ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Справа № 910/28036/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Малетича М.М.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 13 грудня 2016 року

у справі № 910/28036/15

господарського суду міста Києва

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Гарант",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Джерело Фінансів",

3) Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс",

третя особа 1) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бориско Ольга Олексіївна,

2) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазарчук Наталія Володимирівна,

про визнання договорів недійсними

за участю представників:

позивача: Яців О.Р., Авраміч В.О.

відповідача-1: не з'явилися

відповідача-2: не з'явилися

відповідача-3: не з'явилися

третьої особи-1: не з'явилися

третьої особи-2: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року публічне акціонерне товариство "Акціонерний банк "Укргазбанк" звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Гарант", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Джерело Фінансів" та Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс" про визнання недійсними:

- договору про надання фінансових послуг факторингу р/н 1720 від 20 серпня 2015 року, укладеного між позивачем та відповідачем-1;

- договору про відступлення права вимоги р/н 1721 від 20 серпня 2015 року, укладеного між позивачем та відповідачем-1;

- договору про надання фінансових послуг факторингу р/н 1942 від 27 серпня 2015 року, укладеного між першим та другим відповідачами;

- договору про відступлення права вимоги р/н 1943 від 27 серпня 2015 року, укладеного між першим та другим відповідачами.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23 грудня 2015 року (суддя: Паламар П.І.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 грудня 2016 року (колегія суддів у складі: Власов Ю.Л. - головуючий, Агрикова О.В., Станік С.Р.), позов задоволено частково. Визнано недійсними договір про надання фінансових послуг факторингу за реєстровим №1720 від 20 серпня 2015 року та договір про відступлення права вимоги за реєстровим №1721 від 20 серпня 2015 року, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бориско О.О., укладені між позивачем та відповідачем-1. У позові в іншій частині відмовлено.

Господарські суди виходили з того, що під час вчинення між позивачем та відповідачем-1 двох спірних договорів від 20 серпня 2015 року у позивача було відсутнє волевиявлення на їх укладення, що свідчить про недодержання їх сторонами загальних вимог, необхідних для чинності правочинів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів, укладених між першим та другим відповідачами, суди виходили з того, що зазначені договори не створили для позивача жодних юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з недійсністю правочинів від 20 серпня 2015 року.

Не погодившись із зазначеними рішенням та постановою, Публічне акціонерне товариство "Автомобільна компанія "Укртранс" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 23 грудня 2015 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13 грудня 2016 року, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, рішеннями господарського суду міста Києва від 31 березня 2014 року у справі № 910/1047/14, від 09 квітня 2014 року у справі № 910/1048/14 та від 31 березня 2014 року у справі № 910/1050/14 стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс" на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" заборгованість за кредитними договорами № 24/2005 від 31 травня 2005 року, № 65/04 від 16 липня 2004 року та № 45/07 від 14 червня 2007 року.

На підставі зазначених рішень господарським судом міста Києва видано відповідні накази, за якими відділом примусового виконання рішень ДВС України були відкриті виконавчі провадження.

Постановою Кабінету Міністрів України № 61 від 11 лютого 2015 року передбачено, що держава в особі публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" бере участь у виведенні публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" з ринку шляхом придбання його активів та зобов'язань у разі віднесення Національним банком України публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України № 128 від 24 лютого 1015 року та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 39 від 24 лютого 2015 року публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Київ" віднесено до категорії неплатоспроможних та з 25 лютого 2015 року розпочато процедуру виведення публічного акціонерного товариства "АКБ "Київ" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

19 червня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Київ", як неплатоспроможним банком, та Публічним акціонерним товариством Акціонерний "Укргазбанк" (позивач), як приймаючим банком, був укладений договір про передачу приймаючому банку активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, за яким позивач прийняв права вимоги, в тому числі, до Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс", що виникли з кредитних договорів №65/04 від 16 липня 2004 року, №25/04 від 29 вересня 2004 року, №01/2005 від 11 січня 2005 року, №24/2005 від 31 травня 2005 року, №45/07 від 14 червня 2007 року, а також права вимоги за договорами, що їх забезпечують.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 03 серпня 2015 року у справі № 910/1047/14, від 06 жовтня 2015 року у справі № 910/1048/14 та від 03 серпня 2015 року у справі № 910/1050/14 замінено сторону виконавчих проваджень з публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ" на його правонаступника - публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк".

20 серпня 2015 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний "Укргазбанк" в особі заступника голови ради директорів ОСОБА_11, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, (клієнт) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Гарант" (фактор, відповідач-1) підписано договір про надання фінансових послуг факторингу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бориско О.О. за реєстровим №1720, відповідно до п.п. 1.1., 2 якого відповідач-1 зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження позивача в сумі 3 000 000 грн, а позивач зобов'язався відступити відповідачу-1 права вимоги по кредитному портфелю позичальника - ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс", до якого увійшли і кредитні договори №65/04 від 16 липня 2004 року, №25/04 від 29 вересня 2004 року, №01/2005 від 11 січня 2005 року, №24/2005 від 31 травня 2005 року, №45/07 від 14 червня 2007 року, який позивач отримав в межах відступлення прав вимоги від публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Київ".

20 серпня 2015 року Публічним акціонерним товариством Акціонерний "Укргазбанк" в особі заступника голови ради директорів ОСОБА_11, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Гарант" (новий кредитор, відповідач-1) підписано договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бориско О.О. за реєстровим №1721, відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору право вимоги до ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс" на підставі кредитних договорів (в т.ч. договорів №65/04 від 16 липня 2004 року, №25/04 від 29 вересня 2004 року, №01/2005 від 11 січня 2005 року, №24/2005 від 31 травня 2005 року, №45/07 від 14 червня 2007 року, заборгованість за якими була стягнута за зазначеними вище судовими рішеннями) та забезпечувальних договорів, а новий кредитор приймає зазначене вище право вимоги та зобов'язується перерахувати позивачу кошти у сумі 3 000 000,00 грн. на умовах визначених договором.

27 серпня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит Гарант" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Джерело Фінансів" (перший та другий відповідачі) були укладені договори про надання фінансових послуг факторингу р/н 1942 та про відступлення права вимоги р/н 1943, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазарчук Н.В., предметом яких стало відчуження належного відповідачу-1 права вимоги до ПАТ "Автомобільна компанія "Укртранс" за кредитними та забезпечувальними договорами на користь відповідача-2.

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний банк "Укргазбанк" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсними зазначених вище договорів про надання фінансових послуг факторингу р/н 1720 від 20 серпня 2015 року та про відступлення права вимоги р/н 1721 від 20 серпня 2015 року, укладених між позивачем та відповідачем-1 та договорів про надання фінансових послуг факторингу р/н 1942 від 27 серпня 2015 року та про відступлення права вимоги р/н 1943 від 27 серпня 2015 року, укладених між першим та другим відповідачами.

В обґрунтування вимог позивач послався на те, що спірні договори про надання фінансових послуг факторингу р/н 1720 від 20 серпня 2015 року та про відступлення права вимоги р/н 1721 від 20 серпня 2015 року, були укладені між позивачем та відповідачем-1 за відсутності волевиявлення позивача на їх укладення, оскільки такі договори позивачем не укладались, були підписані від імені банку невідомою особою без належних на те повноважень та за відсутності рішення колегіального органу банку на їх укладення. Також договори не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, обумовлених ними, оскільки договори не були виконані: документи, які б підтверджували перехід прав вимоги до нового кредитора, банком не передавались та право вимоги, яке передавалось за спірними правочинами, не було оплачене, грошові кошти на рахунок банку за такими договорами не надходили, що відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України тягне недійсність як зазначених договорів, так і укладених в подальшому між першим та другим відповідачами договорів про надання фінансових послуг факторингу р/н 1942 від 27 серпня 2015 року і про відступлення права вимоги р/н 1943 від 27 серпня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 4 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 3.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами. Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта.

Спірні договори про надання фінансових послуг факторингу р/н 1720 від 20 серпня 2015 року та про відступлення права вимоги р/н 1721 від 20 серпня 2015 року, були укладені з відповідачем-1 від імені позивача заступником голови ради директорів ПАТ "Акціонерний банк "Укргазбанк" ОСОБА_11.

Як з'ясовано судами попередніх інстанцій, відповідно до наказу ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк" по особовому складу № 367-П від 07 жовтня 2014 року ОСОБА_11 обіймає посаду заступника Голови Правління АБ "Укргазбанк", а не заступника голови ради директорів АБ "Укргазбанк".

Крім того, висновком судової почеркознавчої експертизи № 203 від 30 листопада 2015 року, проведеної Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при МВС України на підставі постанови Прокуратури міста Києва про призначення судової почеркознавчої експертизи від 26 листопада 2015 року в рамках кримінального провадження №0001087, встановлено, що спірні договори про надання фінансових послуг факторингу р/н 1720 від 20 серпня 2015 року та про відступлення права вимоги р/н 1721 від 20 серпня 2015 року від імені позивача підписані не ОСОБА_11, а іншою особою.

Обставини підписання зазначених спірних договорів від 20 серпня 2015 року від імені ОСОБА_11 іншою особою підтверджуються і наявними в матеріалах справи поясненнями самого ОСОБА_11, в яких він заперечує факт підписання ним спірних правочинів та зазначає про те, що для їх вчинення до приватного нотаріуса Бориско О.О. не звертався.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що обставини підроблення підпису на спірних договорах від 20 серпня 2015 року підтверджуються і копіями документів з нотаріальної справи, яка містить копію паспорту серії НОМЕР_1, на підставі якої вчинялись спірні правочини, з фотографією та підписом не ОСОБА_11, а іншої особи, із записами на даній копії паспорту, які не відповідають оригіналу паспорту ОСОБА_11, зокрема, щодо дати видачі паспорту, номера печатки органу внутрішніх справ, місця реєстрації особи та способу заповнення паспорта.

Крім того, судами встановлено, що для вчинення спірних договорів від 20 серпня 2015 року була використана довіреність від 12 січня 2015 року на ім'я ОСОБА_11, виконана на бланку НАК 022353, яка за формою та змістом, у т.ч. в частині місця проживання повіреного, зазначення посади, прізвища, ініціалів та підпису довірителя, не відповідає дійсній довіреності ПАТ "Акціонерний банк "Укргазбанк" від 12 січня 2015 року на ім'я ОСОБА_11, посвідченій приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стопченко К.О. за реєстровим №18.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію , яка є важливою для їх здійснення.

Однак, як встановлено судами, позивач на виконання спірних договорів від 20 серпня 2015 року не передавав відповідчу-1 жодних документів, які підтверджують належне йому право вимоги. Саме у позивача знаходяться оригінали кредитних та забезпечувальних договорів, які стали предметом спірних договорів, і такі оригінали надавалися для огляду місцевому суду, про що було зазначено в рішенні суду, а посилання відповідача-2 на те, що зазначені оригінали договорів були одержані позивачем з матеріалів кримінального провадження після їх виїмки, були обґрунтовано відхилені місцевим господарським судом, як такі, що є безпідставними недоведеними та суперечать змісту протоколів доступу до речей та документів від 04 листопада 2015 року та обшуку від 05 листопада 2015 року.

Крім того, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, наявність на спірних договорах від 20 серпня 2015 року за №1720 та 1721 оригінального відтиску печатки ПАТ АК "Укргазбанк", якою завірено підпис, зроблений від імені банку, як сторони договору, невідомою особою, не є доказом наявності волевиявлення юридичної особи на укладення договору в письмовій формі.

Встановивши зазначені вище обставини та врахувавши наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують такі обставини, господарські суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що волевиявлення позивача на вчинення спірних договорів від 20 серпня 2015 року було відсутнє, а спірні договори про надання фінансових послуг факторингу р/н 1720 від 20 серпня 2015 року та про відступлення права вимоги р/н 1721 від 20 серпня 2015 року відповідно до вимог ч. 3 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України є недійсними, у зв'язку з чим місцевий господарський суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, правильно та обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про визнання зазначених правочинів недійсними.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів від 27 серпня 2015 року, укладених між першим та другим відповідачами, з огляду на те, що зазначені договори не створили для позивача жодних юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з недійсністю правочинів від 20 серпня 2015 року.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача-3 в касаційній скарзі на те, що волевиявлення банку на укладення спірних договорів від 20 серпня 2015 року може підтверджуватись рішеннями колегіальних органів ПАТ АБ "Укргазбанк", зокрема протоколами наглядової ради № 15 від 20 серпня 2015 року, засідання правління № 15 від 20 липня 2015 року та засідання кредитного комітету № 25 від 20 липня 2015 року, які не були досліджені судами попередніх інстанцій, оскільки такі посилання є припущенням скаржника і такі документи (навіть у разі їх існування) не можуть спростувати обставини підписання спірних договорів від імені банку невідомою особою та не можуть підтверджувати обставин здійснення банком реалізації свого волевиявлення на укладення спірних договорів при доведеному належними та допустимими доказами факті підписання договорів невідомою особою.

Врахувавши викладене, суди попередніх інстанцій правильно та обґрунтовано задовольнили позовні вимоги частково. Рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів відповідають вимогам закону, прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підстав для їх зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Укртранс" залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 13 грудня 2016 року у справі № 910/28036/15 залишити без змін.

Головуючий І.А. Плюшко

Судді М.М. Малетич

С.С. Самусенко