ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2017 р. Справа № 911/201/17

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дейв Експрес", м. Житомир,

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт. Клавдієво-Тарасове Бородянського району,

про стягнення 25 109,14 грн.

Суддя О.В. Конюх

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не зявився; від відповідача: не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Дейв Експрес", м. Житомир звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 13.01.2017 №2889 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт. Клавдієво-Тарасове Бородянського району, в якому просив стягнути з відповідача 25 109,14 грн., в тому числі 21938,38 грн. основного боргу, 2590,14 грн. інфляційних втрат, 580,62 грн. процентів річних.

Позов обґрунтований тим, що 15.01.2016 між ФОП ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю "Дейв Експрес" було укладено заявку №15/01/16 на перевезення вантажу автомобільним транспортом в міжнародному сполученні. На виконання вказаного зобов'язання позивачем 27.01.2016 було здійснено завантаження та перевезення визначеного вантажу із встановленої адреси вантажовідправника та до визначеної адреси вантажоодержувача, що підтверджується міжнародною автомобільною накладною та ТТН №28-01/16 від 28.01.2016, вартість вказаного перевезення склала 21 938,38 грн. Позивачем 18.02.2016 на адресу відповідача було скеровано супровідним листом №2204 для оплати первинні документи, які були отримані відповідачем 28.02.2016. Проте, відповідачем борг в розмірі 21 938,38 грн. погашений не був, у звязку з чим позивач просить суд стягнути зазначену заборгованість в судовому порядку з врахуванням нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобовязання 2590,14 грн. інфляційних втрат та 580,62 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.01.2017 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/201/17 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 30.01.2017.

30.01.2017 від товариства з обмеженою відповідальністю "Дейв Експрес" до господарського суду Київської області надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Позивач зазначив, що відповідач в гарантійному листі від 26.01.2017 №1/01/17 вказує, що суму заявленого боргу у справі №911/201/17 визнає та обіцяє таку погасити на протязі місяця.

Ухвалою суду від 30.01.2017 розгляд справи відкладено на 20.02.2017.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Дейв Експрес" подано до господарського суду Київської області пояснення від 17.02.2017 №2967, в яких позивач звертає увагу суду, що відповідач 16.02.2017 перерахував позивачу 2000,00 грн., на підтвердження чого долучив копію платіжного доручення та банківську виписку.

Ухвалою суду від 20.02.2017 розгляд справи №911/201/17 відкладено на 06.03.2017.

06.03.2017 від товариства з обмеженою відповідальністю "Дейв Експрес" до господарського суду надійшли письмові пояснення та заява про зменшення розміру позовних вимог в частині суми основного боргу від 03.03.2017 №2999, в якій позивач просить суд стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дейв Експрес" 23 109,14 боргу, з яких: 19 938,38 грн. сума основної заборгованості, 2590,14 грн. інфляційних втрат, 580,62 грн. річних.

Розглянувши подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Виходячи із змісту поданої товариством з обмеженою відповідальністю "Дейв Експрес" заяви про зменшення розміру позовних вимог, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, суд встановив, що позивач не змінює предмету або підстав позову, а лише зменшує суму позову, відповідно суд в порядку ст. 22 ГПК України приймає зазначену заяву до розгляду.

Справа розглядатиметься в редакції позовних вимог відповідно до вищевказаної заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Дейв Експрес " про стягнення з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості в сумі 23109,14 грн., яка складається з: 19 938,38 грн. основної заборгованості, 2 590,14 грн. інфляційних втрат, 580,62 грн. річних.

В судове засідання 06.03.2017 позивач та відповідач не з'явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином, що підтверджується залученими до матеріалів справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю "Дейв Експрес", м. Житомир (ТОВ "Дейв Експрес", перевізник) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт. Клавдієво-Тарасове Бородянського району (далі - ФОП ОСОБА_1, замовник), всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Між ТОВ "Дейв Експрес" (перевізник, виконавець) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) було укладено договір-заявку №15/01/16 від 15.01.2016 на перевезення вантажів автомобільним транспортом в міжнародному сполучені, за умовами якої перевізник зобовязався надати послуги перевезення, а замовник зобовязався оплатити такі послуги.

- дата подачі авто: 21-22 січня 2016;

- вантажоодержувач ОО "Техпровод";

- маршрут: Німеччина (Зверненберг) - Україна (Запоріжжя)

- адреса відвантаження: м. Запоріжжя, вул. Каховська, 32;

- місце розмитнення вантажу: м. Сарни, Рівненська обл.;

- сума і порядок розрахунків: 800 євро по курсу НБУ, за домовленістю 40%, решту 60% по факту відвантаження і рахунку-фактурі, протягом 3 6 днів по оригіналах документів;

За своєю правовою природою укладений сторонами правочин є договором транспортного експедирування. Відповідно до ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини другої ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

З матеріалів справи вбачається, що виконавцем було виконано обумовлене договором перевезення, що підтверджується міжнародною автомобільною накладною та ТТН №28-01/16 від 28.01.2016, у якій міститься відмітка про одержання вантажу (копії залучені до матеріалів справи).

Відповідно до частини 2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд ухвалами неодноразово зобовязував відповідача надати документи (платіжні документи, банківські виписки), що підтверджують сплату відповідачем грошових коштів за згідно договору-заявки від 15.01.2016 №15/01/16, наявні у відповідача інші документи та докази, що стосуються предмету спору, пропонував відповідачу подати відзив на позов з документальним та правовим обґрунтуванням заперечень.

Проте, відповідач вимоги суду не виконав, доводів позивача не спростував.

Отже, судом встановлено, що виконавець належним чином та в строк виконав свої договірні зобовязання, про що, зокрема, свідчить відсутність скарг або заперечень з боку замовника, що відповідно породжує обовязок замовника оплатити виконавцю обумовлену договором плату.

18.02.2016 ТОВ "Дейв Експрес" звернулось до ФОП ОСОБА_1 з листом від 18.02.2016 №2204, разом з яким скерувало рахунок-фактуру №16/2-7 від 30.01.2016, акт №16/2-7 від 30.01.2016, заяву, СМR, ТТН 28/А/16. Зазначений лист отриманий відповідачем 24.02.2016, що підтверджується копією залученого до матеріалів справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Суду не подано доказів того, що відповідач, отримавши акт виконаних робіт його підписав, разом із тим суду не надано доказів надання відповідачем мотивованої відмови від підписання акту, а залучені до матеріалів справи СМR та ТТН 28/А/16 свідчать про те, що замовлене перевезення позивачем було фактично виконане.

Додатково позивач звертався до відповідача з претензією-вимогою від 22.04.2016 №363 в якій просив оплатити вартість прийнятих послуг, і яка отримана відповідачем 28.04.2016, що підтверджується залученим до матеріалів справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач вартість послуг оплатив лише частково в сумі 2000,00 грн. після порушення провадження господарським судом даної справи, що підтверджується копією платіжного доручення № 26 від 16.02.2017 та банківською випискою від 16.02.2017 наданою АТ "Укрсиббанк" (залучені до матеріалів справи). Відтак, у відповідача існує прострочена заборгованість перед позивачем у сумі 19 938,38 грн.

Так, враховуючи що відповідачем доказів сплати боргу надано не було, а також враховуючи фактичне визнання ним факту перевезення шляхом часткової оплати його вартості, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 19 938,38 грн. обґрунтованою, документально підтвердженою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, у звязку із простроченням відповідачем грошового зобовязання, позивач просить суд стягнути з ФОП ОСОБА_1 три проценти річних в сумі 580,62 грн., розраховані за період з 27.02.2016 по 13.01.2017 та інфляційні втрати в розмірі 2 590,14 грн. за період з 01.03.2016 до 31.12.2016.

Відповідно до положень частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних не є штрафними санкціями, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64).

Відповідно до рекомендацій Вищого господарського суду України, викладених в пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань" з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має зясовувати обставини, повязані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у звязку з порушенням грошового зобовязання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобовязання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

За таких обставин, враховуючи:

- наявність у відповідача простроченого грошового зобовязання перед позивачем;

- строк та порядок оплати виконаних робіт визначений у заявці №15/01/16 від 15.01.2016;

- спосіб захисту майнового права передбачений статтею 625 ЦК України;

- встановлений судом належний строк оплати наданих послуг, здійснивши перевірку розрахунку нарахованих позивачем 3% процентів річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що з відповідача за заявлений позивачем період належить до стягнення 3% річних в сумі 580,62 грн. та інфляційні втрати в сумі 2 590,14 грн., за таких обставин позов належить задовольнити повністю в заявленій сумі.

З огляду на вище наведене, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунок позивача, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд приймає рішення про стягнення з відповідача ФОП ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "Дейв Експрес" 23 109,14 грн. заборгованості, з яких: 19 938,38 грн. основного боргу, 3 % процентів річних в сумі 580,62 грн. та 2 590,14 грн. інфляційних втрат.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до частини другої ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 22, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Дейв Експрес" задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (07850, Київська область, Бородянський район, селище міського типу Клавдієво-Тарасове, вулиця Дружби, будинок 23, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дейв Експрес" (10007, Житомирська область, місто Житомир, Корольовський район, шосе Київське, будинок 143-а, ідентифікаційний код 22053439)

19 938,38 грн. (девятнадцять тисяч дев'ятсот тридцять вісім гривень тридцять вісім копійок) основного боргу,

2 590,14 грн. (дві тисячі п'ятсот дев'яносто гривень чотирнадцять копійок) інфляційних втрат,

580,62 грн. (п'ятсот вісімдесят гривень шістдесят дві копійки) річних та

1 600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 30.03.2017

Суддя О.В. Конюх