ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"31" березня 2017 р. Справа № 02/38-71

за скаргою Регіонального відділення ФДМУ по Волинській області у справі за позовом Регіонального відділення ФДМУ по Волинській області до Липинської сільської ради та ВАТ "Волиньводбуд" про зобов'язання Відкритого акціонерного товариства "Волиньводбуд" передати, а Липинську сільську раду прийняти у комунальну власність житловий фонд

на дії Другого відділу Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області

про скасування постанови

Суддя Костюк С. В.

Представники:

від скаржника: Бойко Ю. А., дов. № 15 від 30.09.2016 року.

від Другого відділу ДВС: н/з.

від Липинської сільської ради: н/з.

від ВАТ "Волиньводбуд": н/з.

Суть спору: Регіональне відділення ФДМУ по Волинській області 09.03.2017 року подало до господарського суду Волинської області скаргу на дії державної виконавчої служби, в якій, зокрема, просить:

- визнати дії заступника начальника Другого відділу ДВС Луцького МУЮ Гань А. Ф. неправомірними;

- скасувати постанову від 25.06.2015 року ВП №38762361 про закінчення виконавчого провадження;

- зобов'язати Другий відділ Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області поновити виконавче провадження та виконати належним чином наказ господарського суду Волинської області від 28.07.2009 року № 02/38-1 та провести виконавчі дії в повному обсязі в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Скарга обґрунтована тим, що постанова про закінчення виконавчого провадження від 25.06.2015 року ВП № 38762361 винесена передчасно та всупереч положенням ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", без вчинення державним виконавцем усіх можливих виконавчих дій, необхідних для належного виконання наказу господарського суду Волинської області від 28.07.2009 року №02/38-1.

До скарги додано заяву про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність органу виконавчої служби № 10-06-618 від 22.03.2017 року у відповідності до ст. 53 ГПК України. Суд дану заяву вважає обґрунтованою та задовольняє її.

Боржники - Липинська сільська рада та ВАТ "Волиньводбуд" письмових пояснень щодо скарги суду не надали. В судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомленні про час та місце судового засідання, про що свідчать повернуті на адресу суду повідомлення про вручення поштового відправлення. На час розгляду скарги, а саме 31.03.2017 року об 11:00 год. жодних заяв чи клопотань від ДВ ДВС м.Луцьк ГТУЮ у Волинській області та боржників (відповідачів по справі) на адресу суду не поступало.

Представник РВ ФДМУ по Волинській області в судовому засіданні скаргу підтримав з викладених у ній підстав.

Судом оглянуто та досліджено докази, із досліджених матеріалів справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Волинської області від 16.07.2009р. у справі №02/38-71 за позовом Регіонального відділення ФДМУ по Волинській області до відповідачів Липинської сільської ради та ВАТ "Волиньводбуд" про зобов'язання Відкритого акціонерного товариства "Волиньводбуд" передати, а Липинську сільську раду прийняти у комунальну власність житловий фонд, позов задоволено та зобов'язано Відкрите акціонерне товариство "Волиньводбуд" передати , а Липинська сільську раду прийняти у комунальну власність територіальної громади, за актом прийому-передачі: 12 -квартирний житловий будинок -с. Липини по вул. Шкільній, 24; 12-квартирний житловий будинок -с. Липини по вул. Шкільній, 26; 16-квартирний будинок -с. Липини по вул. Шкільній, 28 (а.с.25-27).

Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

На виконання рішення було видано наказ № 02/38-1 від 28.07.2009р. про примусове виконання рішення (а.с.28).

08.07.2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №М 38762361. 25.06.2015 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Останню скаржник вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Як слідує зі змісту скарги заступником начальника ДВ ДВС Луцького МУЮ направлено на адресу УМВС України у Волинській області подання про притягнення винних службових осіб ВАТ "Волиньводбуд" та Липинської сільської ради Луцького району до кримінальної відповідальності за умисне невиконання наказу, однак відомості, щодо притягнення даних службових осіб, до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань не вносилось, що підтверджено листом від 11.05.2016 року № 3106/01/24/1-2016.

12.10.2016 року та 07.12.2016 року скаржник звернувся до начальника ГТУЮ у Волинській області з проханням перевірити законність проведених ДВ ДВС м.Луцьк дій щодо виконання наказу господарського суду Волинської області від 28.07.2009 року № 02/38-1 та зобов'язати заступника начальника ДВ ДВС м.Луцьк Гань А. Ф. скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 25.06.2015 року та поновити останнє.

Згідно листа від 27.12.2016 року № 11633/03-35/03-1 начальником ДВ ДВС м.Луцьк ГТУЮ у Волинській області проведено перевірку законності дій державного виконавця в ході здійснення виконавчого провадження та встановлено, що державним виконавцем вжито всіх заходів щодо виконання наказу господарського суду Волинської області від 28.07.2009 року № 02/38-1.

Також скаржник звертався до МЮУ з скаргою на дії ДВ ДВС м.Луцьк ГУТЮ у Волинській області, що підтверджено листом № 07-06-125 від 17.01.2017 року, однак дії ДВ ДВС м.Луцьк ГУТЮ у Волинській області були визнанні такими, що відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно частини 1 статті 115 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Виконавчі дії щодо виконання наказу господарського суду № 02/38-1 від 28.07.2009 року вчинялись в період дії Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року з наступними змінами та доповненнями, яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 даного Закону передбачено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України (частина 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження").

Частинами 1, 2 статті 5 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії; державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Відповідно до частин 2, 3 статті 76 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання боржником без поважних причин вимог державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції чи інші заходи, передбачені законодавством, і призначає новий строк виконання; якщо після цього рішення не буде виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, а на боржника державним виконавцем накладається штраф у сумі двократного розміру витрат на проведення виконавчих дій у порядку, встановленому частиною другою статті 87 цього Закону; якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець застосовує до боржника штрафні санкції та інші заходи, передбачені статтею 87 цього Закону, після чого, виконавчий документ постановою державного виконавця, затвердженою начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, повертається до суду чи іншого органу, що видав виконавчий документ.

Згідно частин 1, 3 статті 87 даного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу в розмірі від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на боржника - юридичну особу - від двадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та призначає новий строк для виконання; у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає штраф на боржника у подвійному розмірі; при подальшому невиконанні рішення боржником державний виконавець порушує клопотання перед судом про кримінальну відповідальність боржника відповідно до закону.

Частиною 1 статті 7 цього ж Закону передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем не в повній мірі вчинено виконавчі дії, не здійснено усіх необхідних заходів щодо своєчасного і повного виконання рішення; не взято жодних письмових пояснень у боржників; рішення суду не виконано, виконавче провадження передчасно закінчено, а виконавчий документ з порушенням вимог статті 40-1 Закону "Про виконавче провадження" повернуто до суду.

Державним виконавцем незаконно закінчено виконавче провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 37 Закону.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у випадку повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 76 цього Закону.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, державним виконавцем не виконано усіх дій щодо виконання рішення суду, передбачених частиною 3 статті 76, та не вчинено усіх заходів, передбачених статтею 87 Закону "Про виконавче провадження".

Виконавчий документ згідно частин 1, 2 статті 40-1 закону повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ та прийняття цієї апеляційної скарги до розгляду; якщо стягувачем є держава, виконавчий документ повертається до суду, у випадках, передбачених пунктами 2 - 6 частини першої статті 40 цього Закону.

А пунктами 2-6 частини 1 статті 40 Закону "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ, за яким стягнення не проводилося або було проведено частково, повертається, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення, одержати певні предмети, що повинні бути передані йому від боржника згідно з рішенням; у разі якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснює авансування витрат на проведення виконавчих дій, якщо їх авансування передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; якщо в результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (за винятком виконавчих документів, зазначених у частині першій статті 42 цього Закону), а також виконавчих документів, за якими мають бути стягнені грошові кошти чи інше майно, та інших виконавчих документів, які можуть бути виконані без безпосередньої участі боржника; якщо у боржника відсутнє майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу, або майно, визначене виконавчим документом, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Таким чином, дії державного виконавця є неправомірними, а постанова від 25.06.2015р. "Про закінчення виконавчого провадження" з примусового виконання судового наказу №02/38-1, виданого 28.07.2009р. господарським судом Волинської області, прийнята з порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження", є незаконною і підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону України "Про виконавче провадження", якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачеві визнана судом незаконною чи скасована начальником або керівником вищестоящого органу державної виконавчої служби, начальником відповідного органу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню у 3-денний строк з дня отримання ухвали суду, постанови начальника або керівника вищестоящого органу державної виконавчої служби, начальника відповідного органу державної виконавчої служби.

Тому, виконавче провадження підлягає відновленню.

З врахуванням зазначеного суд вважає скаргу обґрунтованою, а тому вимоги скарги повністю задовільняє.

Керуючись Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", статтями 33, 34, 43, 86, 115, 1212 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

У Х В А Л И В:

1. Скаргу задоволити повністю.

2. Дії заступника начальника Другого відділу ДВС Луцького МУЮ Гань А. Ф. визнати неправомірними.

3. Постанову від 25.06.2015 року ВП №38762361 про закінчення виконавчого провадження скасувати.

4. Зобов'язати Другий відділ Державної виконавчої служби міста Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області поновити виконавче провадження та виконати належним чином наказ господарського суду Волинської області від 28.07.2009 року № 02/38-1 та провести виконавчі дії в повному обсязі в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Суддя С. В. Костюк