ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2017 р. Справа № 902/798/14

Господарський суд Вінницької області в складі головуючого судді Міліціанова Р.В., при секретарі судового засідання Незамай Д.Д., розглянувши у відкритому судовому зхасіденні в режимі відео конференції в приміщенні суду справу

за позовом: ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 04071

до: Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", вул. Горького, 31, м. Немирів, Вінницька область, 22800

про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 961 257,14 грн.

за участі представників сторін:

кредитора ОСОБА_1 - ОСОБА_2, довіреність №9041 від 16.05.2014; ОСОБА_3, довіреність №9041 від 16.05.2016;

кредитор ОСОБА_2, за паспортом;

представника кредитора ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД", Янчук В.В., довіреність №018 від 14.06.2016;

боржника ДП "УГК "Nemiroff", Тапанова Р.А., за довіреністю №б/н від 15.11.2016;

арбітражний керуючий (розпорядник майна) Сокол О.Ю.;

представник розпорядника майна Сокола О.Ю., Ліфлянчик Л.В., довіреність №368 від 22.02.2017 р.

ВСТАНОВИВ :

22 липня 2014 року, Ухвалою Господарського суду Вінницької області у справі №902/798/14, за заявою Компанії "Nemiroff Holding Limited", було порушено провадження про банкрутство ДП "УГК "Nemiroff", введено процедуру розпорядження майном боржника.

23 липня 2014 року було здійснено офіційне оприлюднення даного факту на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет за №6508 - повідомлення про порушення провадження у справі №902/798/14 про банкрутство ДП "УГК "Nemiroff" із зазначенням про те, що граничний строк на пред'явлення грошових вимог кредиторів до боржника становить тридцять днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

19.12.2014 року ОСОБА_8 звернулася до Господарського суду Вінницької області з позовом до дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу в сумі 961 257,14 грн. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 27.03.2017 року).

Ухвалою від 22.12.2014 року порушено провадження у справі № 902/1777/14 з призначенням її до розгляду в судовому засіданні на 27.01.2015 року.

10.06.2016 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" просить суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 10.06.2016 (суддя Тісецький С.С.) припинено провадження у справі в частині визнання незаконним та скасування наказу № 323-НК від 29.08.2014 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади директора юридичного департаменту ДП "Nemiroff" та в частині поновлення позивача на посаді заступника генерального директора боржника на підставі п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відмовлено в позові в частині стягнення з божника на користь позивача 665 600 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.09.2016 (судді: Грязнов В.В. - головуючий, Розізнана І.В., Мельник О.В.) у справі № 902/1777/14 рішення суду першої інстанції від 10.06.2016 скасовано, справу повернуто до господарського суду Вінницької області для розгляду по суті. Суд апеляційної інстанції зазначив, що з огляду на здійснення провадження у справі про банкрутство ДП "Nemiroff" даний спір в силу ч. 1 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI, далі - Закон про банкрутство) підлягає до розгляду господарськими судами України.

В подальшому, ухвалою суду від 17.11.2015 року провадження у справі № 902/1777/14 зупинено до закінчення касаційного перегляду Вищим господарським судом України справи № 902/616/15.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.12.2016р., за результатами перегляду, змінено пункт 3 резолютивної частини постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 23.09.2016р. у справі № 902/1777/14 та викладено в такій редакції: "справу № 902/1777/14 передати до господарського суду Вінницької області для розгляду по суті в межах справи № 902/798/14 про банкрутство Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff".

З метою виконання вказівок суду касаційної інстанції, 16.01.2017 року Ухвалою Господарського суду Вінницької області справу № 902/1777/14 за позовом ОСОБА_8 до Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу об'єднано в одне провадження зі справою № 902/798/14 про банкрутство Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" та присвоїти їй № 902/798/14.

Розгляд позовних вимог ОСОБА_8 розпочато заново в рамках справи про банкрутство Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff".

В судових засіданнях представники ОСОБА_8 вимоги підтримали, вважали незаконним наказ про звільнення від 29.08.2014 року, оскільки ОСОБА_8 виконувала роботу дистанційно, відповідачем належними доказами не доведено її відсутність на робочому місці, не витребувано пояснень щодо причин відсутності, не вірно вказано посаду, яку позивачка обіймала на момент винесення оскаржуваного наказу.

Представники боржника ДП "УГК "Nemiroff" та арбітражний керуючий Сокол О.Ю. заперечували проти задоволення позовних вимог, посилались на протиправність наказу про переведення ОСОБА_8 на посаду Заступника Генерального директора ДП "УГК "Nemiroff", ОСОБА_1 обіймала посаду директора юридичного департаменту, була відсутньою на робочому місці в період з 24 березня по 29 серпня 2014 року, трудові обов'язки не виконувала, всі виплати отримала відповідно до ст. 116 та ст. 117 КЗпП України.

Тому, просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник ТОВ «ЛВН ЛІМВТЕД» заперечував проти задоволення позовних вимог, представник ТОВ «ЛВН ЛІМІТЕД» покладався на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

23.08.2007 року наказом адміністративного директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" № 960-НК прийнято на роботу за сумісництвом з 23.08.2007 року ОСОБА_1 на посаду директора юридичного департаменту з посадовим окладом згідно штатного розпису

Відповідно до наказу № 159-НК від 03.03.2014 року, підписаного ОСОБА_11, ОСОБА_8 було переведено з посади директора юридичного департаменту дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" на посаду заступника генерального директора дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з посадовим окладом, згідно штатного розпису (т. 1, а.с. 19).

В подальшому, ОСОБА_8 було звільнено з посади директора юридичного департаменту Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" на підставі пункту 4 частини 1 статті 40 Кодексу законів про працю України згідно наказу № 323-НК від 29.08.2014 року (т. 1, а.с. 20-24).

За змістом вказаного наказу, підписаного ОСОБА_12, директора юридичного департаменту ОСОБА_1 звільнено з посади за здійснений з 24.03.2014 року по 29.08.2014 року прогул без поважних причин та не вихід на роботу на виклик роботодавця.

Підставою звільнення у наказі № 323-НК зазначено: доповідна записка, акти відсутності працівника на роботі за 24.03.2014 року, 22.04.2014 року, 02.06.2014 року, 01.07.2014 року, 01.08.2014 року, 29.08.2014 року, листи про розшук від 17.04.2014 року, листи про розшук та виклик від 15.05.2014 року.

Доводи позовної заяви зведені до трьох підстав: ОСОБА_8 на момент звільнення працювала на посаді Заступника Генерального директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff", а не Директора юридичного департаменту; роботодавцем не відібрано пояснення за фактом застосування дисциплінарного стягнення у виді прогулу, тому незаконно винесено наказ про звільнення; ОСОБА_8 виконувала трудові обов'язки на місці роботи, що не збігається з робочим місцем.

Представником відповідача також надано пояснення з приводу пропуску позивачкою місячного строку звернення до суду, наголошено на тих обставинах, що ОСОБА_8 дізналася про порушення свого права 05.09.2014 року, звернулась до господарського суду з позовом 17.12.2014 року, порушення підвідомчості розгляду спору не зупиняє перебіг позовної давності, позивачем не заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду, тому просила відмовити у задоволенні позову також і з підстав несвоєчасного звернення до суду.

Представики позивачки посилались на своєчасне пред'явлення позову як після винесення наказу про звільнення, так і після закриття провадження у цивільній справі, вважали причини пропуску звернення до суду поважними.

Відповідно до ч.1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.1992 року, № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Таким чином, вирішення питання про поновлення строку оскарження наказу про звільнення не потребує окремої заяви працівника.

Суд враховує, що Постанова Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» винесена з метою забезпечення правильного і однакового застосування позовної давності у вирішенні господарських (преамбула постанови), а не трудових спорів спорів.

Посилання представника позивача на норми ЦК України можуть бути враховані судом лише з огляду на загальні правила обчислення строків давності, а не з огляду на їх тлумачення.

Суд виходить з того, що при винесенні рішення у трудових спорах мають враховуватись конкретні обставини справи, правовий статус сторін, рівень їх професійної юридичної осіти, активні дії вчинені з метою захисту порушеного права, тривалість часу, що сплинув після звернення до суду понад встановлену норму терміну звернення за захистом порушеного права.

Суд враховує, що положення ч.1 ст.233 КЗпП України безпосередньо відносить вирішення трудового спору районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом.

Саме на виконання прямої вказівки закону ОСОБА_1 пред'явила позов у місячний строк з дати винесення наказу про звільнення до місцевого загального суду, позивач могла бути необізнаною про судову практику вирішення трудових спорів у рамках справи про банкрутство, яка у 2014 році лише формувалася, дізнавшись про закриття провадження у цивільній справі, отримавши роз'яснення процесуального порядку порушених прав, у місячний строк з момент винесення рішення судом апеляційної інстанції звернулася до господарського суду з відповідним позовом.

Тому, суд доходить висновку, що строк звернення до суду з позовом про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі пропущено з поважних, об'єктивних причин, тому даний строк підлягає поновленню, заява ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" про застосування строків позовної давності є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

За фактичними обставинами справи судом встановлено, що 03.08.2011 року Компанією "Nemiroff Holdings Limited" прийнято рішення № 03-08-2011, відповідно до ст.4 якого запроваджено для ДП "УГК "Nemiroff" обмеження щодо спільної роботи осіб, які є родичами чи свояками генерального директора, та які у зв'язку з виконанням трудових обов'язків підпорядковані або підконтрольні Генеральному директору або/та один одному.

Зобов'язано Генерального директора звільнити та не приймати на роботу наступних осіб, які є родичами чи свояками Генерального директора ОСОБА_11, а саме: ОСОБА_13; ОСОБА_14; ОСОБА_15; ОСОБА_16; ОСОБА_1; ОСОБА_17.

16 листопада 2009 року позивача було прийнято на роботу на посаду юрисконсульта з інтелектуальних прав Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", що підтверджено заявою працівника та наказом про прийняття на роботу.

20 жовтня 2011 року єдиним власником ДП "УГК "Nemiroff" компанією „Nemiroff Holdings Limited" прийнято рішення № 20-10-2011/1, яким, зокрема:

усунуто (відкликано) ОСОБА_11 від виконання обов'язків Генерального директора Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" з 24 жовтня 2011 року або в перший день після її виходу з відпустки (лікарняного), відпустки без збереження заробітної плати;

призначено ОСОБА_12 генеральним директором дочірнього підприємства з 25 жовтня 2011 року;

встановлено, що єдиною особою, яка має право вчиняти дії від імені Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", в тому числі підписувати договори (угоди, контракти), правочини (юридично значимі дії), та вчиняти будь-які інші дії без довіреності є Генеральний директор (керівник) Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" ОСОБА_12.

04.03.2014 року Ухвалою Господарського суду м. Києва у справі №910/3478/14 забезпечено позов ДП "УГК "Nemiroff" - заборонено всім державним реєстраторам реєстраційної служби Немирівського районного управління юстиції Вінницької області вносити записи про зміну керівника ДП "УГК "Nemiroff" (том.2 а.с.199-202).

12.03.2014 року Генеральним директором ДП "УГК "Nemiroff" ОСОБА_12 винесено Накази про вступ до виконання посадових обов'язків, введення в обіг нових печаток, скасовано всі довіреності, видані до цієї дати (том.1 а.с.219-223),

13.03.2014 року Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/3176/14 вжито заходи забезпечення адміністративного позову ОСОБА_11 та ОСОБА_18 - зупинено реєстраційну дію від 12.03.2014 року щодо внесення змін до ЄДРЮОФОП про зміну керівника ДП "УГК "Nemiroff".

24.03.2014 року Наказом №24/03/2014 Генерального директора ДП "УГК "Nemiroff" ОСОБА_12 затверджено акт про простій ДП "УГК "Nemiroff", який продовжено наказами від 31.03.2014 року, 07.04.2014 року, 14.04.2014 року, 22.04.2014 року до 31.05.2014 року.

Актами №1, №№3-6 від 24 березня, 02 червня, 01 липня, 01 серпня, 29 серпня "Про відсутність працівників на території підприємства та робочих місцях" комісією ДП "УГК "Nemiroff" встановлено відсутність на робочому місці ОСОБА_19 протягом періоду з 29.03.2014 року по 29.08.2014 року.

ДП "УГК "Nemiroff" відображено факт відсутності позивача на робочому місці в табелях обліку використання робочого часу.

08.05.2014 року ОСОБА_1 направлено ДП "УГК "Nemiroff" копії заяв працівників та підписаних нею як Заступником Генерального директора наказів про звільнення:

Відповідно до п. 1.1 Статуту ДП "УГК "Nemiroff" (том.2 а.с.47-62), Дочірнє підприємство "Українська горілчана компанія "Nemiroff" створено для здійснення господарювання з метою поліпшення економічного і соціального стану і одержання прибутку власником.

Згідно п. 1.3 Статуту підприємства, його єдиним власником є Компанія „Nemiroff Holdings Limited", зареєстрована у відповідності до законодавства Республіки Кіпр.

Відповідно до п. 5.2 Статуту Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff", вищим органом управління підприємства є власник підприємства, виконавчим органом підприємства є генеральний директор.

В силу п. 5.3.1 Статуту ДП "Українська горілчана компанія „Nemiroff", власник має право брати участь в управління підприємством шляхом прийняття рішень з найбільш важливих питань діяльності підприємства відповідно до процедури прийняття рішень.

Генеральний директор призначається і усувається з посади власником. Рішення про усунення (звільнення, відсторонення) генерального директора з посади приймається власником (п. 5.7.1 Статуту).

Відповідно до п. 5.7.5 Статуту Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія „Nemiroff", генеральний директор може бути усунений з посади відповідним рішенням власника в будь-який час і з будь-яких підстав.

Згідно пп. 5.3.1.5 Статуту Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія „Nemiroff", тільки власник може приймати рішення, зокрема, про призначення та усунення з посади генерального директора підприємства.

Підпунктом 5.6.5 Статуту ДП "УГК "Nemiroff" визначено, що Генеральний директор без довіреності діє від імені підприємства, представляє його інтереси в інших підприємствах, організаціях і державних органах; укладає трудові договори з посадовими особами, виконавчим персоналом та працівниками підприємства; здійснює прийняття та звільнення працівників підприємства.

Згідно з внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відомостями єдиною особою, яка з 25.10.2011 року має повноваження вчиняти без довіреності дії від імені відповідача, є Генеральний директор ОСОБА_12

Положеннями ч. 1 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", яка визначає статус відомостей ЄДР, передбачено, що якщо відомості, які підлягають внесенню до ЄДР, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до п. п. 5.6.5.8 та 5.6.13 статуту Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія „Nemiroff", виконавчий орган підприємства (генеральний директор) забезпечує виконання рішень власника, зобов'язань перед бюджетом та контрагентами за договорами; рішення власника підприємства є обов'язковим для виконавчого органу.

В силу п.5.6.5.14 Статуту, Генеральний директор укладає трудові договори з посадовими особами, виконавчим персоналом та працівниками Підприємства, здійснює прийняття та звільнення працівників.

Таким чином, вирішення питання працевлаштування, переведення та звільнення працівників Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія „Nemiroff" віднесено до виключної компетенції Генерального директора.

У разі відсутності Генерального директора його обов'язки виконує особа. Спеціально уповноважена Власником Підприємства шляхом видачі відповідного рішення та оформлення відповідної довіреності (п.5.6.12 Статуту).

Тобто, делегування повноважень Генерального директора допускається виключно у випадку його відсутності та за наявності волевиявлення Компанії „Nemiroff Holdings Limited", як Власника Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія „Nemiroff".

Матеріали справи не містять відомостей про прийняття Компанією „Nemiroff Holdings Limited" рішення про виконання обов'язків ОСОБА_11

Згідно зі ст. 24 КЗпП (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи.

Таким чином, фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органу.

У п.7 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 6 листопада 1992 року взагалі не згадано укладення трудового договору виходячи з визначення ч.1 ст. 24 КЗпП України, а йдеться тільки про два юридичні факти, з якими пов'язується виникнення трудових правовідносин, - наказ про прийняття на роботу і фактичний допуск до роботи.

Отже, для початку перебігу трудових відносин працівника і роботодавця достатньо одночасного існування двох юридичних фактів: волевиявлення роботодавця (власника або уповноваженого ним органу) та фактичний допуск працівника до виконання роботи.

Положення КЗпП України, в частині регулювання трудових відносин, мають пріоритет перед нормами Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Отже, виникнення трудових відносин керівника юридичної особи, набуття відповідних прав, гарантій та покладення на нього трудових обов'язків не залежить від факту внесення відомостей до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань України.

Матеріали справи містять Рішення єдиного власника ДП "УГК "Nemiroff" - Компанії „Nemiroff Holdings Limited" № 20-10-2011/1 від 20 жовтня 2011 року про призначення з 25.10.2011 року на посаду Генерального директора підприємства ОСОБА_12, а також Наказ останнього від 12.03.2014 року про вступ до виконання посадових обов'язків.

Дія вказаних документів не зупинялась, рішення про їх скасування не приймалося, що свідчать про виникнення трудових правовідносин та набуття ОСОБА_12 статусу Генерального директора ДП "УГК "Nemiroff" в розумінні ст.24 КЗпП України.

Тому, чинні на момент виникнення спірних правовідносин судові рішення, якими зупинено дії державного реєстратора щодо внесення відомостей про керівника відповідача, жодним чином не обмежили компетенцію ОСОБА_12 із затвердження нових печаток підприємства, винесення наказу про звільнення позивачки.

Згідно постанови Вищого господарського суду України від 10.07.2013 року у справі №5011-74/13185-2012 за позовом "Nemiroff Holdings Limited" до ТОВ "Управляюча компанія "Nemiroff" та ДП "УКГ "Nemiroff", третіх осіб, Державний реєстратор Немирівської районної державної адміністрації Вінницької області) про зобов'язання вчинити дії, судова колегія дійшла висновку, що повноваження ОСОБА_11 як генерального директора дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" припинились з моменту прийняття і оприлюднення рішення про її звільнення. Як зазначено в постанові ВГСУ від 10.07.2013 року рішення акціонерної компанії "Nemiroff Holdings Limited" № 20-10-2011/1 відправлялось на адресу Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" для виконання 21 жовтня 2011 року з листом - вимогою 12 січня 2012 року та 22 червня 2012 року, що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист від 21 жовтня 2011 року, фіскальними чеками Укрпошти від 21 жовтня 2011 року, 12 січня 2012 року та 22 червня 2012 року.

Отже, є встановлений судом факт у справі № 5011-74/13185-2012 про те, що повноваження ОСОБА_11 як генерального директора дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" припинились з моменту прийняття і оприлюднення рішення про її звільнення, тобто з 24 жовтня 2011 року.

Тому, суд приходить до висновку про відсутність у ОСОБА_11 повноважень на видачу від імені ДП УГК „Nemiroff", як роботодавця позивача, Наказу № 159-НК від 03.03.2014 року про переведення ОСОБА_1 з посади директора юридичного департаменту дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" на посаду Заступника генерального директора.

Таким чином, даний наказ не є документом уповноваженого органу підприємства, тобто не впливає на правовий статус працівника.

Отже, ДП УГК „Nemiroff" правомірно визначено характер трудових відносин з ОСОБА_1 як директором юридичного департаменту.

Суд також виходить з того, що невірне визначення роботодавцем посади працівника у наказі про звільнення не може бути підставою для його скасування, а є підставою для зміни формулювання причини звільнення (ч.3 ст.235 КЗпП України).

В силу ч.1 ст.149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник зобов'язаний зажадати від працівника письмові пояснення.

Однак, законодавець не обмежує право роботодавця застосувати дисциплінарне стягнення у випадку відсутності таких пояснень.

ДП УГК „Nemiroff" вжито заходів щодо отримання пояснень позивачки з приводу відсутності на робочому місці, направлено 17.04.2014, 15.05.2014 р.р. відповідні листи про розшук та виклик позивачки з метою надання пояснень.

Як видно з матеріалів справи, наказ № 323-НК від 29.08.2014 року про звільнення ОСОБА_8, з посади директора юридичного департаменту підписаний підписаний від імені Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" ОСОБА_12

Згідно ст. 97 ЦК України, управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

З вище встановлених обставин, наказ про звільнення позивачкми підписано уповноваженою особою.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Оскаржуваний наказ містить відомості про те, що Директор юридичного департаменту ОСОБА_8 звільнено з посади за здійснений з 24.03.2014 року по 29.08.2014 року прогул без поважних причин та не вихід на роботу на виклик роботодавця. Підставою звільнення у наказі № 323-НК зазначено: доповідна записка, акти відсутності працівника на роботі за 24.03.2014 року, 22.04.2014 року, 02.06.2014 року, 01.07.2014 року, 01.08.2014 року, 29.08.2014 року, листи про розшук від 17.04.2014 року, листи про розшук та виклик від 15.05.2014 року.

Згідно зі ст.148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

За своєю правовою природою прогул є триваючим правопорушенням.

Тому, суд критично оцінює покладені в основу наказу про звільнення позивачки від 29.08.2014 року акти відсутності працівника на роботі за 24.03.2014 року, 22.04.2014 року, 02.06.2014 року, 01.07.2014 року, оскільки місячний строк притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності з дати виявлення правопорушень сплинув.

Також, дані документи складені за результатом огляду місця роботи ОСОБА_8, тобто фіксують її відсутність на робочому місці станом на конкретну дату складення.

Водночас, актом № 5 від 01.08.2014 року актом № 6 від 29 серпня 2014 року "Про відсутність працівників на території підприємства та робочих місцях комісії" встановлено, що станом на 01.08.2014 року та 29.08.2014 року на робочі місця не з'явились та на робочих місцях не перебувають працівники, в тому числі, ОСОБА_1

Відсутність позивачки також підтверджується табелями обліку використання робочого часу за серпень 2014 року, листом ТОВ Ластівка ЛТД (орендодавцем приміщень офісу у місті Києві) № 248 від 02.10.2014 р., відповідно до якого в період з березня по травень 2014 р. на території офісного приміщення ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" у місті Києві за адресою: м. Київ, вул. Іллінська, 8, позивач не з'являвся.

В силу ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Обов'язок доведення правомірності винесеного наказу про звільнення покладено на роботодавця, водночас позивач зобов'язаний довести обставини, на які він посилається як на підставу позовних вимог.

Наказ про прийняття на роботу, посадова інструкція директора юридичного департаменту, првила внутрішнього трудового розпорядку, колективний договір ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" не містять відомостей про конкретне місце роботи позивачки.

Однак, оцінючи доводи позивачки про продовження виконання роботи поза основним місцезнаходженням підприємства та орендованими приміщеннями, суд виходить з того, що матеріали справи не містять жодних доказів виконання ОСОБА_1 трудової функції - 01.08.2014 року та 29.08.2014 року.

На вимогу суду позивачка не надала доказів виконання трудових обов'язків, ані Директора юридичного департаменту, або Заступника Генерального директора підприємства, жодним чином не спростувала викладені у наданих відповідачем актах про відсутність на робочому місці та листі орендодавця обставини.

ОСОБА_8 не посилалася на неможливість прибуття до робочого місця через погрози, фізичні залякування, форс - мажорні обставини, не зазначала про звернення до правоохоронних органів через не допущення її до робочого місця, або навність інших обставин, котрі підтверджували б існування поважних причин не прибуття до місця роботи.

Таким чином, ДП "УГК "Nemiroff" доведено законність прийнятого рішення про звільнення належними та допустимими засобами доказування, дійсність яких не спростовано позивачкою.

Встановлені судом недоліки стосовно відображення ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" у наказі про звільнення відомостей про відсутність на робочому місці 24.03.2014 року, 22.04.2014 року, 02.06.2014 року, 01.07.2014 року поза межами строку притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, не спростовують відсутності ОСОБА_1 за місцем роботи 01.08.2014 року та 29.04.2014 року.

Також, дані обставини не впливають на обов'язок суду зміити формулювання причин звільнення (ч.3 ст.235 КЗпП УКраїни), оскільки причина звільнення є незмінною (прогул), зазначена у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю та пункт КЗпП України.

В силу ч.3 ст.35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зазначена преюдиція не носить для суду безумовного характеру, оскільки сторони зобов'язані довести сам факт її існування, тобто подібність обставин, які були предметом іншого судового розгляду, а також те, що оцінка фактам об'єктивної дійсності, яка надана в рамках іншої справи, повинна бути застосована при новому судовому розгляді.

У п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз'яснено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Будь - яке судове рішення не має для іншого складу суду наперед встановленої сили, викладені у судовому акті обставини повинні бути оцінені в сукупності з іншими засобами доказування та фактичними обставинами спірних правовідносин, що є предметом даного судового розгляду.

Сутність преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Таким чином, при визначенні обов'язковості врахування іншим судовим рішенням обставин слід брати до уваги, окрім суб'єктного складу учасників, предмет позову та характер спірних відносин, встановлювати, що аналогічне питання вже було предметом аналізу у розглянутій справі.

Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

При винесенні остаточних судових рішень у справах №902/1462/15 та №902897/15 не вирішувалось питання про правомірність винесеного наказу про переведення або наказу про звільнення ОСОБА_20 із займаної посади.

Тобто, предметом судового розгляду не було стягнення грошової винагороди за виконану роботу.

Мотивувальна частина даних рішень не містить аналізу правомірності винесення Наказу № 323-НК від 29 серпня 2014 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади Директора юридичного департаменту ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff", обсягу повноважень особи, яка його підписала, обставин фактичного виконання позивачкою трудових обов'язків, відомостей про перебування її на робочому місці.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування положень ч.3 ст.35 ГПК України, оскільки зазначені представником позивачки судові рішення не мають доказового значення для розгляду даної справи.

Відповідно до п.24 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 6 листопада 1992 року, при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

В силу ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Підсумовуючи суд доходить висновку, що позивачка на момент звільнення обіймала посаду Директора юридичного департаменту ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff", була відсутньою без поважних причин на робочому місці 01.08.2014 року та 29.08.2014 року, роботодавцем вжито достатніх заходів для отримання пояснень працівника з приводу вчинення дисциплінарного проступку, що свідчить про дотримання вимог законодавства при винесення наказу про звільнення позивачеи іззамної посади.

Згідно ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, задоволення вимог про стягнення вимога середнього заробітку за час вимушеного прогулу можливе виключно у випадку поновлення працівника на роботі.

Оскільки, судом встановлено правомірність винесеного ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff" наказу № 323-НК від 29 серпня 2014 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора юридичного департаменту, то позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З огляду на той факт, що позивачка звільнена від сплати судового збору, судом не вирішується питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-4, 32-34, 36, 43, 49, 80, 82, 84, 85, 87, 115 ГПК України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, 04071) до Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" (вул. Горького, 31, м. Немирів, Вінницька область, 22800, Код 30805594) про скасування наказу № 323-НК від 29 серпня 2014 року в частині звільнення ОСОБА_1 з посади Директора юридичного департаменту ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff", поновлення ОСОБА_8 на посаді Заступника генерального директора ДП "Українська горілчана компанія "Nemiroff", стягнення з Дочірнього підприємства "Українська горілчана компанія "Nemiroff" 961 257,14 грн. - середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Повний текст судового рішення складено 27 березня 2017 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук.прим.:

1- до справи;

2- Компанії "Nemiroff Holding Limited", 01050, м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 13-А;

3 - Дочірньому підприємству "Українська горілчана компанія "Nemiroff", 22800, Вінницька обл., м.Немирів, вул. Горького, буд.31;

4 - ТОВ "РДМ ГРУП", 01034, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 45, кв. 100А;

5 - ТОВ "Гал-Трейд", 79014, м. Львів, вул. Прогулкова, 31;

6 - ТОВ "Логос", вул. Набережна Перемоги, 9Б, м. Дніпропетровськ, 49094;

7 - ТОВ "ПАН ЛОГІСТИК", 03040,м. Київ, вул. Деміївська, 43;

8 - ДП "Український державний геологорозвідувальний інститут", 04114, Київ-114, Автозаводська, 78 А;

9 - ТОВ Контекст Медіа", 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд.32-Г, оф. 260;

10 - ТОВ "Синапс-Плюс", м.Луганськ, вул.50-лєтія Образования СССР, 59/8, 91000; розмістити на сайті;

11 - ТОВ "АІР-ПОЛІГРАФ", 17500,Чернігівська обл., м. Прилуки, вул. Пирятинська, 129;

12, 13 - ФОП ОСОБА_22, 18000, АДРЕСА_4; АДРЕСА_3;

14-ТОВ "Кольровий світ", 81054, Львівська обл.,Яворівський р-н, м.Новояворівськ, вул.Привокзальна,8;

15 - ТОВ "Орлан-Транс-Груп", 03148, м. Київ, вул. Жмеринська, 30;

16 - Приватне підприємство "Торговий Дім Поляков", 18000, м. Черкаси, вул. Чехова, 41;

17,18 - Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт", 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Гагаріна,16; 22800, Вінницька обл., м. Немирів, вул.Горького, 28;

19 - ТОВ "ПФ "ДАНКО ДЕКОР", 63200, Харківська обл., смт.Нова Водолага, вул.Заводська, 1;

20 - Немирівська ОДПІ, 22800, Україна, Вінницька область, м. Немирів, вул. Шевченка, 14;

21 - ФОП ОСОБА_23, 22800, АДРЕСА_5;

22 - УПФУ у Немирівському районі Вінницької області, 22800, м.Немирів, Вінницької області, вул.Горького, 88;

23 - ТОВ "ЛВН ЛІМІТЕД" (21050, Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Миколи Оводова, буд. 38;

24 - ТОВ "ПІВНІЧ-ЦЕНТР-ЛТД", 34500, Рівненська обл., м. Сарни, вул. Ш. Руставелі, 17;

25 - ТОВ"РОМА", 58007, Україна, м. Чернівці, вул. Коломийська, 2Ж;

26 - ТОВ "Ластівка ЛТД", 04070, м. Київ,вул. Іллінська, 8;

27 - ФОП ОСОБА_24, АДРЕСА_13

28 - Приватне підприємство "Антарес Юг", 65101, м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, 12;

29 - ТОВ "Торговий дім Аніка", 36008, м. Полтава, вул. Серьогіна, 10;

30 - ПАТ "Ветропак Гостомельський Склозавод", 08290, Київська область, м. Ірпінь, смт. Гостомель, пл. Рекунова, 2;

31 - ТОВ "Оптіміст", 73000, м.Херсон, вул.Декабристів, буд. 22, кв.5;

32 - ТОВ "Торговий дім "Аванта", 43006, м. Луцьк, пров. Макарова, 5;

33 - ФОП ОСОБА_25, АДРЕСА_7, 49026;

34 - S.E. Exclusive Media Advertising Limited, 12, Egypt Street. P.C. 1097 Nicosia, Cyprus; адреса для листування: 49000, м. Дніпропетровськ, а/с 189;

35 - ТОВ "Ідеа Трейд" (код 35444122, 79024, Львівська обл., місто Львів, вул. Водогінна, буд. 2;

36- ОСОБА_26 - АДРЕСА_6

37- ОСОБА_27 (АДРЕСА_6).

38- ОСОБА_28 - АДРЕСА_6

39- ОСОБА_29 (АДРЕСА_6);.

40- ОСОБА_30 - АДРЕСА_6

41-ПрАТ "МТС Україна", 01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15;

42,43-ПП "ПроНет" , 01014, м.Київ, вул. Струтинського, 6; 04073, м. Київ, вул. Марка Вовчка, 18-А;

44 - ТОВ «Карібіан Клуб», 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд.4;

45 - ТОВ "Фудторг", вул. Купріна, 2, м. Маріуполь, 87537;

46-арбітражному керуючому Соколу О. Ю., м. Дніпро, бульвар Катеринославський, 2, оф. 610, (електронна пошта).

47 - ОСОБА_31 - АДРЕСА_8;

48- ОСОБА_32 - 04212, АДРЕСА_9;

49- ОСОБА_2 - 02068, АДРЕСА_10, електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_1;

50- ОСОБА_19 - 02152, АДРЕСА_11;

51-ОСОБА_33.5 04071, АДРЕСА_12.