ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 березня 2017 р. Справа № 918/12/17

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу

за позовом Заступник прокурора області в інтересах держави

до відповідача 1: 4 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області

до відповідача 2: Приватне підприємство "Окко-Бізнес Контракт"

про визнання додаткової угоди до договору закупівлі недійсною

За участю представників сторін:

від позивача: представник ОСОБА_1

від відповідача 1: представники ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

від відповідача 2: не з'явився

від органу прокуратури: ОСОБА_1

Статті 20,22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Рівненської області (надалі - прокурор) в інтересах держави звернувся в Господарський суд Рівненської області з позовом до 4 Державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (надалі - відповідач 1, ДПРЗ-4), до Приватного підприємства "Окко-Бізнес-Контракт" (надалі - відповідач 2, ПП "Окко-Бізнес-Контракт") в якому просить визнати недійсною додаткову угоду від 27 жовтня 2016 року до договору № 94 про закупівлю товарів за державні кошти від 24 жовтня 2016 року.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що додаткова угода до договору № 94 про закупівлю товарів за державні кошти укладена з порушенням п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про державні закупівлі".

Відповідач 1 надав суду відзив на позов в якому проти позовних вимог заперечує посилаючись на те, що при укладені договору №94 про закупівлю товарів за державні кошти від 24 жовтня 2016 року та додаткової угоди до нього від 27 жовтня 2016р. відповідачі керувались п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про державні закупівлі" та нормами Цивільного та Господарського кодексів України та з урахуванням особливостей ст. 36 Закону України "Про державні закупівлі". Щодо, визнання недійсною додаткової угоди, останній зазначає, що відповідач - 2 належним чином повідомив відповідача - 1 про коливання цін на паливно-мастильні матеріали в бік збільшення. У зв'язку із даними обставинами відповідач - 2 запропонував укласти додаткову угоду до договору № 94 про закупівлю товарів за державні кошти, та надав підтверджуючі документи які свідчать про коливання цін на паливно-мастильні матеріали. Відповідач - 1 у свою чергу, погодився та прийняв пропозицію щодо укладення додаткової угоди. Враховуючи викладені обставини відповідач - 1 просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 2 надав суду письмові заперечення на позов прокурора, в яких посилається на те, що при укладенні оспорюваного договору сторони визначили усі істотні умови договору. Зазначає, що на момент підписання оспорюваної додаткової угоди до договору №94 процедура визначена законом дотримана повністю, тому вважає, що визнання додаткової угоди недійсною немає підстав, просить відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 29 березня 2017 року представник прокуратури підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

Відповідно до положень Закону України "Про публічні закупівлі" від 25 грудня 2016 року №922-VIII (надалі - Закон) 4 Державним пожежно-рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області проведено процедуру закупівлі за ДК 19.20.2 паливо рідинне та газ; оливи мастильні; (09130000-9 нафта і дистиляти, паливно-мастильні матеріали) у відповідності до оголошеного аукціону UA-2016-09-15-000081-c. Предметом закупівлі, згідно технічних вимог (завдання), є бензин марки А-92 у кількості 65 835 л. та дизельне паливо у кількості 49 820 літрів.

За результатами оцінки електронної системи публічних закупівель "Ргоzzоrо" найбільш економічно вигідною визначена тендерна пропозиція учасника ТОВ „Нафтотрейд Ресурс з ціновою пропозицією 2 154 606, 95 грн. (два мільйони сто пятдесят чотири тисячі шістсот шість гривень, 95 копійок), з ПДВ, та відповідно з предметом закупівлі Автомобільний бензин А-92 - 65 835 л., Дизельне пальне - 49 820 л.

Однак, тендерним комітетом пропозиція вищевказаного товариства визначена такою, що не відповідає вимогам тендерної документації, у звязку з чим на підставі п. 3 ч. 1 ст.30 Закону України "Про публічні закупівлі" пропозицію відхилено.

З урахуванням наведеного, тендерним комітетом розглянуто наступну тендерну пропозицію - ПП "Окко-Бізнес Контракт", з ціною 2 197 570,85 грн. з ПДВ.

Відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначеного Законом, ДПРЗ-4 з Підприємством було укладено Договір № 94 з ціною яка становить 2 197 570,85 грн. (два мільйони сто девяносто сім тисяч пятсот сімдесят гривень, 85 копійок) та предметом закупівлі Автомобільний бензин А-92 - 65 835 л. за ціною 19,91 грн. з ПДВ за 1л., Дизельне пальне - 49 820 л. за ціною 17,80 грн. з ПДВ за 1л (далі - Договір № 94), що відповідає змісту тендерної пропозиції.

Згідно протоколу аукціону від 03.10.2016 найбільш економічно вигідну пропозицію запропоновано ТОВ "Нафтотрейд Ресурс" з ціною 2 154 606, 95 гривень.

Однак, відповідно до протоколу розгляду пропозиції ТОВ "Нафтотрейд Ресурс" від 03.10.2016, тендерний комітет ДПРЗ-4 вирішив визначити пропозицію вищевказаного товариства такою, що не відповідає вимогам тендерної документації, у звязку з чим, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про публічні закупівлі" відхилив останню.

З урахуванням наведеного, тендерним комітетом розглянуто наступну тендерну пропозицію - ПП "Окко-Бізнес Контракт" з ціною 2 197 570, 85 грн.

Так, згідно тендерної пропозиції ПП "Окко-Бізнес Контракт" від 04.10.2016, учасником запропоновано поставити Замовнику наступні паливно-мастильні матеріали: бензин марки А-92 у кількості 65 835 л. за ціною 19,91 грн. з ПДВ за 1 л., дизельне паливо у кількості 49 820 л. за ціною 17,80 грн. з ПДВ за 1 л., а всього 115 655 л. за ціною 2 197 570, 85 гривень.

Тендерна пропозиція ПП "ОККО-БІЗНЕС Контракт" в частині визначення ціни товару базувалася на даних довідки Торгово-промислової палати України від 04 жовтня 2016 року, відповідно до якої по Рівненській області сформувались наступні ринкові ціни на нафтопродукти: бензин А92: від 17,85 грн./літр до 22,99 грн./літр та ДП: від 16,00 грн/літр до 20,99 грн/літр. Із врахуванням вказаних ринкових цін загальний обсяг товару, який зобов'язувалося поставити ПП "ОККО-Бізнес Контракт" відповідно до тендерної пропозиції від 04 жовтня 2016 року становив 115 655 літрів.

За змістом п. 4 та п. 5 тендерної пропозиції, відповідач 2 погодився дотримуватися умови цієї пропозиції протягом 120 днів з дня розкриття цінових пропозицій та має силу попереднього договору між сторонами.

Згідно ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі", договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Частиною 1 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" встановлено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених вказаним Законом.

Частиною 1 ст. 265 ГК України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

З урахуванням наведеного, 24.10.2016 між ПП "Окко-Бізнес Контракт", як постачальником та ДПРЗ-4, як замовником укладено Договір № 94 по закупівлі 19.20.2 паливо рідинне та газ; оливи мастильні (09130000-9 нафта і дистиляти, паливно-мастильні матеріали), згідно умов якого, постачальник - ПП "Окко-Бізнес Контракт" зобовязується поставити, а замовник - ДПРЗ-4 прийняти та оплатити паливно-мастильні матеріали асортимент, кількість (обсяг) та ціна яких визначені у специфікації, яка є додатком №1 до зазначеного договору.

Відповідно до Специфікації ПП "Окко-Бізнес Контракт" зобовязалося поставити ДПРЗ-4 "паливно-мастильні матеріали" в обсязі 115 655 літрів за наступними цінами: бензин А92 - 19,91 грн./літр (вартість - 1 310 077.85 грн.) та ДП 17,80 грн./літр (вартість - 886 796.00 грн.). Загальна ціна договору склала 2 197 570,85 грн.

25 жовтня 2016 року відповідач - 2 звернувся до відповідача - 1 з листом № 1374-01, в якому повідомив, що у зв'язку з підвищення роздрібних цін на паливно-мастильні матеріали, підвищуються ціни за одиницю бензину А92 та дизельного пального. Тому, враховуючи коливання ринкових цін на Товари запропоновано укласти додатковий договір № 1 до Договору № 94 про закупівлю товарів за державні кошти від 24.10.2016 року, яким встановити наступний рівень цін, а саме: за 1 літр бензину А-92 - 20,91 грн. та за 1 літр дизельного пального - 18,80 грн.

Разом з тим, 27.10.2016 року між Замовником та Постачальником укладено додаткову угоду до вищевказаного договору, згідно умов якої зменшено кількість товару з 115 655 л. до 109 800 л. (бензин марки А-92 - 63 050 л., дизельне пальне - 46 750 л.) та ціну договору з 2 197 570,85 грн. до 2 197 275,50 гривень. Таким чином, вартість 1 л. бензину марки А-92 збільшено до 20,91 грн., а дизельного палива до 18,80 грн., тобто на 1 грн. за 1 літр.

Прокурор зазначає, що в ході моніторингу цін на пальне, який проведений за допомогою даних розміщених на інтернет порталі http://vseazs.com, встановлено, що станом на 24.10.2016 року (на момент укладення договору), так і станом на 27.10.2016 року (укладення додаткової угоди) вартість дизельного палива у мережі АЗК ОККО на території Рівненської області становить 21,99 грн. за 1 л., вартість бензину марки А-92 - 23,99 грн. за 1 літр. Жодних коливань роздрібних цін на паливно-мастильні матеріали, що стали підставою для внесення змін до договору про закупівлю № 94, не встановлено. Наголошує, що коливання ціни на нафтопродукти в період з 24.10.2016 по 27.10.2016 не відбувалося.

Господарський суд, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним - стаття 204 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В свою чергу, стаття 37 Закону України "Про публічні закупівлі" визначає, що договір про закупівлю є нікчемним у разі: його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону; його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону; його укладення з порушенням строків, передбачених частиною другою статті 32 та абзацом восьмим частини третьої статті 35 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у звязку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

Відповідно до п. 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" № 11 від 29.05.2013 року (далі - Постанова Пленуму), вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно абзацу 5 пункту 2.10. Постанови Пленуму у силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон повязує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобовязань сторонами в повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; зміни ціни не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; продовження строку дії договору та виконання зобовязань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених обєктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі; узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); зміни ціни у звязку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; зміни умов у звязку із застосуванням положень частини пятої цієї статті.

Як вже зазначалося вище, 24 жовтня 2017 року між відповідачами укладено договір № 94 про закупівлю товарів за державні кошти, за цінами зазначеними в тендерній пропозиції.

У подальшому на адресу ДПРЗ-4 надійшов лист від 25 жовтня 2016 р. котрим ПП "Окко-Бізнес-Контракт" ініціює переглянути ціни за одиниці товарів, які зафіксовані в Договорі № 94 з мотивацією у звязку з підвищенням роздрібних цін на паливно-мастильні матеріали на території України. На підтвердження зазначеного Підприємство надало довідку Львівської Торгово-промислової палати (№ 19-09/1386 від 17.10.2016, № 19-09/1518 від 18.11.2016).

На підставі зазначеного, Підприємство просить, керуючись п.2. ч. 4. ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", пп.1,2. п. 1, пп. 3,4. п. 3. Договору № 94 про закупівлю товарів за державні кошти від 24 жовтня 2016 року підписати Додаткову угоду до даного Договору, якою передбачає збільшення ціни за одиницю товарів, передбачених даним Договором, а саме до: бензин А-92 - 20,91 грн. з ПДВ за 1л., Дизельне пальне - 18,80 грн. з ПДВ за 1л.

27.10.2016 року між відповідачами на підставі п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" була укладена додаткова угода, згідно якої сторони збільшили ціну одиниць товару в межах 10% та здійснили коригування кількості товару.

В обґрунтування збільшення ціни відповідачем - 1 надано інформаційні довідки, а саме: Львівської торгово-промислової палати № 19-09/1457/1 від 04 жовтня 2016 року, відповідно до якої стан роздрібних цін, що склалися на заправках Рівненської області на дизельне паливо та бензин А-92, станом на 04 жовтня 2016 року є наступним - ціна дизельного палива становить від 16,00 грн. за 1 літр до 20,99 грн. за 1 літр, ціна бензину А-92 становить від 17,85 грн. за 1 літр до 22,99 грн. за 1 літр; Львівської торгово-промислової палати № 19-09/1384 від 17 жовтня 2016 року, відповідно до якої стан роздрібних цін, що склалися на заправках Рівненської області на дизельне паливо та бензин А-92, станом на 13 жовтня 2016 року - ціна дизельного палива становить від 18,45 грн. за 1 літр до 21,49 грн. за 1 літр, ціна бензину А-92 становить 20,95 грн. за 1 літр до 23,49 грн. за 1 літр.; Головного управління статистики у Рівненській області № 5-09/132 від 14.03.2017 року про середні ціни за вересень - листопад 2016 року відповідно до якої ціна на дизельне пальне становить: вересень - 19,14 грн., жовтень - 19,39 грн., листопад - 20,17 грн., ціна на бензин А-92 становить: вересень - 21,51 грн., жовтень - 21,60 грн., листопад - 21,91 грн.

В обґрунтування збільшення ціни відповідачем - 2 надано інформаційну довідку, а саме Головного управління статистики у Рівненській області про надання інформації № 5.1-09/99 від 06.03.2017 року про середні ціни за жовтень 2016 року у м. Рівне та Рівненської області, ціна на дизельне пальне становить 19,31 грн. та 19,39 грн., ціна на бензин А-92 становить 21,48 грн. та 21,60 грн.

Відповідно до Положення про Державну службу статистики України (далі - Держстат України), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2014 року № 481, Держстат України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, одним з основних завдань якого є реалізація державної політики у сфері статистики. Держстат України відповідно до покладених на нього завдань, зокрема організовує і проводить статистичні спостереження за соціально-економічними та демографічними явищами і процесами, екологічною ситуацією в Україні та її регіонах шляхом збирання форм державної статистичної звітності та проведення спеціально організованих статистичних спостережень. Утім перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання піни товару на ринку, не є вичерпним.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про тогово-промислові палати в Україні" торгово-промислові палати створюються з метою сприяння розвиткові народного господарства та національної економіки, її інтеграції у світову господарську систему, формуванню сучасних промислової, фінансової і торговельної інфраструктур, створенню сприятливих умов для підприємницької діяльності, всебічному розвиткові усіх видів підприємництва, не заборонених законодавством України, науково-технічних і торговельних зв'язків між українськими підприємцями та підприємцями зарубіжних країн. Завданнями торгово-промислових палат є:

сприяння розвиткові зовнішньоекономічних зв'язків, експорту українських товарів і послуг, подання практичної допомоги підприємцям у проведенні торговельно-економічних операцій на внутрішньому та зовнішньому ринках, освоєнні нових форм співробітництва;

представлення інтересів членів палати з питань господарської діяльності як в Україні, так і за її межами;

організація взаємодії між суб'єктами підприємницької діяльності, координація їх взаємовідносин з державою в особі її органів;

участь в організації в Україні та за кордоном професійного навчання і стажування фахівців - громадян України з питань підприємництва, розвитку конкуренції, а також у розробленні та реалізації державних і міждержавних програм у цій галузі;

надання довідково-інформаційних послуг, основних відомостей, що не є комерційною таємницею, про діяльність українських підприємців і підприємців зарубіжних країн згідно з національним законодавством, сприяння поширенню, зокрема через засоби масової інформації, знань про економіку і науково-технічні досягнення, законодавство, звичаї та правила торгівлі в Україні і зарубіжних країнах, можливості зовнішньоекономічного співробітництва українських підприємців;

сприяння в організації інфраструктури інформаційного обслуговування підприємництва;

надання послуг для здійснення комерційної діяльності іноземним фірмам та організаціям;

встановлення і розвиток зв'язків з іноземними підприємцями, а також організаціями, що об'єднують або представляють їх, участь у роботі міжнародних неурядових організацій та інших спільних організацій;

сприяння розвитку торгових та інших чесних звичаїв у підприємницькій діяльності, участь у розробленні правил професійної етики у конкуренції для різних сфер підприємницької діяльності, галузей економіки, спілок та об'єднань підприємців;

виконання інших завдань, передбачених її статутом.

Таким чином, виходячи із змісту вищезазначених довідок вбачається, що в період з 04 жовтня 2016 року на 13 жовтня 2016 року відбулося коливання цін у бік збільшення на ринку на автомобільний бензин А-92 та дизельне паливо.

За результатами розгляду пропозиції відповідача - 2, щодо збільшення цін на товар, за згодою відповідачів укладено додатковий договір від 27 жовтня 2016 року, якою внесено зміни ціни за одиницю товару .

Так, ціна за одиницю товару згідно додаткового договору до договору № 94 станом на 27 жовтня 2016 року була встановлена: бензин автомобільний А-92 - 20,91 грн. за 1 літр з ПДВ; дизельне пальне - 18,80 грн. за 1 літр з ПДВ.

Суд зазначає, що така зміна ціни відбулася у межах 10 %, передбачених Законом та договором та не перевищує середньоринкових цін міста Рівного та Рівненської області, що склалися станом на дату укладення додаткової угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобовязань сторонами в повному обсязі, крім випадків: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі; продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі; узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг); зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; зміни умов у зв'язку із застосуванням положень частини п'ятої цієї статті.

Твердження прокурора про те, що відповідачі під час укладення договору відхилилися від проекту договору, передбаченого додатком 4 до тендерної документації замовника процедури, спростовується наступним.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України визначено, що Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Отже, при укладенні договору, відповідачами досягнуто згоди з усіх його істотних умовах, включаючи предмет та ціна. Крім того п. 9.2, 9.3 договору передбачають порядок зміни умов договору відповідно до ст. 36 Закону та шляхом підписання додаткових угод.

Суд зазначає, що проект договору є лише основою для укладення договору та досягнення згоди по всіх його істотних умовам, а викладення договору в формі, що відрізняється від проекту, із дотриманням усіх істотних умов, не суперечить ні Закону, ні вимогам Замовника торгів. Проект договору не є остаточним, його положення не є вичерпними, і можуть бути доповнені і скориговані під час укладення договору з учасником-переможцем в залежності від специфіки предмету закупівлі, характеру, інших умов конкретного договору. Сторонам гарантується право вносити зміни до основних вимог та умов до договору у випадку зміни діючого цивільного, господарського законодавства і законодавства щодо закупівель за державні кошти.

Аналогічна позиція міститься у роз'ясненні Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27 жовтня 2016 року № 3302-06/34307-06 щодо зміни істотних умов договору про закупівлю, згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі.

При цьому норма пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар.

Разом з тим, виходячи зі змісту частини першої статті 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов.

Таким чином, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобовязання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін.

Ураховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору, сторони договору зобовязані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу.

Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Суд звертає увагу на те, що зазначені зміни у договорі не призвели до перевищення відповідачем - 1 як розпорядником бюджетних коштів виділеної суми передбаченої на закупівлю товарів, оскільки зміна ціни одиниць товарів не призвела до збільшення ціни договору: на дату укладення договору ціна становила 2 197 570 грн. 85 коп. з ПДВ; на дату укладення додаткової угоди до договору ціна становила 2 197 275 грн. 50 коп. з ПДВ.

Таким чином, сторони у відповідності до положень Закону не допустили будь-яких втрат коштів бюджету, а отже не допустили порушень інтересів держави у даних правовідносинах.

Підписуючи додаткову угоду до договору, та змінюючи ціни одиниць товару, сторони керувалися виключно обєктивними обставинами, що впливають на зміну ціни за одиницю товарів, правовими підставами, що передбачаються законодавством України, а саме вимогами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, спеціальним законом, що регулює даний вид відносин - Закон України "Про публічні закупівлі" та положеннями договору.

Чинне законодавство визначає, що ціни на торгівлю паливом рідинним є вільними цінами, які не підлягають державному регулюванню.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Згідно положення ч. 2 ст. 189 Господарського кодексу України визначено, що ціна є істотною умовою господарського договору. Водночас, приписами статті 6 ГК України передбачено заборону незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, в тому числі і судів, у господарські відносини.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З огляду на положення даної статті, чинність договору не повинна ставитись під сумнів, в тому числі позивачем, оскільки всі вимоги законодавства сторонами дотримані.

Главою 53 Цивільного кодексу У країни передбачено порядок укладення, зміни та розірвання договорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Стаття 651 ЦК України вказує, що підстави для зміни або розірвання договору, передбачає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 9.2 Договору передбачено, що усі зміни до цього Договору, у випадках передбачених статтею 36 Закону України "Про публічні закупівлі", узгоджуються Сторонами шляхом підписання додаткових угод між ними, які є невід'ємною частиною Договору.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним - стаття 204 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

В свою чергу, стаття 37 Закону України "Про публічні закупівлі" визначає, що Договір про закупівлю є нікчемним у разі: його укладення з порушенням вимог частини четвертої статті 36 цього Закону; його укладення в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону; його укладення з порушенням строків, передбачених частиною другою статті 32 та абзацом восьмим частини третьої статті 35 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у звязку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

Суд зазначає, що сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору під час його укладення та внесення змін до нього. Договір та додаткову угоду до нього укладено без порушення вимог, що ставляться згідно припису статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", укладено з дотриманням строків відведених на укладення відповідно до вимог Закону та тендерної документації Замовника торгів.

Згідно з роз'ясненнями, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Аналогічної правова позиція кореспондується в Пленумі Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" № 11 від 29 травня 2013 року. Відповідно до п. 2.1 даної Постанови, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Згідно абзацу 5. пункту 2.10. Постанови, у силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон повязує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (прокурора - в разі подання ним відповідного позову).

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до статті 4-7 цього ж Кодексу судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ж до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені Заступником прокурора Рівненської області в позовній заяві, є не обґрунтованими, а відтак не підлягають задоволенню.

За змістом частини 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, покладаються на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони. Витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак судові витрати у справі покладаються на Позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 31.03.2017 року.

Суддя Марач В.В.