ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2017 р.Справа № 922/467/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 8260,13 грн.
за участю представників:

позивача - Волкова І.М., довіреність №592 від 07.02.2017;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 8164,53 грн., з яких 3873,55 грн. - орендна плата, 4,21 грн. - загально - експлуатаційні витрати, 101,24 грн. - компенсація податку на землю, 1559,91 грн. - пеня, 141,49 грн. - 3% річних, 669,13 грн. - інфляційні втрати та 1815,00 грн. - штраф.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором оренди №07/2006/КЕВ м. Харкова від 01.08.2006 щодо своєчасної сплати орендної плати, витрат, пов'язаних з утриманням орендованого майна та компенсації орендодавцю (позивачу) частини податку на землю пропорційно площі землі, яку займає передане в оренду нерухоме майно, у зв'язку з чим за період з листопада 2016 року по січень 2017 року загальна сума заборгованості з орендної плати, експлуатаційних витрат та компенсації податку на землю становить 3979 грн. та відповідно до умов договору позивачем також заявлено до стягнення пеню, нараховану станом на 31.01.2017 у розмірі 1559,91 грн., а також заявлено до стягнення штраф передбачений п.11.3. Договору в сумі 1815 грн. Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення 141,49 грн. - 3% річних та 669,13 грн. - інфляційних втрат, які розраховані станом на 31.01.2017 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07 лютого 2017 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21 лютого 2017 року о 11:00 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 лютого 2017 року розгляд справи відкладено на 06 березня 2017 р. о 12:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 березня 2017 року розгляд справи відкладено на 20 березня 2017 р. о 12:00 год.

Представник позивача надав 13 березня 2017 року заяву про збільшення розміру позовних вимог (вх. №8461), в якій позивач збільшує розмір позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, а саме просить стягнути пеню в розмірі - 1639,27 грн., 3% річних в розмірі - 152,85 грн., інфляційних втрат в розмірі - 674,01 грн. Таким чином, позивачем збільшено розмір позовних вимог до 8260,13 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Дослідивши матеріали справи та заяву про збільшення розміру позовних вимог (вх. № 8461 від 13.03.2017), враховуючи, що вказана заява подана із дотриманням ст. ст. 22, 54-57 ГПК України, суд приймає її до провадження та продовжує розгляд справи з урахуванням цих змін.

Представник позивача 14 березня 2017 р. надав письмові пояснення (вх. №8639), які судом долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 20.03.2017 представник позивача повідомив про те, що відповідачем 06.03.2017 сплачено заборгованість з орендної плати, експлуатаційних витрат та компенсації податку на землю в сумі 3979 грн., а тому в цій частині позовних вимог просив суд припинити провадження у справі, у зв'язку з відсутністю предмета спору та підтримав позов в частині стягнення пені в розмірі - 1639,27 грн., 3% річних в розмірі - 152,85 грн., інфляційних втрат в розмірі - 674,01 грн. та 1815,00 грн. штрафу.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву та витребуваних судом документів не надав, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.08.2006 між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харків (надалі - Орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі -Орендар) укладено договір оренди №07/2006/КЕВ м. Харкова нерухомого військового майна, розташованого в Харківському гарнізоні за адресою: м. Харків, військове містечко №1 Рогань, буд. №203 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно - нежитлові приміщення в будівлі № 203 загальною площею 34,4 кв. м., військового містечка № 1 Рогань (у подальшому - Майно), що знаходиться на балансі квартирно-експлуатаційного віддлу м. Харків та обліковується в КЕВ м. Харків, розташоване за адресою: АДРЕСА_2, вартість якого визначена за незалежною оцінкою станом на 15.02.2006р. та становить згідно акту оцінки 17400 грн.

Згідно з п.2.1. Договору Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання- передачі Майна (додаток № 2).

Вказані приміщення були передані відповідачу згідно двостороннього акту прийому-передачі нежитлових приміщень в оренду (арк.20).

Згідно з п.3.1. Договору орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць (липень 2006 р.) на рівні 190,00 грн. за результатами конкурсу з врахуванням моніторингу орендної плати на аналогічних об'єктах оренди, але не нижче орендної плати, визначеної на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої КМУ від 04.10.95 № 786 (із змінами), яка становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (липень 2006 року) - 178,54 грн. (Додаток №6).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством.

Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування базової орендної плати на індекси інфляції за період з базового до першого місяця оренди.

Відповідно до п.3.2. Договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Згідно з п.3.3. Договору орендна плата у розмірі 100% перераховується Орендарем до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний реєстраційний рахунок КЕВ м. Харкова в територіальному органі Державного казначейства щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п.3.5. Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з п.5.2. Договору Орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п.5.11. Орендар зобов'язаний понад орендну плату за нерухоме Майно сплачувати щомісячно фактичні комунальні та загальноексплуатаційні витрати на його утримання (додаток № 7). Обов'язково встановити прилади обліку тепло-, електро-, водопостачання і заключити прямі договори з постачальними організаціями.

Згідно з п.5.12. Орендар зобов'язаний щомісячно компенсувати Орендодавцю кошти у розмірі частини податку на землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме Майно.

Цей Договір діє з "01" серпня 2006 року по "31" липня 2007 року (п.10.1. Договору).

Відповідно до п.10.6. Договору у разі відсутності заяви Орендаря про припинення чи укладення Договору оренди на новий строк протягом місяця до закінчення строку оренди, дія Договору оренди припиняється після закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з п.11.3. Договору плата за надані комунальні послуги перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується відповідно до чинного законодавства за весь період заборгованості з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на Дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

За прострочення платежів по орендній платі, за надані комунальні послуги та за невиконання вимог п. 5.3. понад три місяці, Орендар сплачує Штраф в розмірі 3% від вартості орендованого майна.

05.03.2007 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №25д/2007/КЕВ м. Харків, згідно якої орендна плата встановлена в розмірі 307,89 грн.

31.07.2007 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №56/2007/КЕВ м. Харків, згідно якої строк дії Договору складає з 31.07.2007 до 30.07.2008.

30.07.2008 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №22д/2008/КЕВ м. Харків, згідно якої орендна плата встановлена в розмірі 412,80 грн. та строк дії Договору складає з 30.07.2008 до 29.07.2011.

30.07.2011 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №17д/2011/КЕВ м. Харків, згідно якої орендна плата встановлена в розмірі 565,25 грн. та строк дії Договору складає з 30.07.2011 до 29.07.2014.

11.02.2012 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №02д/2012/КЕВ м. Харків, згідно якої орендна плата встановлена в розмірі 877,86 грн.

21.08.2014 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №15д/2014/КЕВ м. Харків, згідно якої орендна плата встановлена в розмірі 1008,26 грн. та строк дії Договору складає з моменту підписання до 30.06.2017.

Крім того, у додатковій угоді №15д/2014/КЕВ м. Харків від 21.08.2014 сторони погодили, що вартість майна згідно акту оцінки становить 60500 грн. без ПДВ (Додаток № 1 до цієї Додаткової угоди).

Проте, відповідачем не було сплачено за період з листопада 2016 року по січень 2017 року 3873,55 грн. - орендної плати, 4,21 грн. - загально - експлуатаційних витрат та 101,24 грн. - компенсації податку на землю, у зв'язку з чим станом на день звернення позивача до суду з позовом - 06 лютого 2017 року виникла заборгованість в сумі 3979,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності; до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням передбачених цим Кодексом особливостей.

В силу ст. 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності; розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч.1 ст.286 Господарського кодексу України).

Частинами 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що відповідачем в установленому порядку не спростовано обставини, на які посилається позивач стосовно неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за вказаним договором оренди, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача боргу в загальному розмірі 3979 грн. нормативно та документально доведені.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач після звернення позивача з позовом до суду сплатив суму боргу в розмірі 3979,00 грн. за договором оренди №07/2006/КЕВ м. Харкова від 01.08.2006, що підтверджується копією банківської виписки по рахунку позивача від 06.03.2017.

Згідно п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження у даній справі в частині стягнення 3873,55 грн. - орендної плати, 4,21 грн. - загально - експлуатаційних витрат та 101,24 грн. - компенсації податку на землю, підлягає припиненню відповідно до приписів п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (відсутній предмет спору), оскільки сума боргу сплачена відповідачем після подання позовної заяви до господарського суду.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 1639,27 грн. - пені та 1815,00 грн. - штрафу нарахованих за договором оренди №07/2006/КЕВ м. Харкова від 01.08.2006, суд виходить з наступного.

За змістом ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) за яким передбачено правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.3.5. Договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців, якщо інше не встановлено законом або договором.

У п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 р. за № 14 господарським судам роз`яснено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Таким чином, суд перевіривши розрахунок пені, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання такого зобов'язання, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 1639,27 грн. підлягають задоволенню повністю.

Згідно ч. 2 ст. 4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом (Господарським).

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230, ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п.11.3. за прострочення платежів по орендній платі, за надані комунальні послуги та за невиконання вимог п. 5.3. понад три місяці, Орендар сплачує Штраф в розмірі 3% від вартості орендованого майна.

Відповідно до акту оцінки вартості нерухомого військового майна №4 від 07.07.2014, що передано в оренду, розташованого у АДРЕСА_3, вартість нежитлових приміщень (площею 34,3 м.2) будівлі АДРЕСА_3 станом на 30.05.2014 становить 60500,00 грн.

Згідно п.5.3. Договору Орендар зобов'язаний протягом місяця після укладання цього Договору застрахувати орендоване Майно на його вартість згідно акту оцінки, але не меншу ніж за експертною оцінкою, за рахунок власних коштів на користь Орендодавця в порядку, визначеному законодавством, та надати Орендодавцю завірену печаткою копію страхового полісу.

Відповідачем не надано доказів виконання вимог п.5.3. Договору.

Таким чином, суд перевіривши розрахунок штрафу, враховуючи невиконання відповідачем такого зобов'язання, вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу в сумі 1815,00 грн. підлягають задоволенню повністю.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за невиконання грошового зобов'язання за договором оренди №07/2006/КЕВ м. Харкова від 01.08.2006, суд виходить з наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем свого грошового зобов'язання за договором оренди №07/2006/КЕВ м. Харкова від 01.08.2006, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 152,85 грн., а також інфляційних втрат в сумі 674,01 грн., а відтак позов в цій частині також підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн.

З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 173, 193, 230, 286 Господарського кодексу України, ст.ст. 6, 509, 525-526, 530, 626, 627, 762, 901, 903Цивільного України та керуючись статтями ст. ст. 1, 4, 12, 26, 32, 33, 43, 44-49, 75, п.1-1 ч.1 ст. 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково в сумі 4281,13 грн.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61172, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 61, ) пеню в сумі 1639,27 грн., інфляційні втрати в сумі 674,01 грн., 3% річних в сумі 152,85 грн., штраф в сумі 1815,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Врешті частині позову в сумі 3979 грн. припинити провадження.

Повне рішення складено 27.03.2017 р.

Суддя І.О. Чистякова