ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2017 рокуСправа № 912/611/17
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Макаренко Т.В., розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/611/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" від імені якого діє Кіровоградська філія ПАТ "Укртелеком"

до відповідача Управління праці та соціального захисту населення Онуфріївської районної державної адміністрації

за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Онуфріївської районної державної адміністрації

про стягнення 53 907,02 грн.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Л.Мілінчук, довіреність № 1438 від 12.12.2016р.

від відповідача: участі не брали;

від 3-ї особи: участі не брали;

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" від імені якого діє Кіровоградська філія ПАТ "Укртелеком" звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою № 102/05 від 20.02.17, в якій просить стягнути з Управління соціального захисту населення Онуфріївської районної державної адміністрації на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" заборгованість в сумі 53 907,02 грн. на відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах та 1 600,00 грн. судового збору.

Обґрунтовуючи поданий позов, позивач посилається на те, що відповідачем, всупереч норм чинного законодавства, витрати, понесені Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах не відшкодовані, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 53 907,02 грн.

Ухвалою від 22.02.17 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, судовий розгляд призначено на 21.03.17 об 11:00 год, від сторін витребувано необхідні для розгляду справи документи.

Позивачем подано разом з супровідними листами № 143/05 від 17.03.17, № 140/05 від 15.03.17, № 146/05 від 21.03.17 витребувані господарським судом документи та письмові пояснення. У судовому засіданні представником позивача повністю підтримано заявлені позовні вимоги.

Відповідачем, третьою особою участі своїх представників у судовому засіданні не забезпечено, витребуваних документів не подано. Водночас, господарський суд вважає їх такими, що належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджуються рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, наявними в матеріалах справи.

З урахуванням наведеного та норм ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи належне повідомлення відповідача та третьої особи про дату, час і місце проведення судового засідання, господарський суд вважає можливим розглянути справу №912/611/17 в судовому засіданні 21.03.2017 за відсутності представника відповідача та третьої особи та за наявними у справі документами.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши усі обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У справі № 912/611/17 правовідносини (зобов'язання) сторін виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 37, ч. 1 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" оператори, провайдери телекомунікацій здійснюють свою діяльність та надають телекомунікаційні послуги відповідно до законодавства про телекомунікації.

Статтею 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" встановлено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Механізм реалізації визначених законодавством України соціальних гарантій, зокрема отримання пільг з оплати послуг зв'язку та їх фінансування, визначається ст. 89, 102 Бюджетного кодексу України, Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117, Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 р.

Отже, на відповідача як головного розпорядника коштів покладено обов'язок щодо здійснення розрахунків з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікацій, за послуги, надані особам, які мають право на відповідні пільги. Таким чином, у взаємовідносинах з позивачем відповідач не є суб'єктом владних повноважень, оскільки не приймає жодних рішень щодо розрахунків, лише реалізує функціональний (а не владний) механізм відшкодування витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

В силу приписів статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 202 ЦК України).

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" (далі - Позивач, Товариство) є юридичною особою, що здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, Статуту та внутрішніх актів Товариства. Згідно п. 2.2.1. Статуту, одним з основних видів діяльності Товариства є надання телекомунікаційних послуг, в тому числі послуг фіксованого місцевого, міжміського, міжнародного та рухомого (мобільного) зв'язку, радіозв'язку ( з використанням радіочастот), послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг.

Рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації від 28.09.2006 № 384 Позивача включено до Реєстру Операторів, провайдерів телекомунікацій за № 74.

Право окремих категорій громадян на пільги з оплати телекомунікаційних послуг встановлено Законом України від 22.10.1993 № 3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту", Законом України від 28.02.1991 № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України від 20.12.1991 №2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Законом України від 23.03.2000 № 1584-ІІІ "Про жертви нацистських переслідувань", Законом України від 26.04.2001 № 2402-ІІІ "Про охорону дитинства", Законом України від 24.03.1998 № 203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Механізм реалізації визначених законодавством України соціальних гарантій, зокрема отримання пільг з оплати послуг зв'язку, визначається Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. № 117 (далі - Положення № 117), Порядком надання окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 389 (далі - Порядок № 389).

Відповідно до вищенаведених законодавчих актів України надання телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян є обов'язком Позивача. При цьому в силу положень Конституції України та Законів України, якими встановлені пільги окремим категоріям громадян, держава взяла на себе обов'язок відшкодовувати витрати підприємств, що надають такі ж особам, які мають право на відповідні пільги.

Таким чином, надання пільг ґрунтується на принципі відшкодування витрат підприємствам, які надають послуги пільговим категоріям громадян.

Пільги, зокрема щодо оплати послуг за користування телефоном, послуг з встановлених квартирних телефонів, надаються за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (п. 3 Порядку № 389).

Згідно з ч. 5 ст. 102 Бюджетного кодексу України надання пільг з послуг зв'язку здійснюється за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального заисту населення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 (надалі - Положення №117), підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 15 числа надають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою " 2-пільга".

Згідно п. 1.1 Положення № 117, на Відповідача, як на уповноважений орган, покладено обов'язок щомісяця:

1) звіряти інформацію, що міститься в Реєстрі з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не проводить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації;

2) після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складати:

- реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають пільги, згідно з формою " 5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою " 7-пільга";

- акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою " 3- пільга".

З огляду на вищезазначені вимоги законодавства, Позивач у 2015 та 2016 році надав телекомунікаційні послуги на пільгових умовах відповідним категоріям громадян, які проживають на території смт. Онуфріївка та Онуфріївського району Кіровоградської області.

Матеріалами справи встановлено, що на виконання п. 10 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, Позивачем були надані Відповідачу, як уповноваженому органу, розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам, згідно з формою "2-пільга".

Витрати позивача, пов'язані з наданням пільг з 01 січня 2015 по 31 грудня 2015 року, тобто за календарний 2015 рік, відповідно форм "2-пільга" склали 59 213,08 грн. , з яких 59 153,08 грн. послуги зв'язку та 60,00 грн. - витрат, пов'язаних з встановленням квартирних телефонів інвалідам загального захворювання, що підтверджується розрахунком заборгованості (додаток № 16), наданим до матеріалів справи.

З урахуванням не відшкодованих витрат за 2014 рік, Позивачем за 2015 рік всього було заявлено до відшкодування 71 016,58 грн., з яких 11 803,50 грн. не відшкодовані витрати 2014 року та 59213,08 грн. витрати 2015 року.

В 2015 році заявлені позивачем до відшкодування витрати були відшкодовані частково, в сумі 61 131,13 грн.

З урахуванням проведених розрахунків, заборгованість по відшкодуванню витрат, пов'язаних з наданням пільг в 2015 році, склала 9885,45 грн., що є різницею між сумою витрат, заявлених до відшкодування в 2015 році та сумою, що надійшла в 2015 році в рахунок відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг. Фактично не відшкодовані витрати Позивача, пов'язані з наданням пільг з оплати послуг зв'язку в жовтні 2015 року (частково) в сумі 120,89 грн., з яких 60,89 грн. - послуги зв'язку та 60,00 грн. - встановлення квартирних телефонів інвалідам загального захворювання), в листопаді 2015 року в сумі 4 783,31 грн., в грудні 2015 року - в сумі 4 981,25 грн.

Витрати Позивача, пов'язані з наданням пільг з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, тобто за календарний 2016 рік, відповідно форм "2-пільга" склали 44 021,57 грн. (Додаток № 17).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в 2016 взагалі не здійснювалось відшкодування Позивачеві витрат, пов'язаних з наданням пільг.

Таким чином, всупереч нормам чинного законодавства, витрати понесені Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.10.2015 по 31.12.2016 відповідачем не відшкодовані, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 53907,02 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наявним в матеріалах справи.

Листами від 29.01.2016 № 09-27-147; від 13.01.2017 № 08-31-73; від 28.11.2016 № 08-31-2015 та багатьма іншими, поданими позивачем до матеріалів справи, Позивач неодноразово звертався до відповідача з питань необхідності відшкодування пільг з оплати послуг зв'язку.

Проте копії відповідей на зазначені листи відповідачем до матеріалів справи не подано, як не подано і доказів сплати 53907,02 грн.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону України "Про телекомунікації" та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з підпункту "б" пункту 4 частини 1 статті 89 та статті 102 Бюджетного кодексу України, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (надалі - Постанова №256) затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету (надалі Порядок № 256), якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету. Зокрема, пунктом 2 Постанови № 256 визначено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Згідно п. 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання соціального захисту населення.

Відтак, головним розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг в смт. Онуфріївка та Онуфріївському районі є Управління праці та соціального захисту населення Онуфріївської районної державної адміністрації (надалі - Відповідач). Таким чином, саме на Відповідача згідно положень Порядку та Постанови №256 покладено обов'язок щодо здійснення розрахунків з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікацій, за послуги, надані особам, які мають право на відповідні пільги. Пунктом 2 Постанови № 256 встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними місячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до частини 1 пункту 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державного казначейства, для здійснення відповідних видатків. При цьому головні розпорядники коштів у п'ятиденний термін здійснюють розрахунки з постачальниками відповідних послуг (частина 2 пункту 8 Порядку № 256).

Всупереч положенням чинного законодавства, витрати, понесені Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з 01.10.2015 по 31.12.2017 в розмірі 53907,02 грн. відповідачем відшкодовані не були, що не спростовано і самим відповідачем.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Господарський суд не приймає до уваги ймовірну відсутність фінансування зазначених видатків з Державного бюджету з огляду на таке.

Законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах.

Частина 2 статті 218 ГК України та стаття 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності.

Згідно з пунктом 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України № 01-06/374/2013 від 18.02.2013, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446, від 15.05.2012 у справі № 3-28гс12 та постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 у справі № 15/5027/715/2011.

За таких обставин, Управління праці та соціального захисту населення Онуфріївської районної державної адміністрації відповідає за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно з частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомог, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частини 1-4 статті 48 Бюджетного кодексу України.

У листі від 30.06.2011 № 31-07310-10-24/16584 Міністерство фінансів України роз'яснило, що "...деякі програми, які відносяться до державних програм соціального захисту населення, є державною гарантією і одержувачу не може бути відмовлено в їх наданні у разі, якщо він має на них право. У цьому випадку проводиться відшкодування витрат за фактично спожиті послуги (нараховані соціальні виплати) в межах встановлених норм (розмірів).".

Таким чином, зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Кіровоградської філії до Управління праці та соціального захисту населення Онуфріївської районної державної адміністрації про стягнення суми 53 907,02 грн відшкодування коштів за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян в період з 01.10.2015 по 31.12.2016 , у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

На підставі статті 49 Господарського процесуального України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Онуфріївської районної державної адміністрації (28100, Кіровоградська обл., смт. Онуфріївка, вул. 40 років Перемоги, 37, і.к. 03197824) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, 18, ідентифікаційний код 21560766) в особі Кіровоградської філії ПАТ "Укртелеком" (25006, м. Кропивницький, вул. Гоголя, 72, і.к. 22211233) - 53 907,02 грн заборгованості та 1600,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили та направити стягувачу.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 27.03.2017.

Суддя Т. В. Макаренко