ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2017 р. Справа № 917/180/17

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, буд. 2а, м. Полтава, 36008)

до Командитного товариства "ОСОБА_1 та інші - фірма "Агропродукт" (пров. Шевченка, буд.3, м.Полтава, 36007)

про стягнення 36205,46 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: ОСОБА_1

Розглядається позовна заява про стягнення 36205,46 грн., у тому числі 18025,87 грн. основного боргу за послуги з постачання теплової енергії, 18025,87 грн. пені, 153,72 грн. 3% річних.

Ухвали суду від 08.02.2017р. та від 09.03.2017р., надіслані на юридичну адресу відповідача (пров. Шевченка, буд. 3, м. Полтава, 36007), були ним отримані, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення від 09.02.2017р. та від 10.03.2017р. (а.с.31, 43).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.03.2017р. Командитне товариство "ОСОБА_1 та інші - фірма "Агропродукт" зареєстровано як юридична особа за адресою: пров. Шевченка, буд.3, м. Полтава, 36007. На вказану адресу судом надсилалися ухвали по справі.

Відповідно до ст. 64 ГПК України у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про порушення провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місце проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні 28.03.2017р. суд розпочав розгляд справи по суті.

Відповідач надав клопотання від 28.03.2017р. про зменшення розміру належної до стягнення пені до 100,00 грн. в звязку з тяжким фінансовим становищем Товариства, основний борг зобов"язується сплатити.

В судовому засіданні 28.03.2017р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Рішенням господарського суду Полтавської області у справі № 917/308/16 від 16.05.2016 року задоволено позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та визнано укладеним договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 4056 "С" між ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" та Командитним товариством "ОСОБА_1 та інші - фірма "Агропродукт" разом з Додатком "Розрахунок обсягу теплової енергії" в редакції позивача, що направлений відповідачу з пропозицією за №30.1-3060 від 23.11.2015 (а.с.16-27).

Дане рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили 31.05.2016р. Відомості про це рішення внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ч.2 ст. 187 Господарського кодексу України день набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

За ст. 631 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відповідно до умов пункту 34 Договору № 4056 «С» на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води (далі Договір), він поширює дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 01.10.2015 і діє в частині постачання теплової енергії по 31.12.2019, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

За умовами договору передбачено наступне:

- позивач (теплопостачальна організація) бере на себе зобов'язання постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщень відповідача (споживача) до межі розподілу балансової належності теплової мережі будинку по пров. Рибальський, 22 - магазин Продукти та кафе Суши-островок (п. 1 Договору);

- розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії.

Тариф на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення) -1403,42 грн/Гкал (без ПДВ). Тариф на теплову енергію для потреб інших споживачів (крім населення) з 01.11.2015 - 1354,31 грн/Гкал (без ПДВ); (п. 24 Договору);

- оплата за опалення проводиться за фактично використану кількість теплової енергії (п. 25 Договору);

- всі розрахунки по цьому Договору проводяться на підставі рахунка, виписаного "Теплопостачальною організацією" "Споживачу" з обов'язковим застосуванням діючих тарифів (п. 26 Договору);

- факт отримання "Споживачем" теплової енергії фіксується щомісячно Актом приймання-передачі теплової енергії, який складається Сторонами відповідно до вимог чинного законодавства і Договору (п. 27 Договору);

- споживач зобов'язаний розглянути направлений йому теплопостачальною організацією акт приймання-передачі теплової енергії і при відсутності заперечень в 5-денний термін повернути його теплопостачальній організації, підписаним та скріпленим печаткою. У разі неповернення "Споживачем" Акту приймання-передачі теплової енергії в 5-денний термін, як це передбачено пунктом 12 Договору, він, підписаний "Теплопостачальною організацією" в односторонньому порядку, вважається оформленим відповідно до вимог чинного законодавства і підтверджує факт надання "Споживачу" теплової енергії (п. 12 Договору);

- споживач" зобов'язується сплачувати за теплову енергію у строк до 10 числа місяця наступного за розрахунковим (п. 28 Договору).

За період 08.10.2015р. 06.04.2016р. протягом опалювального сезону позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 18025,87 грн. (помісячний розрахунок а.с.15).

Позивач направив відповідачу ОСОБА_3 приймання-передачі теплової енергії № АВ-13665 від 31.07.2016р. та рахунок на оплату № АВ-6887 від 28.07.2016р.

Позивачем було вручено відповідачу лист за № 30.1-13/3021 від 29.11.2016 року з вимогою провести оплату заборгованості, яка виникла в опалювальний сезон 2015-2016 років на суму 18025,87 грн. (а.с.12).

Відповідач вартість теплової енергії не оплатив.

Пунктом 4 ст. 19 Закону України від 02.06.2005р. № 2633-IV "Про теплопостачання" передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу.

Основним обов'язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії (ст.24 Закону України "Про теплопостачання").

Пунктом 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. № 1198 передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії, укладеного між споживачем і теплопостачальною організацією (п. 4 Правил).

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України Про теплопостачання споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ч.6 ст. 25 Закону № 2633).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За період з 08.10.2015 року по 06.04.2016 року відповідач спожив теплову енергію та не здійснив оплату за опалення його приміщення, у зв'язку з чим утворилась заборгованість на суму 18025,87 грн.

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення 18025,87 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч.3 ст. 1 Закону України № 686 - ХІУ від 20.05.1999 року "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання при будинкових територій" (із змінами і доповненнями) за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню у розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100% загальної суми боргу.

В п. 29 Договору встановлено, що у випадку несплати у вказані строки вводиться пеня в розмірі 1% за кожен день прострочки платежу, але не більше 100% боргу згідно Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги" № 686-ХІ від 20.05.99р., а також стягуються 3% річних, нарахованих на суму боргу та інфляційні втрати згідно з ст.625 ЦК України.

На підставі вказаних норм позивачем нарахована пеня в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення в сумі 18025,87 грн. за період 10.08.2016р. 21.11.2016р. (а.с.14). Дана сума не перевищує суму боргу.

Отже, вимоги про стягнення пені є обґрунтованими.

Відповідачем подано клопотання про зменшення розміру пені, оскільки Товариство на даний час знаходиться у скрутному фінансовому становищі.

Згідно п.3 ст.83 ГПК України господарський суд має право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України визначено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Враховуючи, те що відповідач знаходиться у скрутному фінансовому стані, належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками позивача, керуючись ч. 2 ст. 233 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України суд прийшов до висновку про наявність виключних обставин, які дають підстави для зменшення розміру пені до 100,00 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивач за період 10.08.2016р. 21.11.2016р. нарахував відповідачу 3% річних в сумі 153,72 грн. (а.с.13).

Після проведення перевірки правильності нарахування судом встановлено, що сума 3% річних за вказаний період становить 153,66 грн. В цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги про стягнення 3% річних слід відхилити за їх безпідставністю.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

При подачі даного позову позивачем сплачено 1600,00 грн. судового збору за платіжним дорученням від 03.02.2017р. № 46843 (а.с.8).

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору, покладаються на відповідача.

Суд розяснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення незалежно від наявності виконавчого провадження згідно ст. 121 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Командитного товариства "ОСОБА_1 та інші - фірма "Агропродукт" (провулок Шевченка, буд. 3, м. Полтава, 36007; ідентифікаційний код 25163890) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, буд. 2а, м. Полтава, 36008; ідентифікаційний код 03338030) 18025грн. 87 коп. основного боргу, 100грн. 00 коп. пені, 153грн. 66 коп. річних, 1600грн. 00 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3.В іншій частині у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 28.03.2017р.

Суддя Безрук Т. М.