РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2017Справа №910/3362/17

За позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Україна»,

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство «Науково-дослідний інститут «Квант»

Про стягнення 91 865,15 грн заборгованості за договором оренди

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Гармашов Б. С. за довіреністю;

від відповідача: не з'явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Києву звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Україна» про стягнення 91 865,15 грн, з яких: 85 946,64 грн - основного боргу, 5 908,51 грн - пені.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про відстрочення судового збору, яке судом розглянуто та задоволено - відстрочено сплату судового збору до 17.03.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2017 порушено провадження у справі № 910/3362/17, залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача Державне підприємство «Науково-дослідний інститут «Квант» та призначено розгляд справи на 17.03.2017.

17.03.2017 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про відсутність аналогічного спору, а також клопотання про відстрочення судового збору, яке судом розглянуто та задоволено.

В судовому засіданні 17.03.2017 представник позивача позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача та третьої особи в судове засідання 17.03.2017 не з'явились, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконали, причини неявки суд не повідомили, про дату та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Зважаючи на те, що неявка представників відповідача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача та третьої особи.

В судовому засіданні 17.03.2017 на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.02.2003 між Науково-дослідним інститутом «Квант» (орендодавець, третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бритиш Мотрс Україна» (орендарем, відповідач) укладено договір на оренду нежитлових приміщень № 43, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нежитлове приміщення загальною площею 198 м2, у корпусі 21, що перебуває на балансі орендодавця, вартість якого визначена згідно із звітом про оцінку майна і становить за незалежною оцінкою на 01.11.2002 - 428 640,630 грн. Приміщення розташовані за адресою: 03150, м. Київ, вул. Димитрова, 5.

Пунктом 3.1 договору сторонами визначено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць по якому є інформація про індекс інфляції) - січень 2003 - 5 553,12 грн. Орендна плата за перший місяць - лютий 2003 визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за лютий 2003.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.2 договору).

Відповідно до п. 3.3 договору, перерахування здійснюється відповідачем до 12 числа кожного місяця наступного таким чином: 30 % орендної плати перераховується до державного бюджету, 70 % орендної плати перераховується на розрахунковий рахунок орендодавця.

Відповідач, зокрема, зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату (п. 5.2 договору).

У відповідності до п. 10.1 договору, цей діє з 16.07.2003 до 16.07.2013 включно.

Додатковою угодою від 17.07.2013 сторони погодили пролонгацію дію договору на 2 роки 11 місяців до 16.06.2016 включно.

Згідно з п. 10.3 договору, у разі відсутності зави однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення його строку він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які передбачені договором з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору.

Як зазначав, позивач, в порушення умов договору оренди №43 від 03.02.2003, відповідач в період з червня 2016 по листопад 2016 не сплачував орендну плату, в зв'язку з чим його заборгованість перед позивачем за зазначеним договором становить 85 956,64 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п. 3 ст. 18, п.п.1, 3 ст. 19 Закону України «Про орендну плату державного та комунального майна» орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач, в порушення грошових зобов'язань за договором оренди №43 від 03.02.2003, за період з червня 2016 по листопад 2016 не здійснював сплату орендних платежів, в зв'язку з чим його заборгованість перед позивачем за зазначеним договором становить 85 956,64 грн.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Станом на момент розгляду справи в суді, відповідач доказів сплати орендних платежів за договором №43 від 03.02.2003 за період з червня 2016 по листопад 2016 не надав, обставини, викладені позивачем не спростував.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, належних доказів на заперечення обставин повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором №43 від 03.02.2003 нормативно до документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 85 956,64 грн.

За порушення строків сплати орендних платежів позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 5 908,51 грн пені за період прострочення з 13.07.2016 по 12.12.2016.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 3.5 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному в п. 3.3 співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Судом встановлено, що відповідачем порушено грошове зобов'язання за договором оренди №43 від 03.02.2003, адже не здійснено сплату орендних платежів за зазначеним договором за період з червня 2016 по листопад 2016, що є підставою для нарахування та стягнення пені.

Суд, здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 5 908,51 грн за період прострочення з 13.07.2016 по 12.12.2016 (по кожному місяцю окреме згідно наданого позивачем розрахунку).

Судовий збір на підставі ч. 2 ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бритиш Мотрос Україна» (03069, м. Київ, вул. Кіровоградська, буд. 21-а, ) на користь Державного бюджету України (одержувач УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, код одержувача 37995466, банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО 820019, р/р 0011, КЕКД 22080300, призначення платежу - плата за оренду іншого державного майна) 85 946 (вісімдесят п'ять тисяч дев'ятсот сорок шість) грн 64 коп. - основного боргу та 5 908 (п'ять тисяч дев'ятсот вісім) грн 51 коп. - пені.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бритиш Мотрос Україна» (03069, м. Київ, вул. Кіровоградська, буд. 21-а, ) до Державного бюджету України 1 600 (одну тисячу шістсот) грн 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом

Дата підписання рішення

22.03.2017

Суддя О.М. Спичак