номер провадження справи 32/98/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2017 Справа № 908/2385/16

За позовом Дочірнього підприємства Трансгарант-Україна (03680, Київ-150, м. Київ, вул. Димитрова, 5, корпус 2)

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 72)

про стягнення боргу в розмірі 45000,00 грн.

Головуючий Колодій Н.А.

Суддя Мірошниченко М.В.

Суддя Проскуряков К.В.

Представники:

Від позивача : ОСОБА_2, довіреність б/н від 26.12.2016р.

Від відповідача : ОСОБА_3, довіреність № 20-86 від 26.12.2016р.

ОСОБА_4, довіреність № 20-52 від 29.11.2016р.

Заявлено позов Дочірнього підприємства Трансгарант-Україна до ОСОБА_1 акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь про стягнення 45 000,00 грн. плати за користування вагонами, які простоювали в очікуванні інструкцій на повернення.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 12.09.2016 р. справу № 908/2385/16 призначено до розгляду судді Колодій Н.А.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.09.2016 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2385/16, присвоєно справі номер провадження 32/98/16, з призначенням судового засідання на 12.10.2016 р.

В судовому засіданні 12.10.2016 р., з метою витребування у сторін документів, на підставі ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 02.11.2016 р.

01.11.2016р. від ПАТ Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» до господарського суду Запорізької області надійшло клопотання, в якому відповідач просить продовжити та відкласти розгляд справи, у звязку з неможливістю направлення у судове засідання свого представника.

Клопотання відповідача судом задоволено. Продовжено строк розгляду спору, судове засідання відкладалось до 22.11.2016р. В судовому засіданні оголошувалась перерва до 24.11.2016р.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 24.11.2016р., справу № 908/2385/16 було передано на розгляд колегії у складі: головуючий КолодійН.А., судді Мірошниченко М.В., Носівець В.В.

Ухвалою суду від 25.11.2016р. справу прийнято до колегіального розгляду, судове засідання призначено на 23.01.2017р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 20.01.2017р., в звязку з перебування члена колегії судді Носівець у відпустці справу № 908/2385/16 було передано на розгляд колегії у складі: головуючий Колодій Н.А., судді Мірошниченко М.В., ПроскуряковК.В.

Ухвалою від 23.01.2047р. справу прийнято до розгляду іншим складом колегії, судове засідання призначено на ту ж дату, що вказана в ухвалі суду від 25.11.2016р.

В судових засідання оголошувалась перерва до 15.02.2017р., 16.03.2017р.

16.03.2017р. справу розглянуто, в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги викладені в позовній заяві, на підставі ст. ст. 509, 526, 530, 625, 629, 599, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 173, 174, 193, 218 ГК України, просить позов задовольнити та стягнути з відповідача 45000грн. 00 коп. плати за користування вагонами, які стояли в очікуванні інструкцій на повернення, строк 28 діб.

Відповідач не визнав заявлені позовні вимоги, надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених в відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях до відзиву.

Дослідивши надані сторонами матеріали, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ВАТ Запоріжсталь (змінило найменування на ПАТ Запоріжсталь) (надалі - клієнт, відповідач) та ДП Трансгарант - Україна (надалі - експедитор, позивач) укладено договір транспортно - експедиторського обслуговування № 20/2013/417 (надалі - договір) за умовами якого відповідач доручає, а позивач, в порядку та на умовах даного договору зобов'язується, за дорученням клієнта, за плату (винагороду) та за його рахунок надати клієнту послуги, передбачені п. 1.2 даного договору (п. 1.1 договору).

Згідно з пунктом 1.2 договору, на умовах даного договору, позивач, на підставі письмових заявок відповідача, зобов'язується надати відповідачу транспортно - експедиторські послуги з організації та оплати перевезення вантажу відповідача по залізничним коліям України та країн СНД у власних (орендованих) вагонах або вагонах що знаходяться під керуванням експедитора на інших законних підставах (надалі - вагони експедитора).

У додатку № 62 від 18.09.2015р. до договору транспортно - експедиторського обслуговування № 20/2013/417 від 15.02.2013р. сторони визначили, що, у відповідності до умов даного договору, експедитор, (позивач) надає послуги з надання власних (орендованих) вагонів - окатишевозів (надалі вагони) на маршрутах:

- станція відправлення: ст. Максимовка - Тернопольська, ст. Скалат Львівської залізниці, ст. Негін - Південно - Західної залізниці, ст. Терни, ст. Рядова, ст. Інгулець, Придніпровської залізниці.

- станція призначення: ст. Запоріжжя - Ліве, Кушугум Придніпровської залізниці.

Вантаж - вапняк для флюсування, флюси, камінь вапняковий, окатиші, залізничну сировину.

У пункті 2 додатку до договору вказано, що вартість послуг експедитора за надання рухомого складу та організацію перевезень (крім вартості ж. д. тарифу) визначається у вигляді ставки в розмірі 300,00 (триста) гривень в тому числі ПДВ, за один вагон на добу.

Пунктом 2.1 додатка до договору визначено, що нарахування плати за послуги, проводиться за весь строк знаходження кожного вагона під перевезеннями клієнта, включаючи час перебування вагона на коліях залізниць, підприємств-вантажовідправників, вантажоодержувачів і підприємств залізничного транспорту. Облік по кожному перевезенню починається з дати прибуття (включно) вагона на узгоджену сторонами станцію першого навантаження по даному додатку та закінчується датою прибуття вагонів після останнього вивантаження на станцію зазначену експедитором.

Дати початку та закінчення надання послуг і весь період надання послуг з організації перевезень обумовленої в цьому додатку, зазначаються в Актах початку надання послуг та закінчення надання послуг, які підписуються кожною із сторін. Зазначені дати визначаються згідно з календарним штемпелем станції на залізничних перевізних документах, та/або у разі відсутності перевізних документів згідно даних ПОЦ "Укрзалізниці".

Відповідно до п. 1.3 договору, у випадку необхідності надання Експедитором додаткових послуг, не вказаних в письмовій заявці клієнта, а також необумовлених умовами даного договору, розмір та порядок оплати таких послуг визначається додатковою письмовою угодою сторін.

Оцінивши надані суду документальні докази, суд вважає заперечення відповідача обґрунтованими, виходячи з наступного:

На розгляд суду передано спір про стягнення 45000грн. 00коп. плати за вагони, які стояли в очікуванні інструкцій на повернення. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на договір транспортно - експедиторського обслуговування № 20/2013/417 (надалі - договір) відповідно до якого відповідач доручає, а позивач, в порядку та на умовах даного договору зобов'язується, за дорученням клієнта, за плату (винагороду) та за його рахунок надати клієнту послуги, передбачені п. 1.2 даного договору (п. 1.1 договору).

Згідно зі ст. 9 Закону України Про транспортно - експедиторську діяльність, за договором транспортного експедирування, одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта), виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 12 зазначеного Закону клієнт зобов'язаний своєчасно надати експедитору повну, точну і достовірну інформацію щодо найменування, кількості, якості та інших характеристик вантажу, його властивостей, умов його перевезення, іншу інформацію, необхідну для виконання експедитором своїх обов'язків за договором транспортного експедирування, а також документи, що стосуються вантажу, які потрібні для здійснення митного, санітарного та інших видів державного контролю і нагляду, забезпечення безпечних умов перевезення вантажу. Клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування. Договором транспортного експедирування можуть бути передбачені й інші обов'язки клієнта.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Колегія суддів зазначає, що сторони договору, в силу положень ст. 627 Цивільного кодексу України, є вільними в його укладенні, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, саме сторони правочину наділені правом на свій власний розсуд (який полягає у їх суб'єктивному волевиявленні щодо закріплення у тексті договору тієї чи іншої норми, що регулює їх поведінку) визначати умови договору не відступаючи при цьому від імперативних приписів законодавства, а також звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Позаяк на суд покладено обов'язок з'ясувати зміст погоджених сторонами договору умов та відповідність їх законодавству, а не втручатися у приватні правовідносини з їх самостійним визначенням в обхід волі сторін.

Згідно п. 2.1 додатку № 62 від 18.09.2015р. до договору транспортно - експедиторського обслуговування № 20/2013/417 від 15.02.2013р. узгоджено, що облік по кожному перевезенню починається з дати прибуття (включно) вагона на узгоджену Сторонами станцію першого навантаження по даному додатку та закінчується датою прибуття вагонів

після останнього вивантаження на станцію зазначену Експедитором.

Тобто, станція призначення після останнього вивантаження визначається експедитором.

ПАТ «Запоріжсталь» на адресу експедитора було направлено лист за №80-2086341 від 28.12.2015р. з вимогою надати інструкції для відправлення порожніх вагонів, а також надати акти на здачу вагонів з користування, тобто з цієї дати 28.12.2015р. припинити надання послуг і нарахування плати за користування вагонами.

Між сторонами виник спір щодо стягнення з відповідача 45000грн. 00 коп. плати за 50 вагонів, які простоювали в очікуванні інструкцій на повернення 28 діб.

Інструкція на відправлення вагонів на ст. Рядова Придніпровської залізниці за №ДН -12/4186 була надана ПАТ «Запоріжсталь» лише 31.12.2015р.

ПАТ «Запоріжсталь» заперечує правомірність нарахування предявленої до стягнення суми за вагони, які не перебували у користуванні, а простоювали порожні в очікуванні інструкцій на повернення, що відображено відповідачем в акті виконаних робіт № 105/15 від 31.12.2015р.

Оцінивши надані суду докази та пояснення представників сторін, суд погоджується з тим, що сторонами в додатку № 62 від 18.09.2015р. до договору, узгоджено суттєві умови договру транспортного - експедитоського обслуговування. Будь яких інших додаткових угод в яких би сторони визначали порядок оплати вагонів, що знаходились в очікуванні на інструкції між сторонами не укладалось.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено належними документальними доказами правомірність предявлення до стягнення плати за вагони, які простоювали в очікуванні інструкцій на повернення (строк 28 діб).

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 Про судове рішення передбачено, що рішення з господарського спору повинно прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, с достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Пунктом 4 зазначеної Постанови передбачено, що, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні в мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування й ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно зі ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, в позові слід відмовити.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Дочірнього підприємства Трансгарант-Україна (03680, Київ-150, м. Київ, вул. Димитрова, 5, корпус 2) до ОСОБА_1 акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 72) про стягнення 45000грн. 00 коп. заборгованості за надання додаткових послуг за договором транспортно - експедиторського обслуговування № 20/2013/417 від 15.02.2013р. (з додатком № 62 від 18.09.2015р.) відмовити.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 17 березня 2017 р.

Головуючий Н.А. Колодій

Суддя М.В. Мірошниченко

Суддя К.В. Проскуряков

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.