ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2017 року Справа № 912/4450/16
Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючий суддя Березкіна О.В. - доповідач
Судді: Сизько І.А., Орєшкіна Е.В.
Секретар судового засідання Логвіненко І.Г.
Представники сторін:
від позивача: Пац В.О., довіреність №14-127 від 13.05.2014 р.;
представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином ( поштове повідомлення а.с.112).
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 , на рішення господарського суду Кіровоградської області від 08 лютого 2017 року по справі № 912/4450/16
за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Військової частини НОМЕР_1
про стягнення 4539,38 грн .

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 08 лютого 2017 року (суддя Шевчук О.Б.) у справі № 912/4450/16 позов задоволено частково.
Суд стягнув з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) - 3108,83 грн, з яких: 1320,72 грн пені, 152,01 грн 3% річних, 1636,10 грн інфляційних втрат, а також 1378,00 грн. судового збору.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач Військова частина НОМЕР_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив частково скасувати рішення суду щодо зменшення розміру пені на 50% і прийняти нове рішення, яким максимально зменшити розмір пені.
В іншій частині рішення господарського суду Кіровоградської області сторони не оскаржували.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що суд першої інстанції при винесенні рішення прийняв до уваги тільки винятковість випадку, ступінь виконання зобов`язання боржником ( затримку в оплаті було усунуто одразу при надходженні відповідних бюджетних асигнувань), поведінка винної сторони ( добросовісна поведінка Військової частини), причини неналежного виконання зобов`язання ( затримка державного фінансування), наслідки порушення зобов`язання ( відсутність будь-яких наслідків (шкоди) порушення зобов`язання).
При цьому суд не врахував інші зазначені обставини, котрі повинен був врахувати та на які вказував представник скаржника, а саме:
- майновий стан сторін ( позивач є прибутковою організацією. Котра є майже монополістом у своїй галузі, що свідчить про відповідний майновий стан, а військова частина є державною установою, котра не є прибутковою організацією та фінансується виключно з державного бюджету і саме невчасне фінансування ( скрутний матеріальний стан) призвів до неналежного виконання зобов`язання);
- незначності прострочення виконання зобов`язання ( прострочення виконання зобов`язання було незначним, що підтверджується документами справи);
- невідповідності розміру стягуваної неустойки ( штрафу. Пені0 наслідком прострочення виконання зобов`язання ( не дивлячись на те, що суд першої інстанції погодився з відсутністю будь-яких збитків ( шкоди) завданих позивачу неналежним виконанням зобов`язання, суд зменшив пеню тільки на 50%);
- інші обставини, які мають істотне значення та заслуговують на увагу ( з огляду на ситуацію, котра склалась в Україні, військова частина підтримує постійну бойову готовність, не дивлячись на неналежне фінансування та намагається належним чином виконувати зобов`язання за договорами поряд з виконанням першочергових завдань щодо відсічі збройної агресії на Сході України.
Також скаржник посилається на те, що суд першої інстанції при винесенні рішення взагалі не посилався на статтю 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16 березня 2017 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 30 березня 2017 рік колегією суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В.( доповідач), судді: Сизько І.А., Орєшкіна Е.В.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення господарського суду Кіровоградської області від 08 лютого 2017 року у справі № 912/4450/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України без задоволення.

27 березня 2017 року від представника скаржника військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшло клопотання в якому останній просив розглянути справу без участі представника, за наявними у матеріалах справи документами ( а.с.113).

Колегія суддів ознайомилась з вказаним клопотання вирішила його задовольнити, та розглянути справу без участі представника скаржника за наявними матеріалами справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Дніпропетровської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 30 січня 2015року між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (Продавець) та Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України ( Покупець) укладено договір купівлі - продажу природного газу №2512/15-ТЕ(Т)-18 (Договір) (а.с. 10-14).
Відповідно до пункту 1.1 договору, Продавець зобов`язався передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей природний газ ( газ), на умовах цього Договору.
Згідно з пунктом 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.
Пунктом 2.1 договору передбачено, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 97,740 тис.куб. м., у тому числі по місяцях кварталів.
Пунктом 3.3 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.
Згідно з п. 3.4 договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути покупцеві та газорозподільному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.
Ціна газу узгоджена між сторонами в розділі 5 Договору, де визначено, що ціна за 1000 куб. м природного газу становить 1091,00 грн з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб. м - 1091,00 грн, крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн, всього з ПДВ -1309,20 грн. Загальна вартість Договору складається на дату його укладання становить 106634,34 грн, крім того ПДВ - 21326,87 грн разом з ПДВ - 127961,21 грн.
Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1. Договору).
За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором (п. 7.1 договору).
Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання відповідачем умов п. 6.1 цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові х оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п. 6.1 умов цього Договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Відповідно до п. 9.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.
Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11 договору).
Крім того, між сторонами було укладено додаткові угоди: №1 від 12 травня 2015року; №2 від 03 вересня 2015року; № 3 від 14 вересня 2015року; № 4 від 30 жовтня 2015року; № 5 від 28 грудня 2015року в яких, сторони вносили зміни до Договору в частині вартості природного газу та порядку розрахунків (а.с.15-20).
Звертаючись до відповідача із позовом, позивач посилався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань з своєчасної оплати отриманого природного газу, що стало підставою для нарахування пені, та сум, передбачених статтею 625 ЦК України.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за укладеним договором купівлі-продажу природного газу №2512/15-ТЕ(Т) від 30 січня 2015 року в частині своєчасної оплати отриманого природного газу, у зв`язку з чим на користь позивача підлягає стягненню основний борг, пеня на підставі п.7.2. договору, а також 3% річних та інфляційні на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. Проте, врахувавши майновий стан відповідача на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України суд зменшив розмір стягуваної пені на 50% .
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору купівлі-продажу природного газу, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст. ст. 4, 173-175 і ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.
Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків не пред`явлення такої вимоги.
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають встановлені договором правові наслідки, зокрема сплата неустойки - штрафу, пені, які обчислюється відповідно до ст. 549 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вище зазначеного договору, позивач передав у власність відповідача передбачений Договором газ на загальну суму 110656,90 грн., що підтверджують відповідні Акти приймання-передачі природного газу, які підписані сторонами без будь-яких зауважень ( а.с. 24-29).
Проте, у порушення умов договору, відповідач неналежно виконав свої зобов`язання із своєчасної оплати, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідач зобов`язання за договором виконав, але з простроченням строків, передбачених умовами Договору, що є підставою для стягнення пені та сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Враховуючи викладені обставини, заборгованість відповідача перед позивачем становить 4429,55грн, з яких: 2641,44грн. пені, 152,01грн. 3% річних, 1636,10грн. інфляційних втрат, що підтверджується матеріалами справи.
При цьому, господарський суд першої інстанції обґрунтовано перерахував розмір 3% річних та зменшив його з заявленої позивачем суми 158,47 грн. до 152,01 грн. та пені з 2744,81 грн. до 2641,44 грн. з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа ( включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Тобто, останнім днем оплати є 14 число.
Відповідно до статті 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то днем закінчення строку є перший за ним робочий день.
З огляду на виещазазначене, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що за зобов`язаннями січня 2015 року останнім днем сплати є 16.02.2015 року, а період прострочки починається з 17.02.2015 року, за зобов`язаннями лютого 2015 року останнім днем сплати є 16.03.2015 року, а період прострочки починається з 17.03.2015 року, за забов"язаннями жовтня 2015 року останнім днем сплати є 16.11.2015 року, а період прострочки починається з 17.11.2015 року, а тому до стягненню підлягає:
- за зобов`язаннями січня 2015 21,42 грн. 3% річних, 346,79 грн. пені та 641,25 грн. інфляційні втрати;
- за зобов`язаннями лютого 2015 25,05 грн. 3% річних,501,03 грн. пені та 863,20 грн. інфляційні втрати;
- за зобов`язаннями березня 2015 46,86 грн. 3% річних, 932,96 грн. пені та 131,65 грн інфляційні втрати;
- за зобов`язаннями жовтня 2015 12,12 грн. 3% річних, 177,81 грн. пені;
- за зобов`язаннями листопада 2015 16,51 грн. 3% річних,242,11 грн. пені;
- за зобов`язаннями грудня 2015 30,05 грн. 3% річних, 440,74 грн. пені.
В частині стягнення з відповідача 152,01 грн. 3% річних, 1636,10 грн. інфляційних втрат, а також 1378,00 грн. судового збору рішення сторонами не оскаржується.

Щодо стягнення пені, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.
Пунктом 7.2 договору передбачено, що у разі невиконання відповідачем умов п. 6.1 цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові х оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п. 6.1 умов цього Договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошового зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Судом першої інстанції встановлено, що розмір пені складає 2641,44 грн.
При цьому, судом взято до уваги, що відповідно до частини 3 статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання.
В частині 3 статті 551 Цивільного кодексу України зазначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно з частиною 1 статті 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язання боржником, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Таким чином, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто, сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було подано клопотання щодо зменшення розміру штрафних санкцій, мотивоване, зокрема, тим, що зобов`язання за договором №2512/15-ТЕ(Т)-18 станом на даний час виконано, а затримку в оплаті було усунуто одразу при надходженні відповідних бюджетних асигнувань, при цьому причиною неналежного виконання зобов`язання стала затримка державного фінансування.
Колегія суддів погоджується з доводами відповідача та враховує 100% виконання зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 , добросовісну поведінку відповідача, фінансову залежність від субвенції з державного бюджету, а також те, що вказані обставини призвели до виникнення заборгованості у відповідача та неможливості своєчасно розрахуватися за спожитий газ, а матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження факту завдання яких-небудь збитків позивачу несвоєчасним виконанням ВЧ 2269 зобов`язань за договором.
Зменшуючи розмір пені, яка підлягає стягненню, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що даний випадок є винятковим та вважає, що розмір пені може бути зменшено на 50% стягнувши 1320,72 грн. В іншій частині позовних вимог про стягнення пені відмовлено.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру пені на 50% та стягнення її з відповідача у розмірі 1320,72 грн.
Таким чином, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно з`ясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст.103 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 99-105 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ - залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Кіровоградської області від 08 лютого 2017 року у справі № 912/4450/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 03 квітня 2017 року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя Е.В.Орєшкіна

Суддя І.А.Сизько