ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року Справа № 911/3815/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого),
Білошкап О.В.,
Ткаченко Н.Г.
розглянувши касаційну скаргу ТОВ "Суффле Агро Україна"
на постанову та ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 року Господарського суду Київської області від 04.10.2016 року (в частині розгляду кредиторських вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Споживчого товариства "Настуся")
касаційну скаргуОСОБА_6
на постанову та ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 року Господарського суду Київської області від 04.10.2016 року (в частині розгляду кредиторських вимог ОСОБА_6 до Споживчого товариства "Настуся")
та касаційну скаргуОСОБА_5
на постанову та ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 року Господарського суду Київської області від 04.10.2016 року (в частині розгляду кредиторських вимог ОСОБА_5 до Споживчого товариства "Настуся")
у справі Господарського суду№ 911/3815/15 Київської області
за заявоюТОВ "Суффле Агро Україна"
до Споживчого товариства "Настуся"
про визнання банкрутом
розпорядник майна Гусар І.О.
в судовому засіданні взяли участь представники:

ТОВ "Суффле Агро Україна": Нечитайло Т.В. (довіреність від 15.12.2016 року),
ОСОБА_6:ОСОБА_9 (довіреність від 31.01.2017 року),
ОСОБА_5:ОСОБА_10. (довіреність від 02.07.2016 року),
Споживчого товариства "Настуся":Островерх В.П. (довіреність від 03.01.2017 року),
ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Енергостар": Марченко О.А. (довіреність від 03.01.2017 року).

В С Т А Н О В И В :

ухвалою Господарського суду Київської області від 21.09.2015 року за заявою ТОВ "Суффле Агро Україна" (далі - ініціюючого кредитора) порушено провадження у справі №911/3815/15 про банкрутство Споживчого товариства "Настуся" (далі - боржника) за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 року) (далі - Закон про банкрутство); визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора до боржника на суму 1 751 326, 77 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Гусара І.О. (том 1, а.с. 245 - 253).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2015 року ухвалу підготовчого засідання місцевого господарського суду від 21.09.2015 року в частині визнання вимог ініціюючого кредитора скасовано та прийнято в цій частині нове рішення про визнання безспірними грошових вимог ініціюючого кредитора до боржника на суму 1 436 598, 36 грн. (том 4, а.с. 248 - 253).

Постановою Вищого господарського суду України від 05.04.2016 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2015 року змінено в частині визнання безспірних вимог ініціюючого кредитора на суму 848 862 грн., як заборгованості за судовим рішенням Господарського суду Київської області від 02.10.2014 року щодо повороту виконання рішення Господарського суду Київської області від 27.11.2013 року у справі №911/3653/13, та визнано безспірні кредиторські вимоги ініціюючого кредитора до боржника на суму 848 862 грн., як збитки, за судовим рішенням Господарського суду Київської області від 02.10.2014 року у справі №911/3653/13 (том 5, а.с. 188 - 192). При цьому, загальна сума визнаних апеляційним судом безспірних вимог ініціюючого кредитора до боржника не змінювалася судом касаційної інстанції.

Оголошення про порушення справи про банкрутство Споживчого товариства "Настуся" оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 21.09.2015 року за №22971 (том 1, а.с. 259).

20.10.2015 року до місцевого господарського суду надійшла заява ОСОБА_5 з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 2 802 436 грн., з яких 2 800 000 грн. основного боргу за договорами про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, укладеними у січні-травні 2015 року між кредитором, як позикодавцем, та товариством-боржником, як позичальником, та 2 436 грн. судових витрат за звернення з кредиторськими вимогами у дану справу (вх. №24720/15) (том 2, а.с. 48 - 201).

20.10.2015 року до місцевого господарського суду звернулася ОСОБА_6 із заявою з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 3 252 436 грн., з яких 3 250 000 грн. основного боргу за договорами про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, укладеними у січні-травні 2015 року між кредитором, як позикодавцем, та товариством-боржником, як позичальником, та 2 436 грн. судових витрат за звернення з кредиторськими вимогами у дану справу (вх. №24721/15) (том 3, а.с. 1-201).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.10.2016 року (суддя Наріжний С.Ю.) заяву ОСОБА_5 від 14.10.2015 року (вх. №24720/15) задоволено частково, визнано грошові вимоги ОСОБА_5 до боржника на суму 2 436 грн. у першу чергу задоволення та на суму 2 345 000 грн. у четверту чергу задоволення вимог кредиторів, в іншій частині заяву відхилено; заяву ОСОБА_6 від 15.10.2015 року (вх. №24721/15) задоволено частково, визнано грошові вимоги ОСОБА_6 до боржника на суму 2 436 грн. у першу чергу та на суму 2 750 000 грн. у четверту чергу задоволення вимог кредиторів, в іншій частині заяву відхилено; заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 від 19.10.2015 року (вх. №24742/15) задоволено, визнано грошові вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 до боржника на суму 2 436 грн. у першу чергу та на суму 319 500 грн. у четверту чергу задоволення вимог кредиторів; заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_14 від 19.10.2015 року (вх. №24741/15) задоволено, визнано грошові вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_14 до боржника на суму 2 436 грн. у першу чергу та на суму 310 000 грн. у четверту чергу задоволення вимог кредиторів; затверджено реєстр вимог кредиторів боржника з вимогами таких кредиторів: ТОВ "Суфле Агро Україна" на суму 6 090 грн. у першу чергу, на суму 1 713 125, 96 грн. у четверту чергу та на суму 38 201, 06 грн. у шосту чергу; ПАТ "БМ Банк" на суму 2 436 грн. у першу чергу, на суму 145 589, 04 грн. у четверту чергу та на суму 29 765, 41 грн. у шосту чергу; ТОВ "Науково-виробниче підприємство "Енергостар" на суму 2 436 грн. у першу чергу та на суму 850 000 грн. у четверту чергу; ПП "Бізон-Тех 2012" на суму 2 436 грн. у першу чергу та на суму 2 666 656, 32 грн. у четверту чергу; ПП "Бізон-Тех 2006" на суму 2 436 грн. у першу чергу та на суму 210 206, 81 грн. у четверту чергу; ТОВ "АТ Каргілл" на суму 2 436 грн. у першу чергу, на суму 252 978, 70 грн. у четверту чергу та на суму 75 893, 61 грн. у шосту чергу; Білоцерківської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області на суму 4 917, 38 грн. у першу чергу; ОСОБА_5 на суму 2 436 грн. у першу чергу та на суму 2 345 000 грн. у четверту чергу; ОСОБА_6 на суму 2 436 грн. у першу чергу та на суму 2 750 000 грн. у четверту чергу; фізичної особи-підприємця ОСОБА_13 на суму 2 436 грн. у першу чергу та на суму 319 500 грн. у четверту чергу; фізичної особи-підприємця ОСОБА_14 на суму 2 436 грн. у першу чергу та на суму 310 000 грн. у четверту чергу; окремо включено до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги ПАТ "БМ Банк" на суму 181 000 грн. як такі, що забезпечені заставою майна боржника і підлягають задоволенню позачергово; встановлено, що особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання або не заявлені взагалі, відповідно до частини 4 статті 23 Закону про банкрутство не є конкурсними вимогами, а погашаються в шосту чергу у ліквідаційній процедурі; зобов'язано розпорядника майна Гусара І.О. подати до суду уточнений реєстр вимог кредиторів боржника з урахуванням викладеного в даній ухвалі, організувати проведення загальних зборів кредиторів боржника за місцезнаходженням боржника, письмово повідомити учасників у справі про банкрутство про місце, дату і час проведення зборів кредиторів боржника, належні докази чого надати суду, скликання перших зборів кредиторів призначено на 27.10.2016 року; зобов'язано кредиторів боржника створити комітет кредиторів, збори якого призначено на 27.10.2016 року; зобов'язано розпорядника майна Гусара І.О. надати суду протокольне рішення зборів кредиторів боржника про утворення і склад комітету кредиторів боржника та протокол зборів комітету кредиторів боржника з прийнятим рішенням щодо введення наступної судової процедури банкрутства; розгляд клопотання ініціюючого кредитора №125 від 10.10.2015 року про відсторонення керівника боржника від посади і покладення виконання його обов'язків на розпорядника майна боржника призначено на 08.11.2016 року; підсумкове засідання суду призначено на 08.11.2016 року (том 6, а.с. 157- 166).

Не погоджуючись з результатом розгляду грошових вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до боржника, ініціюючий кредитор звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу попереднього засідання місцевого господарського суду від 04.10.2016 року в частині визнання кредиторських вимог ОСОБА_5 на суму 2 340 000 грн. та ОСОБА_6 на суму 2 705 000 грн. та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у визнанні вимог спірних кредиторів, в іншій частині ухвалу суду першої інстанції від 04.10.2016 року залишити без змін, мотивуючи порушенням місцевим господарським судом положень законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність та неповнотою дослідження обставин справи на предмет дійсності договорів про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги з посиланням на обставини їх укладення без наміру настання реальних правових наслідків щодо надання боржнику грошових коштів та їх спрямованість на утворення фіктивної заборгованості боржника перед спірними кредиторами.

Оскаржуючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції від 04.10.2016 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як конкурсні кредитори, вимоги яких до боржника частково визнано господарським судом у попередньому засіданні від 04.10.2016 року, просили апеляційний суд скасувати ухвалу місцевого господарського суду від 04.10.2016 року в частині відхилення їх кредиторських вимог відповідно на суму 455 000 грн. та на суму 500 000 грн. та прийняти в цій частині нове рішення про визнання спірних вимог та їх включення до реєстру вимог кредиторів боржника, обґрунтовуючи порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 року (колегія суддів у складі: головуючого судді - Верховця А.А., суддів: Смірнової Л.Г., Остапенка О.М.) апеляційні скарги ТОВ "Суфле Агро Україна", ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 04.10.2016 року у даній справі залишено без змін (том 7, а.с. 230 - 233).

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями в частині розгляду кредиторських вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6, ініціюючий кредитор звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив скасувати постанову апеляційного суду від 02.02.2017 року та ухвалу суду першої інстанції від 04.10.2016 року в частині визнання грошових вимог ОСОБА_5 на суму 2 345 000 грн. та ОСОБА_6 на суму 2 750 000 грн. та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у визнанні вимог спірних кредиторів, мотивуючи помилковістю висновків судів про часткове визнання кредиторських вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з посиланням на їх непідтвердження документами первинного, бухгалтерського та фінансового обліку щодо отримання боржником спірних грошових коштів від фізичних осіб-кредиторів як фінансової допомоги, їх оприбуткування в касі товариства-боржника з відображенням зазначених господарських операцій у бухгалтерській звітності боржника.

Оскаржуючи в касаційному порядку результат розгляду грошових вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідно до постанови апеляційного суду від 02.02.2017 року та ухвали суду першої інстанції від 04.10.2016 року, спірні кредитори просили суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення в частині відхилення їх кредиторських вимог відповідно на суму 455 000 грн. та на суму 500 000 грн. та направити справу в цій частині на новий судовий розгляд, обґрунтовуючи неналежною оцінкою судами попередніх інстанцій доказів, наданих спірними кредиторами на підтвердження конкурсної правової природи їх грошових вимог до боржника.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 року та ухвалу Господарського суду Київської області від 04.10.2016 року в частині розгляду кредиторських вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Споживчого товариства "Настуся" на предмет повноти встановлених обставин справи та правильності їх юридичної оцінки, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи касаційних скарг, вислухавши представників учасників провадження у справі, дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення касаційних скарг, з огляду на таке.

Статтею 1 Закону про банкрутство передбачено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно з частинами 1, 6, 8 статті 23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду, за наслідками розгляду яких господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до частини 2 статті 25 Закону про банкрутство, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження. За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу. У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Отже, правомірність та обґрунтованість грошових вимог кредитора до боржника визначає господарський суд незалежно від того, чи визнані ці вимоги боржником (розпорядником майна боржника) чи ні. При цьому, обов'язок кредитора полягає у доведенні обґрунтованості своїх вимог до боржника перед судом належними та достатніми доказами, оскільки відповідно до статті 23 Закону про банкрутство, конкурсні кредитори одночасно зі заявою про грошові вимоги до боржника зобов'язані подати до господарського суду документи, що їх підтверджують.

Згідно з частиною 1 статті 33 та частиною 2 статті 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою місцевого господарського суду від 21.09.2015 року порушено справу про банкрутство Споживчого товариства "Настуся" за загальною процедурою відповідно до Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 року, оголошення про що оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 21.09.2015 року за №22971 (том 1, а.с. 245 - 253, 259).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 20.10.2015 року з дотриманням визначеного законодавством про банкрутство строку для подання грошових вимог конкурсними кредиторами до місцевого господарського суду звернувся громадянин ОСОБА_5 із заявою з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 2 802 436 грн., з яких 2 800 000 грн. основного боргу та 2 436 грн. судових витрат за подання заяви з грошовими вимогами (том 2, а.с. 48 - 201).

Судами встановлено, що на підтвердження спірних кредиторських вимог громадянин ОСОБА_5 надав належно засвідчені копії договорів про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, укладених у січні-травні 2015 року між кредитором, як позикодавцем, та товариством-боржником, як позичальником, а також квитанцій до прибуткових касових ордерів про отримання боржником фінансової допомоги на суму заявлених кредитором грошових вимог, актів звіряння взаємних розрахунків між боржником та ОСОБА_5 за період з січня по вересень 2015 року (том 2, а.с. 60 - 201).

Розглянувши спірні грошові вимоги громадянина ОСОБА_5, суди попередніх інстанцій визнали їх частково на суму 2 345 000 грн. та включили до реєстру вимог кредиторів, як конкурсні, з огляду на їх підтвердження належними та достатніми доказами у справі.

При цьому, судами встановлено обставини надання громадянином ОСОБА_5 в обґрунтування кредиторських вимог до боржника на суму 455 000 грн. належно засвідчених копій квитанцій до прибуткових касових ордерів до договорів про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №287 від 06.05.2015 року на суму 70 000 грн., №295 від 11.05.2015 року на суму 75 000 грн., №302 від 15.05.2015 року на суму 75 000 грн., №306 від 19.05.2015 року на суму 55 000 грн., №326 від 25.05.2015 року на суму 70 000 грн., №328 від 26.05.2015 року на суму 60 000 грн. та №331 від 28.05.2015 року на суму 50 000 грн.

Разом з тим, зважаючи на відсутність у зазначених квитанціях прізвища та ініціалів касира, а також підписів касира і головного бухгалтера, як їх обов'язкових реквізитів відповідно до вимог статей 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України" та пунктів 1.2., 2.6., 3.1., 3.3., 3.10., 3.12., 3.13. Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про неналежність таких квитанцій як доказів надання спірним кредитором фінансової допомоги боржнику на загальну суму 455 000 грн., у зв'язку з чим відмовили у визнанні кредиторських вимог громадянина ОСОБА_5 в цій частині.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, 20.10.2015 року до місцевого господарського суду звернулася громадянка ОСОБА_6 із заявою з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 3 252 436 грн., з яких 3 250 000 грн. основного боргу за договорами про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, укладеними у січні-травні 2015 року між кредитором, як позикодавцем, та товариством-боржником, як позичальником, та 2 436 грн. судових витрат за звернення з кредиторськими вимогами у дану справу (том 3, а.с. 1 - 201).

Судами встановлено обставини надання громадянкою ОСОБА_6 на підтвердження заявлених грошових вимог до боржника належно засвідчених копій договорів про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, укладених у січні-травні 2015 року, квитанцій до прибуткових касових ордерів про отримання боржником фінансової допомоги на суму заявлених спірним кредитором грошових вимог, а також актів звіряння взаємних розрахунків між боржником та ОСОБА_6 за період з січня по вересень 2015 року (том 3, а.с. 11 - 201).

Розглядаючи спірні грошові вимоги громадянки ОСОБА_6, суди встановили, що їх частина в розмірі 500 000 грн. обґрунтована квитанціями до прибуткових касових ордерів до договорів про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №291 від 07.05.2015 року на суму 50 000 грн., №293 від 08.05.2015 року на суму 50 000 грн., №294 від 11.05.2015 року на суму 50 000 грн., №300 від 14.05.2015 року на суму 70 000 грн., №304 від 18.05.2015 року на суму 75 000 грн., №310 від 21.05.2015 року на суму 55 000 грн., №318 від 22.05.2015 року на суму 50 000 грн., №325 від 25.05.2015 року на суму 50 000 грн. та №329 від 27.05.2015 року на суму 50 000 грн., які видано без їх обов'язкових реквізитів - прізвища та ініціалів касира, а також підписів касира і головного бухгалтера, що не відповідає вимогам чинного законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

З огляду на таке, суди дійшли висновку про часткове визнання кредиторських вимог громадянки ОСОБА_6 до боржника на суму 2 750 000 грн. та відмову у визнанні її вимог на суму 500 000 грн. як таких, що не підтверджені належними та допустимими доказами про надання ОСОБА_6 фінансової допомоги боржнику на спірну суму.

При цьому, місцевий господарський суд зазначив, що спірними кредиторами не було виконано вимог суду щодо надання для огляду в судовому засіданні оригіналів (належно засвідчених копій) квитанцій до прибуткових касових ордерів, оформлених відповідно до вимог чинного законодавства щодо їх обов'язкових реквізитів.

Доводи ініціюючого кредитора про фіктивність укладених між боржником та кредиторами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 договорів про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, якими спірні кредитори обґрунтовують заявлені вимоги до боржника, судом першої інстанції відхилено як такі, що не підтверджені матеріалами справи (ухвалою суду про визнання недійсними таких договорів).

Переглядаючи кредиторські вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до боржника, апеляційний суд погодився із здійсненою місцевим господарським судом оцінкою доказів, наданих спірними кредиторами на підтвердження їх грошових вимог до боржника, та не вбачав правових підстав для зміни чи скасування ухвали попереднього судового засідання від 04.10.2016 року в частині розгляду вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6

При цьому, апеляційним судом не прийнято до уваги надані в судовому засіданні від 02.02.2017 року для огляду суду оригінали окремих касових ордерів з підписами осіб, які отримали кошти від спірних кредиторів, як фінансову допомогу, зважаючи на подання таких доказів безпосереднього до апеляційного суду без наведення причин неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій та вважає їх передчасними з огляду на таке.

Виходячи з положень статей 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством з метою надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Отже, законодавцем встановлено обов'язок суб'єкта господарювання щодо обліку його господарських операцій на підставі первинних документів з їх відображенням в облікових регістрах того звітного періоду, в якому господарські операції були здійснені.

Розглядаючи спірні кредиторські вимоги ОСОБА_5 та ОСОБА_6, суди першої та апеляційної інстанцій надали правову оцінку як первинним документам, якими зафіксовано факт надання кредиторами фінансової допомоги боржнику, договорам про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, укладеним у січні-травні 2015 року, а також квитанціям до прибуткових касових ордерів про внесення в касу боржника грошових коштів як фінансової допомоги від спірних кредиторів та не перевірили доводів скаржника ТОВ "Суффле Агро Україна" про фіктивність таких документів шляхом їх звіряння з даними бухгалтерського обліку боржника за цей період.

Отже, в порушення положень статей 43, 101 ГПК України, суди попередніх інстанцій не перевірили дійсності спірних грошових вимог, виходячи з даних бухгалтерського обліку підприємства-боржника за 2015 рік, та не з'ясували, чи відображено в облікових регістрах у відповідному звітному періоді господарські операції боржника щодо прийняття коштів від фізичних осіб ОСОБА_5 на суму 2 800 000 грн. та ОСОБА_6 на суму 3 250 000 грн. як безвідсоткової поворотної фінансової допомоги на значну суму та як відображено їх використання боржником.

Також, колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що за своєю правовою природою укладені між боржником та спірними кредиторами договори про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги є договорами позики, які вважаються вчиненими в момент здійснення позикодавцем дій щодо передання позичальнику грошових коштів в розмірі та у строки, визначені за умовами договору позики. Така правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України відповідно до Постанови від 24.02.2016 року у справі №6-50цс16.

Однак, надаючи правову оцінку кредиторським вимогам ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як частково обґрунтованим належними та достатніми доказами, суди не дослідили чи є договори про надання боржнику безвідсоткової поворотної фінансової допомоги укладеними, зважаючи на їх реальний характер, що пов'язує момент їх укладення із фактом вчинення кредиторами-позикодавцями реальних дій щодо внесення грошових коштів у касу підприємства-боржника у визначених договорами сумах. Також, судами не досліджено доводів скаржника ТОВ "Суффле Агро Україна" про укладення боржником договорів позики із зацікавленими особами - комерційним директором ОСОБА_6

Колегія суддів касаційного суду зазначає, що суди повинні неухильно додержуватися вимог про законність та обґрунтованість рішення у справі, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на зазначене та враховуючи межі перегляду справи касаційним судом, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про скасування постанови Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 року та ухвали Господарського суду Київської області від 04.10.2016 року в частині розгляду кредиторських вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Споживчого товариства "Настуся", висновки за змістом яких зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та передання справи №911/3815/15 на новий розгляд грошових вимог кредиторів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до місцевого господарського суду в іншому складі суду в цій частині.

При новому розгляді справи суду першої інстанції належить з врахуванням зазначених норм законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, а також висновків Верховного Суду України дослідити правову природу спірних кредиторських вимог, відповідність та достатність поданих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 документів в обґрунтування їх грошових вимог до боржника, перевірити дійсність спірних грошових вимог, виходячи із даних бухгалтерського обліку боржника за відповідний звітний період та реальності укладених боржником договорів із спірними кредиторами, можливість їх укладення із зацікавленими особами боржника, правові наслідки їх укладення та з врахуванням встановлених обставин дійти обґрунтованого висновку про наявність (відсутність) правових підстав для визнання та включення до реєстру вимог кредиторів на стадії розпорядження майном вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з визначенням черговості їх задоволення в порядку статті 45 Закону про банкрутство.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційні скарги ТОВ "Суффле Агро Україна", ОСОБА_6 та ОСОБА_5 задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2017 року та ухвалу Господарського суду Київської області від 04.10.2016 року (в частині розгляду кредиторських вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Споживчого товариства "Настуся") у справі №911/3815/15 скасувати.

Справу №911/3815/15 передати на новий розгляд грошових вимог кредиторів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до Господарського суду Київської області в іншому складі суду в цій частині.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді О.В. Білошкап

Н.Г. Ткаченко