РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2017Справа №910/23037/16

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
про зобов'язання виконати умови договору
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від заявника ОСОБА_3 (представник за договором)
від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про зобов'язання виконання умов договору оренди з усуненням перешкоди користування нежитловим приміщенням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.12.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/23037/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 07.02.2017.

Ухвалами від 07.02.2017, 21.02.2017 та 07.03.2017 розгляд справи відкладався у зв'язку з неявкою представника відповідача.

В судове засідання 28.03.2017 відповідач уповноваженого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Оскільки відповідач вважається таким, що повідомлений про час і місце розгляду справи судом, про що свідчать відмітки на ухвалах суду та конверти повернення, з метою уникнення порушення процесуального строку розгляду спору, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за відсутності його відзиву на позов за наявними матеріалами справи відповідно до ст. 75 ГПК України.

Представник позивача обґрунтував та підтримав заявлені вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2016 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 01/2016 (далі - договір оренди), за умовами якого орендодавець передає, а орендар бере в тимчасове володіння і користування нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 377 кв.м.

Приміщення, що орендується, надано орендарю для розміщення підприємства громадського харчування та оздоровчого комплексу (п. 2.1 договору оренди).

Пунктом 4.1 договору оренди сторони встановили строк оренди з 01.04.2016 по 31.03.2019.

На виконання умов договору оренди 01.04.2016 орендодавець передав, а орендар прийняв у користування майно, що зафіксовано у акті прийому-передачі.

За твердженнями позивача, 03.12.2016 ним було отримано лист від орендодавця про розірвання договору і необхідність звільнення приміщення до 15.01.2017, а також надано акти про тимчасове відключення водопостачання 15.01.2017 та 21.01.2017 та електричної енергії 25.01.2017 в орендованому приміщенні.

На думку позивача, вказані обставини свідчать про те, що орендодавець чинить перешкоди у користуванні майном, правом користування яким позивач набув на підставі вказаного договору оренди.

Відповідно ст. 395 Цивільного кодексу України, до речових прав на чуже майно відноситься з-поміж іншого право володіння.

За приписами ч. 1 ст. 398 Цивільного кодексу України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Так, позивач набув права володіння та користування нерухомим майном (нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 377 кв.м.) на підставі договору оренди, термін якого станом на момент звернення до суду позивача не припинився.

Звернення відповідача до позивача з листом про розірвання договору не свідчить про припинення терміну оренди, оскільки а ні законодавством, а ні укладеним сторонами договором оренди не передбачено можливість розірвання договору в односторонньому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст. 396 Цивільного кодексу України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

За приписами ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на відсутність протилежних доводів та доказів зі сторони відповідача, оскільки останнім чиняться перешкоди позивачу у реалізації правомірно набутого ним права володіння та користування нежитловим приміщенням у АДРЕСА_2, суд дійшов висновку про необхідність захисту прав позивача, що виникли на підставі договору оренди, в порядку, передбаченому ст. ст. 386, 391 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного вище, зважаючи на відсутність доказів, які б спростовували доводи позивача, позовні вимоги підлягають повному задоволенню.

Що стосується поданої позивачем заяви про забезпечення позову, то, з огляду на вирішення спору по суті та задоволення позовних вимог, розгляд указаної заяви є недоцільним, тому вона залишається судом без розгляду.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

1. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) не чинити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) перешкоди у користуванні нежитловим приміщенням, загальною площею 377 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, надавши можливість безперешкодного доступу до цього приміщення з користуванням електро і водопостачання, та користування нежитловим приміщенням на умовах, передбачених Договором оренди нежитлового приміщення № 01/2016 від 01.04.2016.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 29.03.2017

Суддя О.М. Ярмак