РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2017 Справа №910/2132/17
За позовом Консорціуму «ЄДАПС»

До Міністерства внутрішніх справ України

про стягнення 27 099 500,00 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

У засіданні брали участь:

від позивача: Павленко Є.В. - директор

Стеценко Н.В. - по дов. №б/н від 08.02.2017р.

Котул А.М. - по дов. №б/н від 08.02.2017р.

від відповідача: Козелько Є.А. - по дов. №90/2014 від 24.04.2014р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

На розгляд Господарського суду міста Києва передана позовна заява Консорціуму «ЄДАПС» про стягнення з Міністерства внутрішніх справ України 27 099 500,00 грн. основного боргу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору від 08.01.2013р. №109ю про закупівлю виробів пластмасових інших (код за ДК:22.29.2) не у повному обсязі здійснив повну оплату за поставлені вироби, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 27 099 500,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2017 порушено провадження у справі № 910/2132/17; розгляд справи призначено на 13.03.2017.

Представники позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача письмового відзиву на позов не надав. В судовому засіданні представник відповідача визнав, що позивачем здійснено на адресу відповідача поставку виробів із пластмаси на суму 531 623 241 грн. 00 коп. та відповідач має перед позивачем борг за поставлені вироби в сумі 27 099 500, 00 грн.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні оголошувалась перерва до 20.03.2017р.

У судовому засіданні 20.03.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

08.04.2013 між Консорціумом «ЄДАПС» (надалі позивач) та Міністерством внутрішніх справ України (надалі відповідач) укладено договір №109ю про закупівлю виробів пластмасових інших (код за ДК:22.29.2) (надалі - договір), відповідно до умов якого позивач зобов»язується у 2013 році поставити відповідачу вироби пластмасові інші, кількість та перелік яких визначено у Специфікації, а відповідач прийняти продукцію та оплатити її.

Ціна договору становить 723 030 000 грн.

Договір діє з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2013р., а в частині взаєморозрахунків до повного їх виконання сторонами. (п.10.1 договору).

Позивач, на виконання умов договору, поставив відповідачу продукцію за видатковими накладними, належним чином засвідчені копії долучені до матеріалів справ, на загальну суму 531 623 241 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 4.2 договору оплата за комплекти витратних матеріалів, відповідач проводить шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок позивача вказаний в договорі протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати їх поставки та пред»явлення позивачем рахунку - фактури та акту приймання - передачі матеріальних цінностей Центральної бази ресурсного забезпечення МВС України на кожну поставлену партію продукції.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем заборгованість відповідача перед позивачем по договору №109ю про закупівлю виробів пластмасових інших (код за ДК:22.29.2) становить 27 099 500,00

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачем на виконання умов договору №109ю про закупівлю виробів пластмасових інших (код за ДК:22.29.2) від 08.04.2014, згідно із видатковими накладними поставлено продукцію на загальну суму 531 623 241 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що частина видаткових накладних відповідачем в повному обсязі не оплачені, заборгованість відповідача перед позивачем за такими накладними у сумі 27 099 500 грн. 00 копю. належним чином доведена, документально підтверджена та відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням викладеного позовні вимоги документально підтверджені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні задовольнити повністю.

Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10; ) на користь Консорціума «ЄДАПС» (02088, м. Київ, вул.. Є. Харченка, 64, ) 27 099 500 грн. 00 коп. основного боргу та 240 000 грн. судових витрат.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 23.03.2017.

Суддя Трофименко Т.Ю.