ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року Справа № 915/35/17

м. Миколаїв

за позовом: Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" (73000, м. Херсон, пр-т Ушакова, 4) код 01125695

до відповідача: Держаного підприємства "Адміністрація морських портів України" (код 38727770) в особі філії "Дельта-Лоцман" Держаного підприємства "Адміністрація морських портів України" (54017, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 27), код 38728507

про: стягнення 2468 грн. 02 коп.

суддя Фролов В. Д.

ПРИСУТНІ:

від позивача - представник не з'явився

від відповідача - Табула О.М. довіреність №523 від 14.03.2017.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Херсонський морський торговельний порт" звернулось до господарського суду з позовною заявою до Держаного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі філії "Дельта-Лоцман" Держаного підприємства "Адміністрація морських портів України" про стягнення 2468 грн. 02 коп., з яких: 2 291 грн. 77 коп. - основний борг, 99 грн. 10 коп. - пеня, 9 грн. 78 коп. - 3 % річних, 67 грн. 37 коп. - інфляційні витрати, обґрунтовуючи свої вимоги ст.ст. 525, 526, 625 Цивільного кодексу України.

20 лютого 2017 року від представник позивача до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 2946 грн. 08 коп., з яких: 2 615 грн. 30 коп. - основний борг, 188 грн. 48 коп. - пеня, 19 грн. 35 коп. - 3 % річних, 122 грн. 95 коп. - інфляційні збитки від знецінення коштів.

Враховуючи, що позивач скористався своїм правом, передбаченим ст. 22 ГПК України, до прийняття рішенні, справа розглядається з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Представники відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки станом на 13.03.2017 відповідач оплатив рахунок позивача №1273 від 13.03.2017 в розмірі 2615,30 грн. та просили суд припинити провадження у справі у зв'язку із відсутністю предмету спору в даній частині позовних вимог.

Представник позивача в клопотанні від 17.03.2017 підтвердив погашення відповідачем боргу в сумі 2615,30 грн. проте в судове засідання не з'явився.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення сторін про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника позивача.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши матеріали справи та надавши їм юридичної оцінки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані належним чином та підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

30.12.2013 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (сторона 1) та Державним підприємством "Херсонський морський торговельний порт" (сторона 2) було укладено договір №40-В-ФДЛ-15 про відшкодування витрат на сплату земельного податку (надалі - Договір) (а.с.13-15).

В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду №1 від 22.12.2014, згідно до якої сторони змінювали розмір податку та термін дії договору тощо.

До вказаного договору було також складено Додаток №1 розрахунок компенсації за використання землі, яка знаходиться під будівлею колишнього морвокзалу та Додаток №2 Розрахункова площа приміщення у будівлі колишнього морвокзалу.

У відповідності до п.1.1. Договору відповідач сплачує земельний податок на земельну ділянку загальною площею 3070,54 кв.м., на якій розташоване вбудоване нежитлове приміщення відповідача загальною площею 135,57 кв.м., яке є частиною будівлі загальною площею 1429,40 кв.м., розташованої за адресою: м. Херсон, Одеська площа,2, а відповідач відшкодовує земельний податок за земельну ділянку загальною площею 291,23 кв.м. пропорційно частині площі в цій будівлі - вб удового нежитлового приміщення, що знаходиться в його користуванні загальною площею 1429,40 кв.м., на умовах, визначених договором.

Згідно до п.2.1. Договору (в редакції додаткової угоди №1) розмір відшкодування витрат по сплаті земельного податку, зазначеного у п.1.1 цього договору, за місяць складає 225,77 грн. без ПДВ, відповідно до додатку 1 та додатку2, ПДВ нараховується згідно чинного законодавства України.

Відповідно до п.2.3. Договору відповідач відшкодовує витрати на сплатіу земельного податку позивачу, протягом 3 банківських днів з моменту отримання акту виконаних робіт (надання послуг) на підстав виставлених позивачем рахунків.

Згідно до п.7.1. Договору (в редакції додаткової угоди №1) цей договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2016. Договір вважається продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Так, на виконання умов договору позивачем виставлено відповідачу рахунки для відшкодування земельного податку (а.с.32-60) на направлені на адресу відповідача, які отримані про що свідчать повідомлення про вручення.

За період з 13.02.2016 по 31.12.2016 заборгованість відповідача перед позивачем по відшкодуванню витрат по сплаті земельного податку складає 2615,30 грн., що підтверджено розрахунком позивача.

У ході розгляду справи Відповідачем добровільно спалено суму основного боргу.

Таким чином, на даний час заборгованість Відповідача перед Позивачем в частині основного боргу відсутня.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що за недотримання строків сплати зазначених в п.2.3 договору відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми прострочення, за кожен день прострочення.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За неналежне виконання вимог Договору в частині відшкодування витрат по сплаті земельного податку позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 330 грн. 78 коп., з яких: 188 грн. 48 коп. - пеня, 19 грн. 35 коп. - 3 % річних, 122 грн. 95 коп. - інфляційні збитки від знецінення коштів, які обгрунтовані належним чином, розрахунками підтверджені та підлягають задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Вимогами ч.1 ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи зазначене, позов підлягає задоволенню повністю.

Статтею 49 ГПК України передбачено покладання судових витрат, зокрема витрат на оплату судового збору, у разі задоволення позову на відповідача.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82, 83-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Держаного підприємства "Адміністрація морських портів України" (код 38727770) в особі філії "Дельта-Лоцман" Держаного підприємства "Адміністрація морських портів України" (54017, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 27, код 38728507) на користь Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" (73000, м. Херсон, пр-т Ушакова, 4) код 01125695) грошові кошти в розмірі 330 (триста тридцять) грн. 78 коп., з яких: 188 (сто вісімдесят вісім) грн. 48 коп. - пеня, 19 (дев'ятнадцять) грн. 35 коп. - 3 % річних, 122 (сто двадцять дві) грн. 95 коп. - інфляційні збитки від знецінення коштів, а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Суддя В.Д. Фролов