ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2017 р. Справа № 921/458/16-г/10

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Юрченка Я.О.

суддів Зварич О.В. Хабіб М.І.,

за участю секретаря судового засідання Лялька Н.Р.

та представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність № 6101 від 03.01.2017);

відповідача: ОСОБА_2 представник (довіреність б/н від 03.01.2017);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, вих № 1867/11 від 01.02.2017

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 27.01.2017 (суддя Півторак М.Є.)

у справі № 921/458/16-г/10

за позовом: Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, м. Тернопіль

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Укрпошта в особі Тернопільської дирекції Публічного акціонерного товариства Укрпошта, м. Тернопіль

про стягнення шкоди в сумі 116 409, 90 грн

Тернопільське обєднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Українського державного підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Тернопільської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" про стягнення шкоди в сумі 116 409, 90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період з березня 1999 року по жовтень 2014 року управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі перерахувало відповідачу кошти на виплату пенсії гр. ОСОБА_3 у розмірі 116 409, 90 грн. Однак згідно з листа Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області ОСОБА_3 з 06.02.1999 року вибула на постійне проживання в США, отже особисто пенсію отримувати не могла. Вказує, що пенсія отримувалась невідомими особами.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 27.01.2017 у справі № 921/458/16-г/10 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

При вирішенні спору місцевий суд виходив з того, що в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2016 по справі № 607/10344/15-ц зазначено, що із заявою ОСОБА_3 від 24 листопада 2014 року, яка засвідчена офіційною печаткою державного нотаріуса штату ОСОБА_4 заявниця стверджує, що немає жодних претензій фінансового характеру до ОСОБА_5 (листоноша) та із заяви від 11 листопада 2015 року, яка засвідчена офіційною печаткою державного нотаріуса штату ОСОБА_6 Дачнівською усі роки, а саме: з 1999 по 2014 рік заявник (ОСОБА_3І.) отримувала пенсію у повному розмірі. Недостач чи невиплат пенсії не було.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_7 державне підприємство поштового зв'язку "Укрпошта" в особі Тернопільської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта", звернулося до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 27.01.2017 та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі, мотивуючи свої доводи порушення місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, покликається на те, що місцевим господарським судом не враховано положень п. 38 Наказу Державного комітету зв'язку України №101/123/67 від 02.07.1998 "Про затвердження Інструкції про порядок організації оформлення, фінансування та виплати пенсій і грошової допомоги підприємствами поштового зв'язку України" та п. 5.3 Наказу Міністерства транспорту та зв'язку України №464/156 від 28.04.2009 "Про затвердження Інструкції про виплату та доставку пенсій, соціальних допомог національним оператором поштового зв'язку".

Також зазначає, що погашення відповідачем суми пені, яка застосована на підставі рішення про нарахування пені за виплату коштів неналежній особі від 25.12.2014 підтверджує виплату пенсії не гр. ОСОБА_3

27 березня 2017 року відповідач, скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 96 ГПК України, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначав про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити рішення місцевого господарського суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, погоджується з застосуванням судом приписів ст. 35 ГПК України, стосовно посилання на судове рішення у справі 607/10344/15-ц, вказує на відсутність будь-яких доказів, що б свідчили про завдання позивачу шкоди.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 28.03.2017 замінено відповідача ОСОБА_7 державне підприємство поштового звязку «Укрпошта» його правонаступником Публічним акціонерним товариством «Укрпошта».

В судому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 27.01.2017 та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача підтримала доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просила залишити оскаржуване рішення з підстав його законності та обґрунтованості без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 27.01.2017 у справі № 921/458/16-г/10 залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 24 січня 1996 року ОСОБА_3 органами праці та соціального захисту населення призначено пенсію за віком.

Пенсія гр. ОСОБА_3 виплачувалась через відділення поштового зв'язку №46001 відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" та ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожен рік дії такої довіреності.

Як вказує позивач, у листопаді 2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі отримало лист Управління державної міграційної служби в Тернопільській області (вих. №02/15902 від 06.11.2014) у якому вказується, що ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) вибула 06.02.1999 в США на постійне місце проживання згідно поданому клопотанню. Листом від 10.12.2014 №6099 Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області повідомило Управління, що паспорт громадянина України серії МС 216704, виданий ОСОБА_3 30.01.2004 Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області знищено в установленому законом порядку.

Інформація про те, що ОСОБА_3 звернулась з клопотанням про виїзд на постійне місце проживання за кордон від відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області в 1999 році не надходила.

Отже, позивач стверджує, що гр. ОСОБА_3 фізично не могла отримувати особисто пенсію у поштовому відділенні зв'язку, оскілки проживала в США, а за період з березня 1999 по жовтень 2014 УПФ України в м. Тернополі перерахувало відповідачу кошти на виплату пенсії у розмірі 116 409, 90 грн та які ОСОБА_3 не отримувала, а отримували невідомі особи.

12 грудня 2014 року спеціалістами Управління проведено перевірку виплати пенсій згідно з виплатних документів, в тому числі на підставі довіреностей за період з 01.01.2011 по 31.10.2014 по другій дільниці ВПЗ №46001 (дата виплати 17 число) за період з 01.11.2013 по 31.10.2014 пенсія ОСОБА_3 виплачена, довіреності на виплату пенсії, де ОСОБА_8 є довірителем, в журналі реєстрації доручень не зареєстровано. Виплата пенсії ОСОБА_3 проведена без проведення належної ідентифікації особи та наявності довіреності.

Доставку пенсії ОСОБА_3 проводила листоноша ОСОБА_9, яка згідно пояснення начальника відділення поштового звязку ОСОБА_10 на час проведення перевірки знаходилась у відпустці.

Матеріали справи містять нотаріально посвідчену копію довіреності від 13.03.2006, якою ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_11 одержувати належне їй майно, гроші, цінні папери від усіх осіб, установ, підприємств та організацій, в тому числі із Ощадних та інших банків, пошти та телеграфу, строком на 5 років.

22 жовтня 2013 року довіреністю ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_11 одержувати належне їй майно, гроші, цінні папери від усіх осіб, установ, підприємств та організацій, в тому числі із Ощадних та інших банків, пошти та телеграфу, строком на 5 років. Вказана довіреність посвідчена нотаріусом м. Чікаго Штату ОСОБА_6 США, ОСОБА_12

28 грудня 2015 року Тернопільським міськрайонним судом винесено рішення по справі 607/10344/15-ц, яким позов ОСОБА_9 до Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, третя особа Тернопільська дирекція УДППЗ "Укрпошта" про повернення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди задоволено частково; стягнуто із Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі на користь ОСОБА_9 суму безпідставно набутих коштів в розмірі 65 753, 68 грн, 655, 73 грн судового збору сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд, а також 1 000 грн витрат на правову допомогу.

15 березня 2016 року апеляційним судом Тернопільської області по даній справі винесено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_9 частково задоволено; апеляційну скаргу УПФ України в м. Тернополі відхилено; рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28 грудня 2015 року скасовано; ухвалено нове рішення, яким стягнуто із УПФ країни в м. Тернополі на користь ОСОБА_9 116 409,90 грн. безпідставно набутих коштів; у задоволенні решти позовних вимог відмолено.

Окрім того, постановою Тернопільського міськрайонного суду від 15 червня 2015 року позовні вимоги гр. ОСОБА_3 задоволено частково; визнано дії УПФ України в м. Тернополі щодо відмови ОСОБА_3 у відновленні виплати пенсії за віком протиправними; зобов'язано УПФ України в м. Тернополі поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_3 з 01 січня 2015 року з урахуванням усіх перерахунків та індексації пенсії відповідно до ст. 42 Закону України "Про загальнообовязкове пенсійне страхування".

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року по справі №607/10344/15-ц касаційну скаргу Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області відхилено; рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Тернопільської області від 15 березня 2016 року залишено без змін; ухвала оскарженню не підлягає.

В даній постанові зазначено, що із заявою ОСОБА_3 від 24 листопада 2014 року, яка засвідчена офіційною печаткою (official seal) державного нотаріуса штату ОСОБА_4 (Christine Pylypowycz) заявниця стверджує, що немає жодних претензій фінансового характеру до ОСОБА_5 та із заяви від 11 листопада 2015 року, яка засвідчена офіційною печаткою (official seal) державного нотаріуса штату ОСОБА_6 Дачнівською (Theresa Dachniwskyj) усі роки, а саме: з 1999 по 2014 рік заявник (ОСОБА_3І.) отримувала пенсію у повному розмірі. Недостач чи невиплат пенсії не було.

В силу ст. 35 ГПК України обставини, встановлені в рішенні суду, яке набрало законної сили, повторному доказуванню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Однак, з урахуванням відсутності претензій гр. ОСОБА_3, що підтверджено матеріалами справи та встановлено судовими рішеннями, позовні вимоги про стягнення збитків з ПАТ «Укрпошта» є безпідставними.

Доводи позивача, що факт сплати пені в розмірі 4 668, 41 грн підтверджує визнання виплати пенсії не гр. ОСОБА_3 є такими, що не випливають на законність відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки при виплаті пенсії листоноша порушила порядок її виплати. Однак, порушення порядку в даному випадку, не може слугувати підставою повернення сум пенсійних коштів.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність законних підстав для стягнення збитків.

Відповідно до ст. 43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки скаржник, у встановленому законом порядку, не подав належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі, та обґрунтовували правомірність та підставність заявленого позову, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Тернопільської області відповідає законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, принципу справедливості, а тому не вбачає підстав його для зміни чи скасування.

Відповідно до п. 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України, у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору: якщо позов залишено без задоволення, - судовий збір не стягується.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 27.01.2017 у справі № 921/458/16-г/10 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повна постанова складена 30.03.2017.

Головуючий суддя Юрченко Я.О.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Хабіб М.І.