КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2017 р. Справа№ 910/20366/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016

у справі № 910/20366/16 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус"

про відшкодування 1 492,95 грн. шкоди в порядку регресу

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „Альфа Страхування" з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю „Страхове товариство з додатковою відповідальністю „Глобус" про стягнення з відповідача на користь позивача 1492,95 грн. шкоди в порядку регресу.

Рішенням від 21.11.2016 Господарський суд міста Києва у задоволенні позову відмовив повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням місцевого господарського суду, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/20366/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2017 колегією суддів у складі: Гаврилюк О.М. (головуючий), Корсакова Г.В., Іоннікова І.А., апеляційну скаргу ПрАТ „СК „Альфа Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 до провадження та призначено розгляд справи № 910/20366/16 на 15.02.2017 у судовому засіданні за участю представників сторін.

У зв'язку з перебуванням судді-учасника колегії суддів Корсакової Г.В. на лікарняному, Іоннікової І.А. у відпустці, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.02.2017, визначено склад колегії суддів: Гаврилюк О.М. (головуючий), судді: Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 прийнято апеляційну скаргу ПрАТ „СК „Альфа Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/20366/16 до свого провадження.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК України ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2017 відкладено розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Альфа Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/20366/16 на 21.03.2017.

02.03.2017 від відповідача через відділ канцелярії надійшла заява про проведення судового розгляду, призначеного на 21.03.2017, за відсутності представника відповідача.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 21.03.2017 не з'явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом (п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Враховуючи те, що явка представників учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/20366/16 в апеляційному порядку, за відсутності представників позивача та відповідача, які були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі; в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши докази, що є у справі, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 09.04.2013 між позивачем та ПАТ "БТА Банк" було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0480794.062, предметом якого є страхування транспортного засобу "Шкода Октавія" д/н НОМЕР_1.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР (далі - Закон № 85/96-ВР) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Така ж норма закріплена і в ч. 1 ст. 979 ЦК України.

Згідно із ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У довідці Відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Донецька та автомобільно-технічної інспекції Управління Державтоінспекції Головного управління МВС України в Донецькій області, виданій ОСОБА_5, вказано, що 09.01.2014 у Ворошилівському районі м. Донецька на вул. Набережна, 115 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки Шкода Октавія, номерний знак НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження переднього бамперу, ліва блок фара.

Згідно із складеним позивачем страховим актом № 0070.206.14.01.01 від 31.01.2014 до виплати в якості страхового відшкодування визначено 6 035,80 грн.

Відповідно до рахунку на оплату № ЦБ00000311 від 22.01.2014, виставленого ТОВ "ВКЦ "Оптіма ЛТД", вартість ремонту автомобіля складає суму у розмірі 6 268,30 грн.

Згідно із розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № 0070.206.14.01.01 позивачем визначено до виплати суму у розмірі 6 035,80 грн. (6 268,30 грн. - 232,50 грн. безумовної франшизи).

Позивачем перераховано ТОВ "ВКЦ "Оптіма ЛТД" грошові кошти у розмірі 6 035,80 грн. страхового відшкодування за а/м Шкода, АН7521ВМ, згідно с/а № 00701.206.14.01.01 від 31.01.2014, згідно із платіжним дорученням № 2956 від 05.02.2014.

Постановою Ворошиловського районного суду м. Донецька у справі № 255/1122/14-п встановлено, що 09.01.2014 приблизно о 10 год. 25 хвилин, водій ОСОБА_7, керуючи автомобілем марки "ГАЗ", д/н НОМЕР_2, на вул. Набережній, буд. 115 у Ворошиловському районі м. Донецька, перед початком руху заднім ходом не переконався в безпеці маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки "Шкода", д/н НОМЕР_1, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження; своїми діями водій ОСОБА_7 порушив п. 10.9 ПДР України; ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України та притягнено його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу на користь держави.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 № 1961-IV із змінами та доповненнями (далі Закон № 1961).

Згідно із ч. 22.1 ст. 22 Закону № 1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961 у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України; якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності ОСОБА_7, є особою, зобов'язаною відшкодувати завдані ДТП збитки відповідно до положень Закону № 1961.

З метою отримання від відповідача спірне страхове відшкодування, позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу, в якій просив здійснити відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 6 035,80 грн.

Як вказано позивачем у позовній заяві та не заперечується відповідачем, останнім здійснено відшкодування шкоди в порядку регресу частково, на суму у розмірі 4 020,85 грн.

Відповідно до п.п. 7.38, 7.39 Методики значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ; винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Термін експлуатації транспортного засобу "Шкода", державний реєстраційний № НОМЕР_1, згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, складає 7,8 років, у зв'язку із чим, на зазначений автомобіль необхідно нараховувати коефіцієнт фізичного зносу.

Відповідачем відшкодовано позивачу 4 020,85 грн. на підставі акту № 504/14 розрахунку матеріальної шкоди, складеного із застосуванням положень «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України № 142/5/2092 від 24.11.2003 та за мінусом франшизи у розмірі 510,00 грн.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Апеляційний господарський суд не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник; згідно з роз'ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна; розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003р. № 142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003р. за № 1074/8395); крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996р. № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей (Лист Верховного Суду України від 19.07.2011 "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування").

Зазначена правова позиція відповідає судовій практиці, про що свідчать, зокрема, постанова Вищого господарського суду України від 08.12.2015 у справі № 910/8004/15-г, від 27.01.2016 у справі № 910/13975/15.

Посилання скаржника на висновок Верхового Суду України, викладений у постанові від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15, безпідставне, оскільки висновок у цій постанові не стосується порядку застосування коефіцієнту зносу відповідно до норми статті 29 Закону № 1961.

Апеляційний господарський суд не вбачає порушень господарським судом першої інстанції норм процесуального права, порушення та неправильного застосування норм матеріального права.

Скаржник в апеляційній скарзі не вказав на існування обставин, які б свідчили про прийняття судом першої інстанції неправильного рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли би бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 33, 34, 36, 43, 101 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги, згідно із ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/20366/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/20366/16 залишити без змін.

3. Справу № 910/20366/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Повний текст постанови складно 28.03.2017.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім