ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"22" березня 2017 р. Справа № 911/800/17

Суддя В.М. Бабкіна, розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО-ІВ»,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору

1) ОСОБА_2;

2) ОСОБА_3;

3) ОСОБА_4;

4) ОСОБА_5;

5) ОСОБА_6;

6) ОСОБА_7;

7) ОСОБА_8;

8) ОСОБА_9;

9) ОСОБА_10 (спадкодавець ОСОБА_11);

10) ОСОБА_12;

11) Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_13;

12) Управління Держгеокадастру у Обухівському районі Київської області,

про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування записів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою б/н від 16.03.2017 р. (вх. № 856/17 від 20.03.2017 р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ІВ, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору 1) ОСОБА_2; 2) ОСОБА_3; 3) ОСОБА_4; 4) ОСОБА_5; 5) ОСОБА_6; 6) ОСОБА_7; 7) ОСОБА_8; 8) ОСОБА_9; 9) ОСОБА_10 (спадкодавець ОСОБА_11); 10) ОСОБА_12; 11) Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_13; 12) Управління Держгеокадастру у Обухівському районі Київської області, про визнання недійсними договорів, скасування записів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею.

Позивач просить суд визнати недійсними 10 договорів оренди земельної ділянки б/н від 01.01.2008 р., укладених між ТОВ АГРО-ІВ та фізичними особами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11 та ОСОБА_12, а також скасувати відповідні записи в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею.

Подана позовна заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України та не може бути прийнята судом до провадження з наступних підстав.

Відповідно до приписів чинного законодавства місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до абз. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Статтею 21 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі в господарському суді позивачами і відповідачами можуть бути юридичні особи та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності.

З матеріалів позовної заяви слідує, що позивач просить суд визнати недійсними договори оренди земельної ділянки, стороною в кожному з яких виступає фізична особа.

Як визначено у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам, з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України Про судоустрій і статус суддів місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

У вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Зокрема, господарський спір підвідомчий господарському суду, за таких умов: - участь у спорі суб'єкта господарювання; - наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; - наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; - відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (пункт 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 р. № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам»).

Статтею 179 Господарського кодексу України унормовано, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Водночас, оскільки договори оренди землі, вимоги про визнання яких недійсними заявлені в межах даного спору, укладені між ТОВ «АГРО-ІВ», який є господарюючим субєктом, та фізичними особами - громадянами, які не є господарюючими субєктами, то спірні правочини не є господарськими договорами у розумінні наведених вище приписів ст. 179 ГК України.

Відтак, беручи до уваги наведені нормативні приписи, виходячи з аналізу характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про непідвідомчість даної справи господарським судам України у розумінні ст. 12 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку щодо відмови Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у прийнятті позовної заяви б/н від 16.03.2017 р. (вх. № 856/17 від 20.03.2017 р.).

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у прийнятті позовної заяви б/н від 16.03.2017 р. (вх. № 856/17 від 20.03.2017 р.) до Товариства з обмеженою відповідальністю АГРО-ІВ, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору 1) ОСОБА_2; 2) ОСОБА_3; 3) ОСОБА_4; 4) ОСОБА_5; 5) ОСОБА_6; 6) ОСОБА_7; 7) ОСОБА_8; 8) ОСОБА_9; 9) ОСОБА_10 (спадкодавець ОСОБА_11); 10) ОСОБА_12; 11) Приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_13; 12) Управління Держгеокадастру у Обухівському районі Київської області, про визнання недійсними договорів, скасування записів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею.

Додаток: позовна заява на 94 арк. позивачу.

Суддя В.М. Бабкіна