РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2017Справа №910/1435/17
За позовом Компанії "LIONORE CONSULTANTS LIMITED" ("ЛІОНОРЕ КОНСАЛТАНТС ЛІМІТЕД")

до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені 16 153,39 євро (що еквівалентно 473 080,67 грн. )

Суддя: Ярмак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Комірний О.О. - за довіреністю

від відповідача: Савицкий О.С. - за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Компанія "LIONORE CONSULTANTS LIMITED" ("ЛІОНОРЕ КОНСАЛТАНТС ЛІМІТЕД") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" про стягнення штрафних санкцій у вигляді пені 474 376,90 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договорами банківського депозиту № 03-13Д від 20.03.2013, № 05-16Д від 27.04.2016 та додатків до них.

Ухвалою від 31.01.2017 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 28.02.2017.

22.02.2017 через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові матеріали по справі.

На підставі ст.77 ГПК України, в судовому засіданні 28.02.2017 оголошено перерву до 21.03.2017.

14.03.2017 через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому просив зменшити розмір штрафних санкцій.

21.03.2017 через відділ діловодства суду позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 16 153,39 євро, що еквівалентно 473 080,67 грн. штрафних санкцій.

Вищеописана заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, а тому приймається до розгляду та свідчить про нову ціну позову, виходячи з якої і підлягає вирішенню спір у даній справі.

В судовому засіданні 21.03.2017 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.03.2013 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (надалі - банк, відповідач) та Компанією «LIONORE CONSULTANTS LIMITED» (надалі - вкладник, позивач) укладено договір банківського депозиту №03-13Д (надалі - договір).

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2. Договору, Банк зобов'язується приймати від Вкладника та зараховувати на Депозитні рахунки грошові кошти у національній та/або іноземній валютах на умовах строкового банківського вкладу (надалі - «Депозити» або «Депозит») і зобов'язується виплачувати вкладнику Депозити та проценти за Депозитами на умовах і в порядку, встановлених Загальними умовами, Депозитними дорученнями та цим Договором. Особливі умови розміщення Депозитів визначаються у Депозитних дорученнях/Додатку до Договору.

20.03.2013 між Компанією та Банком було укладено Додаток депозит «Депозит-ONLINE PREMIUM» № 03-13Д/1В до Договору (далі по тексту - «Депозитний договір»).

З урахуванням договорів про внесення змін та доповнень до Депозитного договору, зокрема, Договору про внесення змін та доповнень № 3 до Депозитного договору, укладеного між Компанією та Банком 03.04.201 5 року, строк розміщення грошових коштів на Депозитному рахунку до « 07» квітня 2016 року без права дострокового повернення (пункт 1.3.).

Відповідно до пункту 2.1. Депозитного договору з 07 квітня 2015 року розмір процентів, які нараховуються на суму Депозиту, становить 10,65% річних, який залишається незмінним протягом всього періоду, зазначеного в п. 1.3. цього Додатку.

У пункті 3.1. Депозитного договору передбачено, що у випадку закінчення строку розміщення коштів згідно з п. 1.3. цього Додатку, сума Депозиту та нараховані, але ще не виплачені проценти, перераховуються Банком з Депозитного рахунку на поточний рахунок Вкладника.

Згідно п. 2.3. Договору, Вкладник доручив Банку в день закінчення Строку Депозиту перерахувати, без окремого доручення Вкладника, суму Депозиту з відповідного Депозитного рахунку та проценти, нараховані на суму Депозиту, на поточний рахунок, вказаний у Депозитному дорученні/Додатку до Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання пункту 1.1 Депозитного договору, Позивач перерахував, а Банк прийняв на депозитний рахунок № 0142/978, кошти в сумі 600 000,00 євро.

06.04.2016 позивач звернувся до Банку з вимогою, в якій вказав про небажання продовжувати термін дії Договору та Депозитного договору, і вимагав від Банку виконати 07.04.2016 року взяті на себе зобов'язання і перерахувати Суму Депозиту в повному обсязі 600 000,00 євро та нараховані, але не виплачені проценти, як того вимагають норми Договору, Депозитного договору та чинного законодавства України.

Проте, банк не виконав свої зобов'язання щодо повернення Депозиту та нарахованих процентів.

12.04.2016 позивач повторно звернувся до Банку з претензією про повернення вкладу та нарахованих, але невиплачених процентів.

У відповіді на претензію (вих. № 13-08/57 від 18.04.2016) Банк повідомив позивача, що підтверджує свої зобов'язання перед Компанією щодо перерахування суми вкладу, відсотків на ньому, та вживає вичерпні заходи для відновлення раніше встановлених умов обслуговування найближчим часом. Також Банк підтвердив той факт, що строк розміщення депозиту закінчився 07.04.2016 року.

Згідно наданої Банком довідки вих. № 108-20-2-14/280БТ від 14.04.2016 року, залишок грошових коштів за Договором становить 600 000,00 євро та нараховані відсотки в сумі 6 501,75 євро.

Протягом періоду з 08.04.16 по 26.04.2016 включно (19 календарних днів) продовжували існувати прострочені зобов'язання Банку по поверненню всієї суми заборгованості в розмірі 606 501,75 євро.

27.04.2016 між Банком та Вкладником було укладено Договір банківського депозиту № 05-16Д (далі по тексту - «Договір-1 »).

27.04.2016 сторони уклали Додаток депозит «Класичний» № 05-16Д-1 до Договору-1 (далі по тексту - «Депозит-1 »).

За умовами цього договору (пункти 1.1., 1.3.), вкладник розміщує, а Банк приймає на депозитний рахунок № 0142 (надалі - Депозитний рахунок), кошти в сумі 50 000,00 євро. Строк розміщення грошових коштів на Депозитному рахунку до « 27» квітня 2017 року (включно).

Як вбачається з матеріалів справи, 27.04.2016 Банк перерахував з зазначеного вище транзитного рахунку № 0125 суму коштів у розмірі 50 000,00 євро на депозит згідно умов Депозиту-1, а також суму коштів в 50 000,00 євро повернув на рахунок Вкладника, відкритий в Республіці Чехія. Таким чином, 27.04.2016 сума заборгованості по Договору та Депозитному договору зменшилась до розміру 506 501,75 євро.

На виконання Договору-1 28.04.2016 сторони уклали Додаток депозит «Класичний» № 05-16Д-2 до договору-1 (далі по тексту - «Депозит-2»), За умовами цього договору (пункти 1.1., 1.3.), вкладник розміщує, а Банк приймає на депозитний рахунок № 0142 (надалі - Депозитний рахунок), кошти в сумі 50 000,00 євро (далі - сума Депозиту або Депозит)». Строк розміщення грошових коштів на Депозитному рахунку до « 10» травня 2017 року (включно). 28.04.2016 року, Банк перерахував з зазначеного вище транзитного рахунку № 0125 суму коштів в розмірі 50 000,00 євро на депозит згідно умов Депозиту-2, а також суму коштів в розмірі 55 160,00 євро повернув на рахунок Вкладника, відкритий в Республіці Чехія. Таким чином, 28.04.2016 сума заборгованості по Договору та Депозитному договору зменшилась до розміру 401 341,75 євро.

На виконання Договору-1 29.04.2016 сторони уклали Додаток депозит «Класичний» № 05-16Д-3 до договору-1 (далі по тексту «Депозит-3»). За умовами цього договору (пункти 1.1., 1.3.), вкладник розміщує, а Банк приймає на депозитний рахунок № 0142 (надалі - Депозитний рахунок), кошти в сумі 50 000,00 євро (далі - сума Депозиту або Депозит). Строк розміщення грошових на Депозитному рахунку до « 11» травня 2017 року (включно). В цей же день, 29.04.2016 року, Банк перерахував з зазначеного вище транзитного рахунку № 0125 суму коштів в розмірі 50 000,00 євро на депозит згідно умов Депозиту-3, а також суму коштів в розмірі 52 435,00 євро повернув на рахунок Вкладника, відкритий в Республіці Чехія. Таким чином, 29.04.2016 сума заборгованості по Договору та Депозитному договору зменшилась до 298 906,75 євро.

На виконання Договору-1 04.05.2016 сторони уклали Додаток депозит «Класичний» № 05-16Д-/1 Договору-l (далі по тексту - «Депозит-4»). За умовами цього договору (пункти 1.1., 1.3.), вкладник розміщує, а Банк приймає на депозитний рахунок № 0142 (надалі - Депозитний рахунок), кошти в сумі 50 000,00 євро (далі - сума Депозиту або Депозит). Строк розміщення грошових на Депозитному рахунку до « 14» травня 2017 року (включно). В цей же день, 04.05.2016 року, Банк перерахував з зазначеного вище транзитного рахунку № 0125 суму коштів в розмірі 50 000,00 євро на депозит згідно умов Депозиту-4, а також суму коштів в розмірі 52 199,00 євро повернув на рахунок Вкладника, відкритий в Республіці Чехія. Таким чином, 04.05.2016 сума заборгованості по Договору та Депозитному договору зменшилась до розміру 196 707,75 євро.

На виконання Договору-1 05.05.2016 сторони уклали Додаток депозит «Класичний» № 05-16Д-5 до Договору-1 (далі по тексту «Депозит-5»), За умовами цього договору (пункти 1.1., 1.З.), вкладник розміщує, а Банк приймає на депозитний рахунок № 0142 (надалі - Депозитний рахунок), кошти в сумі 50 000,00 євро (далі - сума Депозиту або Депозит)». Строк розміщення грошових коштів на Депозитному рахунку до « 15» травня 2017 року (включно). В цей же день, 05.05.2016 року, Банк перерахував з зазначеного вище транзитного рахунку № 0125 суму коштів в розмірі 50 000,00 євро на депозит згідно умов Депозиту-5, а також суму коштів в розмірі 51 747,00 євро повернув на рахунок Вкладника, відкритий в Республіці Чехія. Таким чином, 05.05.2016 року сума заборгованості по Договору та Депозитному договору зменшилась до розміру 94 960,75 євро.

На виконання Договору-1 06.05.2016 року сторони уклали Додаток депозит «Класичний» № 05-16Д-6 до Договору-1 (далі по тексту - «Депозит-6»), за умовами цього договору (пункти 1.1., 1.3.), «Вкладник розміщує, а Банк приймає на депозитний рахунок № 0142 (надалі - Депозитний рахунок), кошти в сумі 50 000,00 євро (далі - сума Депозиту або Депозит)». Строк розміщення грошових коштів на Депозитному рахунку до « 16» травня 2017 року (включно). В цей же день, 06.05.2016 року, Банк перерахував з зазначеного вище транзитного рахунку № 0125 суму коштів в розмірі 50 000,00 євро на депозит згідно умов Депозиту-6, а також суму коштів в розмірі 44 959,69 євро повернув на рахунок Вкладника, відкритий в Республіці Чехія. Таким чином, 06.05.2016 сума заборгованості по Договору та Депозитному договору зменшилась до розміру 1,06 євро.

Проте, за твердженнями позивача, які з боку відповідача належними та допустимими у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказами не спростовані, Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» свої обов'язки за договорами в частині своєчасного повернення суми депозиту та своєчасної сплати відсотків, виконано не було.

За приписами ч.1 ст.1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Частиною 3 ст.1060 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу.

Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

Відповідно до ч.1 ст.1061 Цивільного кодексу України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти (ч.ч.5, 6 ст.1061 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

У ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Разом з тим, згідно зі ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

В пункті 7.1. Договору передбачено, що за невиконання Банком обов'язку щодо своєчасного повернення Депозиту та/або за несвоєчасну виплату процентів Банк несе відповідальність у формі пені, що буде розрахуватись на суму невиконаного вчасно зобов'язання в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

Наразі, з огляду на порушення відповідачем строків повернення депозиту, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню на суму 16 153,39 євро, що еквівалентно 473 080,67грн.

Після здійснення перевірки наведеного заявником розрахунку з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку, що останній є арифметично вірним, а позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Клопотання відповідача про зменшення неустойки залишене судом без задоволення з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.4 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Аналогічну позицію наведено у п.2.4 постанови №14 від 17.12.2013 пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

Пунктом 3.17.4 постанови №18 від 26.12.2011 пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» передбачено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Наразі, господарський суд зазначає, що відповідачем не представлено до матеріалів справи належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів існування виняткових обставин, існування яких могло б бути достатньою підставою для зменшення штрафних санкцій.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про зменшення неустойки на підставі ст.83 Господарського процесуального кодексу України суд повинен враховувати інтереси обох сторін.

За таких обставин, приймаючи все вищенаведене у сукупності, враховуючи принципи добросовісності та справедливості, суд дійшов висновку щодо відсутності достатніх підстав для зменшення пені, що підлягає стягненню з відповідача, та відмову в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово інвестиційний банк» про зменшення неустойки.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку щодо задоволення в повному обсязі позовних вимог про стягнення з відповідача 16 153,39 євро, гривневий еквівалент 473 080,67грн.

Судові витрати згідно зі ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово -інвестиційний банк» (01001, м.Київ, провулок Шевченка, буд.12, ) на користь Компанії «LIONORE CONSULTANTS LIMITED» («Ліоноре консалтантс лімітед») (Зареєстроване та діє на підставі законодавства Республіки Кіпр, реєстраційний номер НЕ 170161, Авлонос 1, Марія Хаус, 5-й поверх, П.К. 1075, Нікосія, Кіпр) 16 153 (шістнадцять тисяч сто п'ятдесят три) євро 39 євроцентів, що станом на 24.01.2017 за курсом НБУ становить 473 080 (чотириста сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 67 коп., пені та 7 096 (сім тисяч дев'яносто шість) грн. 21 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.03.2017

Суддя Ярмак О.М.