавства, у тому числі на виконання можливого рішення Господарського суду Одеської області у справі 916/4525/15 за позовом ПАТ «СБЕРБАНК» до АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" про стягнення заборгованості за договором поруки від 26.04.2013р. суттєво погіршить фінансовий стан АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ", а таким чином виплата дивідендів своїм акціонерам АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" буде неможлива, що порушить їх законні права.

Керуючись п. 2.2. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.02.2016р. №14 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин» та положеннями ст.16 ЦК України, п.4 ч.1 ст.12 та ст.167 ГК України, ПАТ «СБЕРБАНК» зазначає, що учасник товариства не наділений суб'єктивним правом щодо здійснення повноважень власника майна товариства. Учасники господарського товариства не вправі звертатись до суду за захистом прав та інтересів інших учасників господарського товариства поза відносинами представництва та обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших учасників товариства. Також, посилаючись на рішення Конституційного суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004р., відповідач-2 зазначає, що представницькі функції від імені учасника товариства у суді мають здійснюватися виключно виконавчим органом цього товариства, а не окремим його учасником, по при це позивачем не було надано до суду будь яких офіційних документів, що можуть підтвердити його повноваження як представника Акціонерного товариства. Таким чином, в даному випадку позивач звертається до суду з позовними вимогами про визнання договору поруки недійсним, що прямо суперечить як інтересам товариства, оскільки органами управління товариства не надавалось позивачу відповідних повноважень, так і нормам чинного законодавства України.

Щодо набуття прав акціонера, то ПАТ „СБЕРБАНК" зазначає, що відповідно до п.2.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.02.2016р. №4, під час вирішення корпоративних спорів господарським судом слід виходити з того, що особа стає носієм корпоративних прав з моменту набуття права власності на акції акціонерного товариства або вступу до інших юридичних осіб. Тому рішення органів юридичної особи, прийнятті до вступу позивача до складу її учасників або придбання ним акцій, не можуть бути визнанні такими, що порушують його корпоративні права. Аналіз даної норми дає відповідачу-2 підстави для висновку, що укладений АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" на підставі рішення відповідного органу управління товариства правочин поруки не може бути визнаний таким, що порушує права ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ", оскільки вчинений до набуття права власності на акції акціонерного товариства. Отже, позивач не має процесуальних прав щодо звернення до суду з вимогами щодо визнання недійсним укладеного АТ «РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ» правочину, тобто він є неналежним позивачем.

Також, посилаючись на ст. 29 Закону України „Про акціонерні товариства", АТ „СБЕРБАНК" вказує, що заявлені вимоги позивача не узгоджуються із з його обов'язками, встановленими законом щодо виконання своїх обов'язків перед товариством та виконання рішення загальних зборів, інших органів товариства, оскільки укладений 26.04.2013р. правочин поруки ґрунтується на відповідних законних рішеннях органів управління товариства.

При цьому, відповідач-2 дотримується тієї думки, що договір поруки не є значним правочином, а відтак на його укладення не потрібне прийняття загальними зборами акціонерів рішення про надання згоди на укладення договору поруки, а тому на підтвердження свої правової позиції посилається на Постанову Верховного Суду України від 05.10.2016р. №3-1031гс16, суд, відмовляючи у задоволенні вимог акціонера товариства про визнання недійсним договору поруки на тій підставі, що зазначений договір підписаний керівником акціонерного товариства із перевищенням повноважень, тобто без згоди загальних зборів акціонерів. АТ „СБЕРБАНК" зазначає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов'язку поручителя перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником за те, що не було виконане останнім. Отже, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю. Відповідно, договір поруки не є значним правочином.

Загальні збори АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" відповідно до протоколу чергових загальних зборів учасників від 31.03.2014р. №1, за третім питанням порядку денного(Звіт Наглядової ради Товариства за 2013р.) схвалив Звіт Наглядової Ради Товариства (в тому числі і значні правочини, загальна сума яких перевищує 25% вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності товариства, які укладалися протягом 2013 року). Враховуючи ч.ч.2,3 ст. 240 ЦК України, положення Статуту, а також встановлені вище обставини щодо наявності повноважень у Наглядової Ради товариства, передбачені статутом, останній мав право на вчинення від імені товариства оспорюваного правочину. На момент укладання договору поруки, були відсутні будь-які обставини, що в майбутньому могли б обумовити визнання договорів недійсними в судовому порядку. Між тим, згідно з правовими позиціями Верховного Суду України, договір, укладений керівником (директором) товариства з перевищенням повноважень, є дійсним, якщо товариство своїми діями схвалило цей договір (Постанови ВГСУ від 19.08.2014р. №5013/492/12; №5011-31/17917-2012 від 19.08.2014р.; №924/905/13 від 19.08.2014р.). ПАТ «СБЕРБАНК» надало всі докази, які свідчать про те, що на момент укладання договору поруки усі протоколи загальних зборів учасників та Наглядової ради товариства є чинними.

Таким чином, відповідно до п.п.18 п.10.5.14 Статуту Товариства до виключної компетенції Наглядової ради належить прийняття рішення про вчинення значних правочинів у випадках передбачених законодавством та статутом товариства. На підставі вищевикладеного можна констатувати, що укладення договору поруки від 26.04.2013р. на підставі рішення Наглядової ради є правомірними та не суперечить законодавству та Статуту товариства, що діяло на момент укладання спірних договорів, а наступне погодження протоколами Загальних зборів товариства Наглядової ради за 2013 рік є додатковим підтвердженням дійсності договору. Що стосується договорів про внесення змін до договору поруки, які були укладені в 2013 році та 2014 році, такі договори були укладені та погодженні протоколами Наглядової ради, відповідно позиція ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" щодо недійсності договору поруки не відповідає вимогам законодавства та нормам матеріального права.

Одночасно, із поданням відзиву на позовну заяву ПАТ „СБЕРБАНК" подано додаткові письмові пояснення до відзиву від 06.12.2016р. за вх.№29571/16, в яких останній наголошує, що відповідно до Роз'яснень, що містяться у п.11 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2008р. №13, акціонери (учасники) господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших акціонерів (учасників) господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів (учасників) товариства. Така ж сама позиція міститься у Постанові ВСУ від 17.11.2009р. №2-2067/2008. На цій підставі господарським судам належить відмовляти акціонерам (учасникам) господарського товариства у задоволенні позову про укладення, зміну, розірвання чи визнання недійсними договорів та інших право чинів, учинених господарським товариством. Спори цієї категорії є підвідомчими (підсудними) господарським судам незалежно від їх суб'єктного складу на підставі п.4 ч.1 ст. 12 ГПК України, якщо акціонер (учасник) господарського товариства обґрунтовує відповідні позовні вимоги порушенням його корпоративних прав (п.51 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2008р. №13). Також, у Постанові ВСУ від 18.04.2011р. у справі №8/219пн-к зазначено, що учасник товариства не наділений суб'єктивним правом щодо здійснення повноважень власника майна товариства; учасники господарського товариства не вправі звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших учасників господарського товариства та самого товариства поза відносинами представництва, а також обґрунтовувати свої вимоги порушенням прав інших акціонерів учасників товариства. Аналогічна правова позиція міститься й у Постанові ВСУ від 10.10.2011р. у справі №14/166. При цьому, відповідач-2 вказує, що Президія ВГСУ у п.2.2.1. рекомендацій від 28.12.2007р. №04-5/14 акцентували увагу на тому, що суди у вирішенні спорів за позовами акціонерів про захист прав АТ, у тому числі про визнання недійсними угод, укладених товариством, повинні досліджувати чи уповноважений акціонер на представництво АТ. Відсутність такого уповноваження може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, 22.03.2017р. за вх.№6757/17 ПАТ „СБЕРБАНК" подано письмові пояснення до відзиву, в яких останній зазначає, що порука є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю. Вказаної позиції дотримується Верховний суд України у Постанові від 05.10.2016р. №3-1031гс16, в ухвалах від 24.02.2010р., 19.12.2007р., Вищий господарський суд України у Постанові від 04.03.2015р. у справі №910/22402/13, у Постанові від 04.05.2016р. у справі №910/29382/14. Виходячи з наведеного, як зазначає відповідач-2, застосування до оспорюваного у даній справі договору поруки положень Закону України „Про акціонерні товариства", зокрема ст.70, яка регулює порядок вчинення акціонерним товариством значних правочинів, не є правомірним, бо договір поруки, відповідно до вказаної вище позиції не є значним правочином, оскільки не спрямований на розпорядження майном, яке належить поручителю. Відтак, для укладення договору поруки не можуть застосовуватися положення п.п. 10.5.14 та 18 Статуту Товариства. На підставі викладеного, на думку відповідача-2, укладення договору поруки від 26.03.2013р. на підставі рішення Наглядової ради є правомірним та не суперечить законодавству та Статуту товариства, що діяло на момент укладення спірних договорів, а наступне погодження Протоколами Загальних Зборів товариства Звітів Наглядової ради за 2013р. є додатковим підтвердженням правомірності договору.

АТ „СБЕРБАНК" подало до суду заяву від 22.11.2016р. за вх.№2-6159/17 про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин та відмову позивачу у задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Приватне акціонерне товариство "ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ "ЧОРНОМОРЕЦЬ" надала суду витребувані документи згідно клопотання про залучення до матеріалів справи доказів від 22.11.2016р. за вх№28409/16, письмові пояснення від 13.12.2016р. за вх.№30147/16 в яких зазначає, що 15.07.2011р. між АТ „ФК „ЧОРНОМОРЕЦЬ" та ПАТ „СБЕРБАНК" було укладено договір про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО зі змінами та доповненнями, пунктом 2.1. якого, в редакції договору про внесення змін №6 від 26.04.2013р., належне виконання АТ „ФК „ЧОРНОМОРЕЦЬ" своїх зобов'язань перед ПАТ „СБЕРБАНК" за кредитним договором було забезпечено іпотекою, заставою майнових прав та порукою третіх осіб, зокрема, відповідно підпунктом „ч" пункту 2.1. зазначено, що належне виконання АТ „ФК „ЧОРНОМОРЕЦЬ" своїх зобов'язань перед ПАТ „СБЕРБАНК" за кредитним договором забезпечено порукою АТ „РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ". Таким чином, договір поруки від 26.04.2013р., укладений між АТ „РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" та ПАТ „СБЕРБАНК" укладено керівництвом АТ „РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" за відповідним попереднім зверненням позичальника за кредитним договором - АТ „ФК „ЧОРНОМОРЕЦЬ". При цьому, в момент укладення договору поруки від 26.04.2013р. АТ „ФК „ЧОРНОМОРЕЦЬ" не мало повноважень на здійснення перевірки наявності або відсутності обмежень повноважень керівництва АТ „РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" при укладанні даного правочину відповідно до Закону України „Про акціонерні товариства", оскільки, АТ „ФК „ЧОРНОМОРЕЦЬ" не є стороною договору поруки. А таким чином, АТ „ФК „ЧОРНОМОРЕЦЬ" як не сторона договору поруки не в змозі надавати правову оцінку діям керівництва фінансового поручителя - АТ „РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" в момент укладення відповідного правочину. У зв'язку із наведеним, третя особа просить суд вирішити спір по даній справі згідно норм чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2011р. між Публічним акціонерним товариством „ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" (скорочене найменування АТ „СБЕРБАНК РОСІЇ") та Приватним Акціонерним товариством „ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ „ЧОРНОМОРЕЦЬ" укладено договір про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО, згідно якого банк відкриває позичальнику мультивалютну відновлювальну кредитну лінію та на підставі угод до цього договору окремими частинами (траншами) надає позичальну кредитні кошти у порядку і на умовах, визначених цим договором. Позичальник, у свою чергу, зобов'язується використати кредит з метою, зазначеною у пункті 1.5. цього договору, своєчасно та у повному обсязі виплачувати Банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови цього договору та повернути Банку Кредит у терміни, встановлені цим договором та/або додатковими угодами до цього договору. Кредит надається для фінансування витрат, пов'язаних з проведенням реконструкції центрального стадіону „Чорноморець" за адресою: м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20. Позичальник зобов'язаний використовувати кредит лише за цільовим призначення, зазначеним в цьому пункті договору, а також в будь-якому випадку не може використовувати надані йому за цим договором кошти на цілі, що прямо або опосередковано заборонені законодавством України або його установчими документами (п.п.1.1., 1.5. договору від 15.07.2011р.).

Сторонами (ПАТ „СБЕРБАНК РОСІЇ та ПАТ „ФК „ЧОРНОМОРЕЦЬ") до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р. було підписано додаток №1 до договору від 15.07.2011р., договір про внесення змін №1 від 19.12.2011р. до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., договір про внесення змін №2 від 19.03.2012р. до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., договір про внесення змін №3 від 21.06.2012р. до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., договір про внесення змін №4 від 30.07.2012р. до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., договір про внесення змін №5 від 26.02.2013р. до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., договір про внесення змін №6 від 26.04.2013р. до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., додаток №1 від 26.04.2013р. до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., договір про внесення змін №7 від 28.08.2013р. до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., договір про внесення змін №8 від 29.08.2013р. до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., договір про внесення змін №9 від 24.09.2013р. до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., договір про внесення змін №10 від 11.02.2014р. до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., договір про внесення змін №11 від 31.03.2014р. до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., договір про внесення змін №12 від 30.04.2014р. до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., договір про внесення змін №13 від 12.12.2014р. до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., договір про внесення змін №14 від 30.12.2014р. до договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р.

Подалі, 26.04.2013р. кредитний договір викладено в новій редакції на підставі договору про внесення змін №6, з наступними доповненнями та змінами до нього, згідно якого ПАТ „СБЕРБАНК РОСІЇ та ПАТ „ФК „ЧОРНОМОРЕЦЬ", а саме п.2.1. підпунктом ч) зазначили, що належне виконання позичальником зобов'язань по цьому договору забезпечується порукою Публічного акціонерного товариства „РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ". В день укладення цього договору повинен бути укладений договір забезпечення щодо поруки фізичної/юридичної особи, зазначеної в підпункті/ах „ф"-„щ" п.2.1. цього договору в письмовій формі. Забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань, передбачене п. 2.1. цього договору, оформляється окремим/и договором/ами, що укладається/ються одночасно з цим договором або після його укладення та іменується/ються для розуміння цього договору надалі як „Договір/ори забезпечення" (п.п2.1.,2.1.2, 2.2. договору про внесення змін №6).

Як встановлено судом, 26.04.2013р. між ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (кредитор) та ПАТ «РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ» (поручитель) було укладено договір поруки, згідно якого Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за невиконання Приватним акціонерним товариством „ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ „ЧОРНОМОРЕЦЬ" (Боржник) усіх його зобов'язань перед Кредитором, що виникли за договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011р., укладеним між Кредитором та Боржником, в повному обсязі.

Поручитель відповідає перед кредитором за зобов'язання, які були невиконані боржником та які передбачені основним договором (основне зобов'язання), зокрема, але не обмежуючись:

- зобов'язання повернути кредитору кредит, наданий в доларах США в межах кредитної лінії, відкритої строком до 30 червня 2018р. за основним договором з граничним лімітом кредитування в сумі 41 586 388 (сорок один мільйон п'ятсот вісімдесят шість тисяч триста вісімдесят вісім) доларів США 00 центів (з урахуванням індексу інфляції у разі прострочення повернення кредиту, наданого в межах ліміту кредитної лінії в національній валюті України) в строк/и який/і зазначений/ються в Основному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або Основним договором та/або цим договором - довгостроково. При цьому на момент укладення Основного договору розмір процентної ставки складає 12,0145% (дванадцять цілих сто сорок п'ять десятитисячних відсотків) річних за користування кредитом в доларах США та може змінюватися в подальшому в порядку і в строки, передбачені Основним договором (з використанням зазначеної вище формули) до максимального розміру змінюваної процентної ставки (включно), встановленого в Основному договорі та складає 30% (тридцять відсотків) річних. В зв'язку з цим сторони погоджують, що зміна розміру змінюваної процентної ставки внаслідок її перегляду на умовах та в порядку, зазначеному в п.п.1.3., 6.6. Основного договору відбувається автоматично і не потребує укладення між сторонами будь-якої додаткової угоди/договору про внесення змін до цього договору та така зміна зобов'язання є погодженою Поручителем;

- зобов'язання в строк/и, передбачений/і в Основному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або Основним договором та/або цим договором, - до настання строку/ів, зазначеного/их в Основному договорі - сплатити/чувати Кредиторі комісійну винагороду за відкриття та ведення позичкового рахунку з розрахунку 0,5% (нуль цілих п'ять десятих відсотка) річних від суми, зазначеної в Основному договорі;

- зобов'язання в строк/и, передбачений/і в Основному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або Основним договором та/або цим договором, - до настання строку/ів, зазначеного/их в Основному договорі - сплатити/чувати Кредиторі комісійну винагороду за управління кредитною лінією з розрахунку 0,2% (нуль цілих дві десятих відсотка) річних від фактичної заборгованості за Основним договором;

- зобов'язання в строк/и, передбачений/і в Основному договорі, а у випадках, передбачених законодавством України та/або Основним договором та/або цим договором, - до настання строку/ів, зазначеного/их в Основному договорі - сплатити/чувати Заставодержателю комісійну винагороду за збільшення ліміту кредитування з розрахунку 0,5% (нуль цілих п'ять десятих відсотка) річних від суми збільшення ліміту зазначеного в Основному договорі;

- зобов'язання відшкодувати документально підтверджені збитки, завдані кредитору невиконанням та/або неналежним виконанням зобов'язань по Основному договору;

- зобов'язання сплатити кредитору штрафні санкції, неустойки (пені, штрафи) за невиконанням та/або неналежним виконанням зобов'язань по Основному договору у строки та у розмірах, які зазначаються в Основному договорі;

- зобов'язання сплатити кредитору будь-які інші платежі (якщо такі платежі передбачені умовами Основного договору) в строки і в порядку, встановлені у Основному договорі.

Зобов'язання відшкодувати кредитору шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням Основного зобов'язання (Зобов'язання з відшкодування шкоди). Зобов'язання сплатити кредитору неустойку у випадках і у розмірі, зазаначеному в п. 4.4. цього договору (Зобов'язання зі сплати неустойки). Зобов'язання сплатити кредитору проценти (три проценти річних відповідно до статей 1050, 625 ЦК України) від простроченої суми у разі прострочення Боржником виконання Основного зобов'язання (Зобов'язання зі сплати процентів за прострочення виконання). Зобов'язання, зазначені в п. 2.1. цього договору, у разі прострочення їх виконання підлягають виконанню з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Поручитель відповідно до цього договору приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання Основного договору за Боржника, а також будь-якого нового боржника, в разі переведення боргу боржника на іншу особу чи припинення боржника (ст.1, підпункти 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3., 2.1.4. п.2.1., п.п. 2.2., 2.4. договору від 26.04.2013р.).

Згідно п.п. 4.1., 4.2. договору від 26.04.2013р. боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель та боржник залишаються зобов'язаними перед кредитором до того моменту, поки всі зобов'язання за основним договором не будуть виконані повністю. Передбачена статтею 2 цього договору відповідальність Поручителя наступає у випадку, якщо Боржник допустить прострочення виконання зобов'язань за основним договором. Причини невиконання Боржником своїх зобов'язань за Основним договором жодним чином не можуть впливати на виконання Поручителем зобов'язань за цим договором. В такому випадку Кредитор звертається з письмовим повідомленням до Поручителя про невиконання Боржником зобов'язань, що зазначені в ст. 2 цього договору, та їх обсяг, та вимогою виконання цих зобов'язань Поручителем як солідарним Боржником.

Підпунктом 5.1.1. пункту 5.1., сторони визначили, що у разі невиконання Боржником своїх зобов'язань за Основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя. Ці вимоги є обов'язковими для виконання Поручителем протягом строку, зазначеному в п.4.3. цього Договору.

Відповідно до п.п. 6.1., 6.2., 6.3., 6.11. договору від 26.04.2013р. підписанням цього договору Поручитель надає свою згоду на зміну протягом дії цього договору розміру Основного зобов'язання за Основним договором (зокрема, але не виключно: збільшення строку дії Основного договору, збільшення суми кредиту/ліміту кредитної лінії за Основним договором, тощо), внаслідок чого зміниться, зокрема збільшиться обсяг його (Поручителя) відповідальності, без додаткового повідомлення Кредитором Поручителя про таку зміну та без укладення окремої угоди (договору про внесення змін) до цього договору. Цей договір складено українською мовою в двох примірниках, по одному для кожної із сторін. Цей договір набуває чинності з моменту його укладення в письмовій формі. Строк дії цього договору складає до 30 червня 2021року, при цьому договір припиняє свою дію достроково у випадку належного виконання Боржником або поручителем усіх зобов'язань, передбачених в ст. 2 цього договору, а також інших підстав, передбачених законодавством України. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання. Цей договір сторонами прочитаний, відповідає їхнім намірам та досягнутим домовленостям, що засвідчується власними підписами сторін, які діють з повним розумінням предмету та змісту договору.

Підписи представників сторін на вказаному договорі скріплені печатками зазначених товариств.

Сторонами (ПАТ „ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНК РОСІЇ" та ПАТ „РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ") до договору поруки від 26.04.2013р. було підписано договір №1 про внесення змін від 28.08.2013р. до договору поруки від 26.04.2013р., договір №2 про внесення змін від 31.03.2014р. до договору поруки від 26.04.2013р., договір №3 про внесення змін від 30.04.2014р. до договору поруки від 26.04.2013р., договір №4 про внесення змін від 30.12.2014р. до договору поруки від 26.04.2013р.

Як з'ясовано судом, відповідно до протоколу №22/04 Засідання Наглядової Ради Публічного акцірнерного товариства „РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" від 22.04.2013р., на яких були присутні 3 члени Наглядової Ради ПАТ „РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ", було вирішено укласти із Публічним акціонерним товариством „ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ" договір поруки, відповідно до якого Товариство виступить поручителем АТ „ФК „ЧОРНОМОРЕЦЬ" по зобов'язанням останнього перед АТ „СБЕРБАНК РОСІЇ"; за підсумками голосування: „за" - 100% голосів присутніх на засіданні Наглядової Ради Товариства, „проти", „утримався" - голосів не було подано; за наслідками голосуваннч рішення вважається прийнятим.

Вказаний протокол Засідання Наглядової Ради був підписаний Головою та членами Наглядової Ради.

Також, відповідно до протоколу №1 Загальних зборів Публічного акцірнерного товариства „РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" від 31.03.2014р., на яких загальна кількість голосуючих акцій акціонерів, які зареєструвалися для участі у Загальних зборах становить 29 850 (двадцять дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят) акцій-голосів, що складає 74,63% від усіх акцій-голосів Товариства, було вирішено затвердити звіт Наглядової Ради Товариства за 2013р., за підсумками голосування: „за" - 29 850 (двадцять дев'ять тисяч вісімсот п'ятдесят) акцій-голосів, що складає 100% від присутніх на Загальних зборах та 74,63% від загальної кількості голосів акціонерів, що мають право голосувати; „проти", „утримались" - голосів не було подано; рішення прийняте одностайно всією кількістю голосів присутніх акціонерів Товариства та їх представників, за принципом голосування: 1 акція - 1 голос.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно виписки про операції з цінними паперами за період з 29.02.2016р. по 29.02.2016р., наданої депозитарною установою - ТОВ «Портфельний інвестор» та договору купівлі-продажу цінних паперів №БВ-26-02/16-02 від 26.02.2016р., позивач володіє 16 861 (шістнадцять тисяч вісімсот шістдесят одна) штука простих іменних акцій АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ". Номінальна вартість даної кількості акцій складає 168 610 (сто шістдесят вісім тисяч шістсот десять) грн. 00коп. Таким чином, ТОВ "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" придбавши акції АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" став його акціонером 29.02.2016р.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ", посилаючись на ненадання Загальним зборам акціонерів АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" попередньої згоди на вчинення товариством зазначених правочинів, які мають характер поруки, вважає, що вказаний правочин (договір) є недійсним, оскільки є значним правочином та укладеним без попередньої згоди Загальних зборів акціонерів АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" та порушує його корпоративні права акціонера, що і призвело до його звернення до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

У відповідності до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій України" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є визнання недійсним договору поруки від 26.04.2013р., а підставою - його недійсність у відповідності до вимог ч. 1 ст.207 ГК України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України закріплює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути в т.ч. визнання правочину недійсним.

Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст.626, ст. 627, п.1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 553 ЦК України зазначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Як свідчать подані сторонами докази мало місце укладення між ПАТ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» та АТ «РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ» договору від 26.04.2013р., яким сторони погодили між собою всі умови, що необхідні для укладання договору поруки.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Положеннями ч.ч.1, 2, 3 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Приписи п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009р. №9 передбачають, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Отже, в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (абз.3 п.1 роз'яснень Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними"№02-5/111 від 12.03.99).

За положеннями абз.5 п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6.11.2009р. №9 відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Дана позиція також викладена ВАСУ у Роз'ясненні "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними" №02-5/111 від 12.03.99р.

Відповідно до п.п.2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013р. №11 зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Щодо посилань позивача, що спірний договір поруки є значним правочином, на укладення якого потрібне рішення Загальних зборів акціонерів товариства, слід зазначити наступне.

Відповідно до визначення термінів, наведених у статті 2 Закону України "Про акціонерні товариства" значним правочином є правочин (крім правочину з розміщення товариством власних акцій), вчинений акціонерним товариством, якщо ринкова вартість майна (робіт, послуг), що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів товариства, за даними останньої річної фінансової звітності.

Порядок прийняття рішення про вчинення акціонерним товариством значних правочинів врегульовано положеннями статті 70 вказаного Закону, частиною 2 якої встановлено: якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом значного правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, рішення про вчинення такого правочину приймається загальними зборами за поданням наглядової ради. Рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків, але менша ніж 50 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається простою більшістю голосів акціонерів, які зареєструвалися для участі у загальних зборах та є власниками голосуючих з цього питання акцій. Рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, становить 50 і більше відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства, приймається більш як 50 відсотками голосів акціонерів від їх загальної кількості.

Статтею 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язань боржником за те, що не було виконане останнім.

Таким чином, із змісту понять "порука" та "значний правочин" вбачається, що порука є способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю, на відміну від значного правочину в розумінні Закону України "Про акціонерні товариства" не передбачає відчуження майна, робіт, послуг поручителя.

Виходячи із вказаного договір поруки не є значним правочином, відтак на його укладення не було потрібне прийняття загальними зборами акціонерів рішення про надання згоди на укладання Договору поруки.

Вказаної позиції дотримується Вищий господарський суд України у Постанові від 04.03.2015р. у справі №910/22402/13, Вищий господарський суд України у Постанові від 04.05.2016р. у справі №910/29382/14, Верховний суд України у Постанові від 05.10.2016р. №3-1031гс16.

Виходячи з викладеного вище, посилання позивача на те, що спірний договір поруки укладений Головою правління товариства із перевищенням повноважень - протиріч вимогам статуту АТ "РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ" та чинного законодавства України, а саме без отримання відповідного погодження на укладання значного правочину від вищого органа товариства - Загальних зборів акціонерів товариства, на думку суду є неналежним.

Крім того, частиною 5 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" встановлено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Дана позиція викладена ВАСУ у Роз'ясненні "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними" №02-5/111 від 12.03.99р.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими, тому обов'язком позивача, відповідно до ст. 33 ГПК України є доведення/підтвердження/ в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

Також, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.02.2016р. №4, а саме п.2.4. передбачено, що під час вирішення корпоративних спорів господарським судом слід виходити з того, що особа стає носієм корпоративних прав з моменту набуття права власності на акції акціонерного товариства або вступу до інших юридичних осіб. Тому рішення органів юридичної особи, прийнятті до вступу позивача до складу її учасників або придбання ним акцій, не можуть бути визнанні такими, що порушують його корпоративні права.

Як судом було встановлено вище, позивач не є стороною спірного договору, а отже, виходячи із вищенаведених приписів, звертаючись до суду із даним позовом та вимагаючи визнати недійсним договір поруки від 26.04.2013р., укладений між іншими юридичними особами, зобов'язаний довести, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, чого зроблено не було, поза як твердження позивача стосовно того, що вказаний спірний договір поруки порушує його корпоративні права акціонера АТ «РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ», яким він став 29.02.2016р., ніяким чином не зачіпає інтереси та не порушує права ТОВ «ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ», оскільки акціонером позивач став задовго після укладення спірного договору поруки від 26.04.2013р.

Таким чином, судом встановлено не обґрунтованість, недоведеність заявлених позивачем позовних вимог щодо наявності порушених його прав та охоронюваних законом інтересів спірним договором та невідповідність даного договору вимогам чинного законодавства, що є підставою для відмови ТОВ „ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі

При цьому, суд відхиляє клопотання відповідача-2 про застосування строку позовної давності за умови встановлення судом недоведеності позовних вимог позивача щодо визнання недійсними договору поруки від 26.04.2013р. та відмови в задоволенні позовних вимог на цій підставі.

Згідно ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст.43 ГПК України).

З огляду на вищевикладені обставини справи, з урахуванням положень чинного законодавства, суд, відмовляє у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог повністю.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно зі ст.ст.44,49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю „ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ ДЕВЕЛОПМЕНТ" в задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 27.03.2017р.

Головуючий суддя С.Г. Власова

Суддя І.А. Малярчук

Суддя Н.В. Рога