ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"30" березня 2017 р. Справа № 911/898/17

Суддя Горбасенко П.В., розглянувши заяву Дочірнього підприємства "Нижфарм-Україна" Акціонерного товариства "Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРАМ КО"

про вжиття запобіжних заходів

За участю представників:

від позивача (заявника): ОСОБА_1 (дов. б/н від 23.01.2017);

від відповідача (особи, щодо якої просять вжити запобіжні заходи): не зявилися.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Київської області надійшла заява від 28.03.2017 (вх. № 46/17 від 28.03.2017) від Дочірнього підприємства "Нижфарм-Україна" Акціонерного товариства "Нижегородський хіміко-фармацевтични завод" про вжиття запобіжних заходів відносно ТОВ "ФРАМ КО" шляхом накладення арешту на майно або грошові суми, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "ФРАМ КО" в розмірі позовних вимог, а саме на суму 2 653 079,92 грн, до вирішення судом справи по суті.

Заява обґрунтована тим, що станом на 28.03.2017 заборгованість ТОВ «ФРАМ КО» за договором поставки № 3 від 29.02.2016 перед позивачем складає 2 653 079,92 грн. Відповідно до відомостей з реєстру судової влади України станом на 28.03.2017 до ТОВ «ФРАМ КО» подано 17 позовів про стягнення заборгованості на суму більш ніж 38 292 278 грн. Таким чином, у позивача є всі підставі вважати, що не накладення арешту на майно та/або кошти відповідача спричинить неможливість виконання рішення суду, яке буде винесено.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.03.2017 розгляд заяви призначено на 30.03.2017.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.03.2017 порушено провадження у справі № 911/898/17, розгляд справи призначено на 14.04.2017.

У судовому засіданні 30.03.2017 представник заявника підтримав подану ним заяву про вжиття запобіжних заходів.

Згідно ст. 431 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття, передбачених статтею 432 цього Кодексу, запобіжних заходів до подання позову.

Запобіжні заходи включають: 1) витребування доказів; 2) огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав; 3) накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб (ст. 432 ГПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 434 ГПК України у разі відсутності підстав, встановлених статтею 431 цього Кодексу, а також невиконання вимог, передбачених частиною третьою цієї статті, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Згідно п. 4, 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів № 01-8/251 від 20.04.2007 заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, у тому числі доказів наявності у нього права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт тощо).

У вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника;

наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3;

імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заявником, належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України, не доведено суду наявності реальної загрози порушення прав позивача внаслідок неналежного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ФРАМ КО" зобовязань за договором поставки № 3 від 29.02.2016.

Судом критично оцінюються посилання заявника на те, що станом на 28.03.2017 до ТОВ «ФРАМ КО» подано 17 позовів про стягнення заборгованості на суму більш ніж 38 292 278 грн, оскільки наявність у провадженнях судів позовів про стягнення з відповідача значної суми заборгованості не свідчить про існування реальної загрози у порушенні прав позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Дочірнього підприємства "Нижфарм-Україна" Акціонерного товариства "Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРАМ КО" про вжиття запобіжних заходів.

Витрати по сплаті судового збору за подання заяви про вжиття запобіжних заходів відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на Дочірнє підприємство "Нижфарм-Україна" Акціонерного товариства "Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод"

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43-4, 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Дочірнього підприємства "Нижфарм-Україна" Акціонерного товариства "Нижегородський хіміко-фармацевтичний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФРАМ КО" про вжиття запобіжних заходів.

2. Копію ухвали надіслати відповідачу.

Суддя П.В.Горбасенко