КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2017 р. Справа№ 910/22022/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Калатай Н.Ф.

Секретар судового засідання: Степанець О.В.,

від позивача - Яковлев О.С., довіреність б/н від 22.12.2016 року,

від відповідача 1 - Пономарьов А.О., довіреність №3-243110/793 від 13.02.2017 року,

від відповідача 2 - Бондаренко Н.О., довіреність №18-0009/59329 від 15.07.2016 року,

розглянувши матеріали апеляційної скарги

Товариства з обмеженою відповідальністю "КМД-Трейдінвест Україна"

на рішення господарського суду міста Києва від 01.02.2017 року

у справі №910/22022/16 (суддя Чинчин О. В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КМД-Трейдінвест Україна",

до 1) Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит",

2) Національного Банку України,

про визнання особи такою, що не є пов'язаною особою, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "КМД-Трейдінвест Україна" подало до господарського суду міста Києва позов до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" та Національного Банку України.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.02.2017 року у справі №910/22022/16 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "КМД-Трейдінвест Україна" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 01.02.2017 року у справі №910/22022/16 повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що він не погоджується з прийнятим рішенням, оскільки воно не ґрунтується на допустимих доказах, а висновки не відповідають матеріалам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.02.2017 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КМД-Трейдінвест Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2017 року у справі №910/22022/16 прийнято до провадження у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Калатай Н.Ф., Чорногуз М.Г. та призначено її розгляд на 23.03.2017 року.

15.03.2017 року від відповідача 2 до канцелярії Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

23.03.2017 року від відповідача 1 до канцелярії Київського апеляційного господарського суду надійшли пояснення в яких останній просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засіданні 23.03.2017 року з`явились представники позивача та відповідачів, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Звертаючись з даним позовом до господарського суду позивач вказував, що в процесі розгляду справи №910/18076/16 Товариству з обмеженою відповідальністю "КМД - Трейдінвест Україна" стало відомо про визнання останнього пов'язаною особою з Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" станом на 01.09.2015 року як будь - яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених в п.1-8 статті 52 Закону України "Про банки та банківську діяльність" через трудові, цивільні та інші відносини. Відтак, позивач просив суд першої інстанції визнати Товариство з обмеженою відповідальністю "КМД - Трейдінвест Україна" такою, що не є пов'язаною особою з АТ "Банк "Фінанси та Кредит"; виключити Товариство з обмеженою відповідальністю "КМД - Трейдінвест Україна" з переліку пов'язаних з АТ "Банк "Фінанси та Кредит" осіб.

Також, в процесі розгляду справи у суді першої інстанції позивачем було подано клопотання про збільшення позовних вимог №14/12-01 від 14.12.2016 року (т. 1, а.с. 93-94). У вказаному клопотання позивач просив суд визнати Протокол засідання Правління Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" від 01.09.2015 року про затвердження переліку пов'язаних з Банком осіб неправомірним (незаконним) в частині визнання ТОВ "КМД - Трейдінвест Україна" пов'язаною особою з АТ "Банк "Фінанси та Кредит"; Виключити ТОВ "КМД - Трейдінвест Україна" з переліку пов'язаних із АТ "Банк "Фінанси та Кредит" осіб, затверджений протоколом засідання Правління Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" від 01.09.2015 року про затвердження переліку пов'язаних з Банком осіб; Визнати ТОВ "КМД - Трейдінвест Україна" такою, що не є пов'язаною особою з АТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Проте, місцевий господарський суд ухвалою від 28.12.2016 року відмовив у прийнятті до розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КМД - Трейдінвест Україна" про збільшення розміру позовних вимог. (т.2, а.с. 6-7).

Таким чином, суд першої інстанції розглянув позовні вимоги викладені у прохальній частині позову. (т.1, а.с. 10), а саме визнати Товариство з обмеженою відповідальністю "КМД - Трейдінвест Україна" такою, що не є пов'язаною особою з АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та виключити Товариство з обмеженою відповідальністю "КМД - Трейдінвест Україна" з переліку пов'язаних з АТ "Банк "Фінанси та Кредит" осіб.

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, вказав, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження скасування або визнання недійсним рішення Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", оформленого протоколом засідання правління від 01.09.2015 року, про віднесення Товариства з обмеженою відповідальністю "КМД - Трейдінвест Україна" до пов'язаних з банком осіб відповідно до статті 52 Закону України "Про банки та банківську діяльність", а тому у суду першої інстанції відсутні правові підстави для виключення Товариства з обмеженою відповідальністю "КМД - Трейдінвест Україна" з переліку пов'язаних з АТ "Банк "Фінанси та Кредит" осіб.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та заслухавши у судовому засіданні присутніх учасників судового процесу, не погоджується з мотивувальною частиною оскаржуваного рішення у даній справі, виходячи з наступного.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому, судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Так, відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ст.2 ГПК України, господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно з ч.2 ст.21 ГПК України позивачами є підприємства та організації, що подали позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Однак, наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації, встановленого вищевказаними нормами, права.

Відсутність права на позов у процесуальному розумінні тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Отже, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен з'ясувати наявність чи відсутність факту порушення або оспорення прав особи, яка звернулася до суду з позовом, а також наявність спору між сторонами, оскільки в силу ст.12 ГПК України господарським судом підвідомчі справи саме у спорах, що виникають між сторонами з тих або інших підстав, і, відповідно ухвалити рішення про захист порушеного права або відмову позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Положеннями ст.20 Господарського кодексу України та ст. 16 Цивільного Кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання.

Частина 1 ст. 15 Цивільного Кодексу України закріплює за кожною особою право на захист свого цивільного права. Підставою для захисту є порушення, невизнання або оспорювання цивільного права. Під захист цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права.

Під захист цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

У своїй позовній заяві позивач просить суд здійснити захист свого порушеного права шляхом визнання його такою особою, що не є пов'язаною особою.

Таким чином, звертаючись до суду з вимогою щодо визнання його не пов'язаною особою, позивач фактично просить встановити певний юридичний факт, який мав місце у зв'язку з прийняттям Протоколу засідання Правління Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» від 01.09.2015 року про затвердження переліку пов'язаних з банком осіб.

Заявлена позивачем вимога про встановлення певного факту не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки ця вимога є нічим іншим як встановлення факту, що має юридичне значення. Цей факт може встановлюватися господарськими судами лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Тому такий спосіб захисту не відповідає способам, встановленим чинним законодавством, і, як наслідок, не призводить до поновлення порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що позивачем по-перше, не вірно обраний спосіб захисту порушеного права, по-друге, не доведено, яким чином розгляд позовних вимог про встановлення факту призведе до ефективного поновлення порушеного права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем належними та допустимим доказами не доведено наявність порушеного права, що в свою чергу призводить до ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що заявлений позивачем спір в рамках даної справи по суті є оскарженням протоколу засідання Правління Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" від 01.09.2015 року про затвердження переліку пов'язаних з Банком осіб.

Одночасно, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволення позовних вимог до Національного банку України оскільки господарським судом міста Києва вірно встановлено, що на час звернення позивача до суду з позовом в цій частині позовних вимог Національним банком України жодним чином не порушено право позивача про визнання останнього пов'язаною з банком особою.

Також, колегія суддів зазначає, що позовна вимога про виключення Товариства з обмеженою відповідальністю "КМД - Трейдінвест Україна" з переліку пов'язаних з АТ "Банк "Фінанси та Кредит" осіб є похідною вимогою від вимоги про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "КМД - Трейдінвест Україна" такою, що не є пов'язаною особою з АТ "Банк "Фінанси та Кредит", в частині якої колегія суддів припиняє провадження, а відтак суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "КМД - Трейдінвест Україна" в частині виключення Товариства з обмеженою відповідальністю "КМД - Трейдінвест Україна" з переліку пов'язаних з АТ "Банк "Фінанси та Кредит" осіб.

Отже, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку щодо зміни мотивувальної частини рішення господарського суду міста Києва від 01.02.2017 року, а саме підстав на яких відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "КМД-Трейдінвест Україна" не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КМД-Трейдінвест Україна" на рішення господарського суду міста Києва від 01.02.2017 року у справі №910/22022/16 залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду міста Києва від 01.02.2017 у справі №910/22022/16 залишити без змін.

3.Справу №910/22022/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

Н.Ф. Калатай