ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2017 року Справа № 914/1782/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Картере В.І. (доповідач),

суддів: Барицької Т.Л.,

Владимиренко С.В.

за участю представників:

ТОВ "Культурно-мистецький центр "Трускавець" - не з'явився,

ФОП ОСОБА_2 - не з'явився,

ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" - Бауліної В.О.,

ПАТ "ВТБ Банк" - не з'явився,

Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини Олександрівни - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурно-мистецький центр "Трускавець"

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.10.2016

та на ухвалу господарського суду Львівської області від 16.08.2016

у справі № 914/1782/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурно-мистецький центр "Трускавець"

до 1) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Поліс";

3) Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів-2, 3: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини Олександрівни

про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 01.12.2015

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року ТОВ "Культурно-мистецький центр "Трускавець" звернулося до господарського суду Львівської області з позовом про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 01.12.2015.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 04.07.2016 порушено провадження за вказаною позовною заявою, яку призначено до розгляду на 26.07.2016. Цією ж ухвалою зобов'язано позивача та відповідачів - 1, 2, 3 надати суду перелік документів, визначений у п. 3 резолютивної частини ухвали.

26.07.2016 розгляд справи відкладено на 16.08.2016, про що також місцевим господарським судом винесено ухвалу. Позивача та відповідачів повторно зобов'язано виконати вимоги попередньої ухвали та надати додаткові документи. Залучено до участі у справі Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко І.О. у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів-2, 3.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 16.08.2016 (суддя Кидисюк Р.А.), залишеною без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.10.2016 (колегія суддів у складі: суддя Кордюк Г.Т. - головуючий, судді Гриців В.М., Малех І.Б.), виключено з числа відповідачів ФОП ОСОБА_2, а матеріали справи № 914/1782/16 на підставі ст.ст. 15, 17, 65, 86 ГПК України надіслано за підсудністю до господарського суду міста Києва. Судові рішення мотивовані тим, що у зв'язку з виключенням відповідача-1 зі складу відповідачів, та з урахуванням того, що належними відповідачами у справі та сторонами оспорюваного договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та договорами застави від 01.12.2015 є ПАТ "ВТБ Банк" та ТОВ "Фінансова Компанія "Поліс", місцезнаходженням яких є м. Київ, тому справа № 914/1782/16 підсудна господарському суду м. Києва.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 16.08.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суд від 13.10.2016 про передачу справи за встановленою підсудністю у господарський суд м. Києва. На думку касатора, господарськими судами попередніх інстанцій порушено вимоги ст.ст. 15, 17 ГПК України. Зокрема касатор зазначає, що позов поданий з дотриманням правил територіальної підсудності, оскільки позивач визначив одним з відповідачів ФОП ОСОБА_2, місцем реєстрації якого є Львівська область, тоді як відповідно до ч. 3 ст. 17 ГПК України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" просить залишити без змін ухвалу господарського суду Львівської області від 16.08.2016 та постанову Львівського апеляційного господарського суд від 13.10.2016, а касаційну скаргу - без задоволення. Так, на думку ТОВ "Фінансова компанія "Поліс", підсудність справи як на час порушення провадження у справі так і на час вчинення судом дій по підготовці справи до розгляду - не змінювалася.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами норм процесуального та матеріального права, Вищий господарський суд України вважає касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню виходячи з такого.

Ухвала господарського суду першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний господарський суд, обґрунтована з посиланням на наявність підстав для виключення відповідача - ФОП ОСОБА_2 із складу відповідачів, так як предметом позовних вимог є визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки та застави від 01.12.2015, який укладений ПАТ "ВТБ Банк" (первісний кредитор) та ТОВ "Фінансова Компанія "Поліс" (новий кредитор), тобто за оспорюваним договором зобов'язаними є два відповідачі, які знаходяться у місті Києві. При цьому, господарські суди попередніх інстанцій зазначили, що розгляд справи по суті не здійснювався та встановлено той факт, що позивачем не пред'явлено ніяких вимог до відповідача-1, що з'ясувалося після порушення провадження у справі, а відтак вважали за можливе передати справу за підсудністю до господарського суду міста Києва.

Проте, вказані висновки судів господарських судів попередніх інстанцій не відповідають положенням чинного ГПК України з огляду на наступне:

Згідно з ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частин 1-3 ст. 15 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні господарських договорів, справи у спорах про визнання договорів недійсними розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов'язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії. Справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача. Справи у спорах за участю кількох відповідачів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

У даному випадку, позивач на власний вибір подав позовну заяву до господарського суду за місцезнаходженням відповідача-1, тобто до господарського суду Львівської області, враховуючи той факт, що місцезнаходженням ФОП ОСОБА_2 є: 82100, АДРЕСА_1.

Справа прийнята господарським судом Львівської області до свого провадження з додержанням правил предметної і територіальної підсудності, оскільки позивач вправі був звернутись до господарського суду за місцезнаходженням одного з відповідачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 ГПК України справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Відповідні роз'яснення міститься у п. 20.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судом", згідно з яким, якщо господарський суд, який прийняв справу до свого провадження з додержанням правил підсудності, залучив іншого відповідача чи замінив неналежного відповідача і у зв'язку з цим справа стала підсудною іншому господарському суду, питання про підсудність визначається за правилом частини третьої статті 17 ГПК, за винятком випадків, коли наслідком змін на стороні відповідача стає виключна підсудність справи.

Господарськими судами попередніх інстанцій не встановлено обставин, які б свідчили про виключну підсудність даної справи господарському суду міста Києва як на момент порушення провадження у даній справі, так і після порушення провадження у справі.

Вищий господарський суд України не погоджується з доводами господарських судів попередніх інстанцій про наявність у господарського суду права на виключення відповідача під час підготовки справи до розгляду відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 65 ГПК України, оскільки виходячи з відсутності окремих приписів процесуального законодавства щодо порядку виключення відповідача, якого господарський суд на стадії підготовки справи до розгляду визнав неналежним, за аналогією закону, зазначена норма обов'язково застосовується господарським судом у сукупності з приписом частини третьої статті 24 названого Кодексу, згідно з яким заміна відповідача допускається лише за згодою позивача.

При цьому, також слід зважити на те, що у даному випадку виключення відповідача-1 є фактично висновком по суті позовної вимоги, пред'явленої до цієї особи, що суперечить нормам ст.ст. 21, 82, 84 ГПК України, оскільки висновки суду щодо кожного з відповідачів мають бути зазначені у відповідному рішенні, прийнятому господарським судом за результатом судового розгляду всіх позовних вимог та вивчення обставин справи в їх сукупності.

Відтак, помилкове застосування норм процесуального права призвело до прийняття судами попередніх інстанцій неправильного рішення про передачу матеріалів справи № 914/1782/16 на розгляд господарському суду міста Києва, що у силу приписів ст. 11110 ГПК України є підставою для скасування оскаржених судових рішень.

Враховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду підлягають скасуванню, а справу слід передати на розгляд господарського суду Львівської області.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117-11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Культурно-мистецький центр "Трускавець" задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.10.2016 та ухвалу господарського суду Львівської області від 16.08.2016 у справі № 914/1782/16 скасувати.

Справу передати на розгляд господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя: В. Картере
Судді: Т. Барицька С. Владимиренко