ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" березня 2017 р.Справа № 916/158/17

За позовом Заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1

до Одеської міської ради

та Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-комерційна фірма імені П. Шмідта"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Департамент комунальної власності Одеської міської ради

про: визнання незаконним рішення та визнання недійсним договору оренди землі

Суддя Демешин О. А.

Представники:

від прокуратури: Закернична І.П. - посвідчення

від відповідача 1): Штоля А.О. - довіреність

від відповідача 2): Муляр І.І. - довіреність

від третьої особи: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Заступник керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 (далі - Прокурор) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Одеської міської ради (далі - Відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-комерційна фірма імені П. Шмідта" (далі - Відповідач 2) яким просить суд:

- визнати незаконним рішення Одеської міської ради від 10.06.2015 № 6898-VІ „Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1546 га, за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 11, 11-А, для експлуатації та обслуговування існуючих нежитлових будівель та надання її Товариству з обмеженою відповідальністю „Виробничо-комерційна фірма імені П.Шмідта" в оренду.

- визнати недійсним договір оренди землі, площею 0,1546 га, укладений 04.09.2015 між Одеською міською радою та ТОВ „ВКФ ІМЕНІ П.ШМІДТА" для експлуатації та обслуговування існуючих нежитлових будівель.

14.02.2017 року суд залучив до участі у справі, в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Департамент комунальної власності Одеської міської ради.

Відповідач 1 - Одеська міська рада позов не визнав, з підстав викладених у відзиві на позов від 23.02.2017 року.

Відповідач 2 - ТОВ „Виробничо-комерційна фірма імені П. Шмідта" позов не визнав, з підстав викладених у відзиві, наданому у судовому засіданні 21.03.2017р.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Одеської міської ради від 10.06.2015 № 6898-VI затверджено проект землеустрою щодо відведення ТОВ „ВКФ ІМЕНІ П.ШМІДТА" земельної ділянки та надання в оренду земельної ділянки, площею 0,1546 га за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 11, 11-А, для експлуатації та обслуговування існуючих нежитлових будівель.

На підставі вказаного рішення 04.09.2015 року між Відповідачами - Одеською міською радою та ТОВ „ВКФ ІМЕНІ П.ШМІДТА" укладено договір оренди землі.

Прокурор вважає, що зазначене рішення міської ради прийнято всупереч ст. ст. 8, 19 Конституції України, ст. ст. 123, 186-1 Земельного кодексу України, ст. 9 Закону України „Про державну експертизу землевпорядної документації", у зв'язку з чим підлягає визнанню незаконним, а договір оренди землі визнанню недійсним з наступних підстав.

Рішенням Одеської міської ради від 29.10.2014 № 5646-VI надано дозвіл ТОВ „ВКФ ІМЕНІ П.ШМІДТА" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтованою площею 0,2700 га, за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 11, 11-А, для експлуатації та обслуговування існуючих нежитлових будівель та споруд.

Як стверджує Прокурор, вищевказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки є таким, що не отримав, всупереч ч. 6 ст. 123 Земельного кодексу України, ч.4 ст. 9 Закону України „Про державну експертизу землевпорядної документації" (в редакції на момент спірних правовідносин), позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації.

Зокрема, абзацом 1 ч. 3 ст. 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, земельної ділянки, розташованої на території чи в межах об'єкта природно-заповідного фонду або в межах прибережної захисної смуги підлягає погодженню структурним підрозділом обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Відповідно до пояснювальної записки до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «ВКФ ІІУШШ П.ШМІДТА» та плану відведення земельної ділянки, ситуаційної схеми, розробленої Мі 111 «Лідер», земельна ділянка за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 11,11-А, розташована в межах 100 метрової прибережної захисної смуги Чорного моря, а саме відстань від урізу води Чорного моря складає 40-43 м., що відображено у графічних матеріалах.

Згідно листа управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 02.04.2015 № 01-11/978/85оп земельна ділянка розташована як існуючий об'єкт на ландшафтно-рекреаційній території в проектній водоохоронній зоні Чорного моря.

Отже, в позовній заяві Прокурор робить висновок, що орендована ТОВ „ВКФ ІМЕНІ П.ШМІДТА" земельна ділянка відноситься до земель водного фонду, оскільки знаходиться в межах прибережної захисної смуги Чорного моря, яку в порушення вимог чинного законодавства, не встановлено під час розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Відповідно до частини 3 статті 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду підлягає також погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарств.

Враховуючи, що орендована ТОВ „ВКФ ІМЕНІ П.ШМІДТА" земельна ділянка відноситься до земель водного фонду, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в силу приписів частини з статті 186-1 Земельного кодексу України, на думку Прокурора, також підлягав погодженню з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, тобто з Державним агентством водних ресурсів України, про необхідність чого було зазначено у висновку державної експертизи землевпорядної документації від 21.05.2015 № 556.-15.

Проте, у матеріалах проекту відведення земельної ділянки ТОВ „ВКФ ІМЕНІ П.ШМІДТА" замість погодження проекту землеустрою з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства міститься послання на лист Одеського обласного управління водних ресурсів, яке, відповідно до пункту 1.1 Положення про Одеське обласне управління водних ресурсів, затвердженого наказом Державного агентства водних ресурсів України від 12.09.2011 № 164 (чинного на час розробки проекту землеустрою), є бюджетною неприбутковою організацією, яка належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у галузі водного господарства і меліорації земель, управління, використання та відтворення поверхневих водних ресурсів - Державного агентства водних ресурсів України.

Отже, як вказує Прокурор - Одеське обласне управління водних ресурсів не є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, та, враховуючи положення частини 3 статті 186-1 Земельного кодексу України, не уповноважено на погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок водного фонду.

Таким чином, на думку Прокурора, спірне рішення прийнято Одеською міською радою за відсутності позитивного висновку землевпорядної експертизи у розумінні ст. 35 Закону України „Про державну експертизу землевпорядної документації" та за відсутності погодження проекту землеустрою з компетентним органом охорони навколишнього природного середовища та органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Відповідачі позов не визнали, вказавши у відзивах на позов, що обґрунтування заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 щодо безпідставного заволодіння комунальною власністю є такими, що не відповідають дійсності, а позовні вимоги заступника керівника Одеської місцевої прокуратури № 1 є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними доказами по справі, оскільки спірна земельна ділянка, що відносилась до комунальної власності, була надана в оренду відповідно до повноважень, наданих Одеській міській раді чинним законодавством. Крім того, на думку відповідачів, Прокурор не обгрунтував належним чином порушення спірним рішенням та договором оренди інтересів держави. Також відповідачі стверджують, що необгрунтованими є посилання Прокурора на необхідність погодження проекту землеустрою з органами Держводагенства України, оскільки спірна земельна ділянка не належить до категорії земель водного фонду.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного:

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині порушення інтересів держави, пов'язаних із прийняттям Одеською міською радою вищевказаного Рішення від 10.06.2015 № 6898-VI та укладання з ТОВ „ВКФ ІМЕНІ П.ШМІДТА" договору оренди землі від 04.09.2015 року про надання Відповідачем 1 в оренду Відповідачу 2 земельної ділянки, площею 0,1546 га за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 11, 11-А, для експлуатації та обслуговування існуючих нежитлових будівель, Прокурор зазначив, що „підставою для набуття територіальною громадою в особі Одеської міської ради права комунальної власності на землю є безоплатна передачі їй землі державою. Оскільки право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів, кожне порушення закону щодо безпідставного заволодіння комунальною власності є порушенням державних інтересів. При цьому, чинним законодавством не визначено суб'єкта контролю за законністю прийняття органом місцевого самоврядування рішень щодо відведення земельних ділянок з відповідними повноваженнями на звернення до суду з позовами".

Таким чином, Прокурор самостійно звернувся до господарського суду Одеської області з даним позовом і набув статусу позивача по справі.

Перш за все суд вважає за необхідне зазначити про наявність повноважень у Одеської міської ради на прийняття вищевказаного спірного рішення.

Так, згідно зі ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень визначених законом приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин..

Відповідно до ст. 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема:

а) розпорядження землями територіальних громад;

б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність

громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу;

в) надання земельних ділянок у користування із земель

комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Таким чином, з огляду на вимоги ст.ст. 12, 52, 123, 124, п. „в" ч. 1 ст. 186 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в України", Одеська міська рада мала необхідні повноваження щодо прийняття спірного рішення та надання земельної ділянки площею 0,1546 га, за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 11, 11-А, в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю „Виробничо-комерційна фірма імені П.Шмідта" для експлуатації та обслуговування існуючих нежитлових будівель.

Стосовно тверджень Прокурора, викладених у позовній заяві про те, що спірне рішення прийнято за відсутності позитивного висновку землевпорядної експертизи, у розумінні ст. 35 Закону України „Про державну експертизу землевпорядної документації" та за відсутності погодження проекту землеустрою з компетентним органом охорони навколишнього природного середовища та органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства суд зазначає наступне:

Згідно з ч.ч. 1,2,6,8 статті 35 Закону України „Про державну експертизу землевпорядної документації" результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи. Висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об'єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки.

У разі, якщо об'єкт державної експертизи не повною мірою відповідає вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, він повертається на доопрацювання.

При цьому вказуються конкретні вимоги, відповідно до яких необхідно внести зміни і доповнення до об'єкта державної експертизи. Висновки державної експертизи після їх затвердження спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері державної експертизи є обов'язковими для прийняття до розгл5щу замовником і врахування при прийнятті відповідного рішення щодо об'єктів державної експертизи.

Крім того, відповідно до п.п. 3.5.8, 3.5.9. Методики проведення державної експертизи землевпорядної документації, затвердженої наказом Державного комітету України по земельним ресурсам від 03.12.2004 року № 391 3.5.8., яким визначено, що усунення зауважень та внесення виправлень, виявлених в результаті державної експертизи, здійснюють розробники землевпорядної документації та інші суб'єкти, що допустили порушення вимог чинного законодавства України, встановлених норм і правил при підготовці об'єкта державної експертизи або його окремих складових частин. Контроль за усуненням зауважень державної експертизи здійснюють виконавці експертизи (експерти) чи, за їх дорученням, керівники територіальних органів Держгеокадастру. Факт внесення виправлень, врахування зазначених у висновку зауважень та пропозицій посвідчується відповідним записом на висновку експертизи керівника експертного підрозділу або керівника територіального органу Держгеокадастру, на якого покладено контроль за усуненням зауважень державної експертизи.

Суд враховує, що на висновку державної експертизи землевпорядної організації Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 21.05.2015 р. № 556-15 наявний запис „Зауваження визначені у п.1, 3 п. 10 усунуто та відповідний штамп вказаної Державної служби України.

Крім того, відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 29.05.2015 р. № ДС-19-15-7777.9-1063/22-15 щодо усунення зауважень державної експертизи землевпорядної документації проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ „ВКФ імені П. Шмідта" для експлуатації ї обслуговування існуючих нежитлових будівель і споруд" вищезазначена земельна ділянка не належить до категорії земель водного фонду, і тому, відповідно до ст. 186-1 Земельного кодексу України, погодження даного проекту землеустрою не належить до повноважень органів Держводагентства України. Крім того, відповідно до листа Одеського обласного управління водних ресурсів від 25.05.2015 р. № 2509/23/10, за наявною у Одеському облводресурсів інформацією прибережна захисна смуга Чорного моря у місті Одеса - не встановлена.

Враховуючи, що межі прибережної захисної смуги Чорного моря затвердженою містобудівною документацією не встановлені, їх нанесення відносно земельної ділянки, яка запроектована до відведення ТОВ „ВКФ імені П.Шмідта" за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 11, 11-А - не є можливим.

Враховуючи викладене, спосіб усунення зауважень, використаний розробником проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «ВКФ імені П. Шмідта» для експлуатації та обслуговування існуючих нежитлових будівель за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 11, 11А, головним управлінням в межах компетенції було проконтрольовано, згідно з п.п. 2 п. 10 висновку державної експертизи землевпорядної документації.

З наведеного суд робить висновок, що проект землеустрою при наявності запису на висновку державної землевпорядної документації та відповідного листа щодо усунення зауважень вказаний проект землеустрою є таким, що отримав позитивну оцінку та був погодженим.

Тому суд не вбачає підстав для задоволенню позову в частині визнання незаконним рішення Одеської міської ради від 10.06.2015 № 6898-VІ „Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,1546 га, за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 11, 11-А, для експлуатації та обслуговування існуючих нежитлових будівель та надання її Товариству з обмеженою відповідальністю „Виробничо-комерційна фірма імені П.Шмідта" в оренду.

Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним, укладеного між відповідачами, договору оренди землі від 04.09.2015 року, то слід зазначити, що ці вимоги ґрунтуються виключно на підставах незаконності вищевказаного спірного Рішення Одеської міської ради та не містять посилань на те, в чому конкретно зміст вищевказаного договору оренди суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства і його моральним засадам.

Оскільки вимога про визнання недійсним договору оренди землі, площею 0,1546 га, укладений 04.09.2015 між Одеською міською радою та ТОВ „ВКФ ІМЕНІ П.ШМІДТА" для експлуатації та обслуговування існуючих нежитлових будівель - є похідною від попередньої вимоги, у її задоволенні також слід відмовити.

Крім того, підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, суд вважає хибність позиції Прокурора щодо порушення інтересів держави внаслідок прийняття Одеською міською радою спірного рішення та укладення між відповідачами по справі договору оренди землі від 04.09.2015р., оскільки, посилаючись на: спричинення цими рішенням і договором економічних збитків державі; на перешкоджання здійсненню права власності на землю та на нераціональне використання земель - Прокурор не зазначає:

- про які економічні збитки державі йде мова;

- яким чином відбувається перешкоджання у здійсненні державою права власності на земельну ділянку, площею 0,1546 га, за адресою: м. Одеса, пров. Маячний, 11, 11-А, з огляду на те, що вказана земельна ділянка належить до комунальної власності територіальної громади міста Одеси та не відноситься до земель державної форми власності;

- в чому полягає нераціональність використання земельної ділянки, повноваженнями щодо розпорядження якою наділена Одеська міська рада, а не держава в особі відповідного державного органу.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на наведене, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволені позові відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили, в порядку ст. 85 ГПК України

Повне рішення складено 23 березня 2017 р.

Суддя О.А. Демешин