ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.03.2017 Справа № 905/552/17

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.

при секретарі судового засідання (помічнику судді) Табачнікові В.Г.

у справі за позовом: Приватного акціонерного товариства Єнакієвський Коксохімпром, м. Дружківка Донецької області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Красний Лиман Донецької області

про стягнення 619,20 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_1 за дов. №Ц/3-04/294-16 від 25.10.2016р.

В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/552/17 за позовом Приватного акціонерного товариства Єнакієвський Коксохімпром, м. Дружківка Донецької області до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман Донецької області про стягнення 619,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, залізниця несе відповідальність за часткову втрату вантажу, при його перевезені яка підтверджена комерційним актом АП №648821/317 від 13.09.2016р.

Позивач у судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив.

Відповідач у судове засідання зявився, через канцелярію суду надав заперечення №2022/22 від 21.03.2017р., в яких просив відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, суд встановив.

03.09.2016р. за залізничною накладною №50703289 ПрАТ Єнакієвський Коксохімпром направило на адресу ПрАТ Єнакієвський Коксохімпром у напіввагоні №50062496 концентрат вугільний (вугілля камяне) марки «Г» 0-100 у кількості 66 000, 00 кг.

По прибуттю на станцію Єнакієве РФ «Донецька залізниця», була проведена перевірка ваги вантажу, у напіввагоні №50062496 на 150 тонних електронних вагах станції та було виявлено, що у напіввагоні №50062496 брутто 86 550, 00 кг., тара 22 300,00 кг., нетто 64 250, 00 кг., що менше на 1 750, 00 кг., від маси зазначеної у накладній №50703289. За результатами чого було встановлено недостачу та складено комерційний акт №АП 648821/317 від 13.09.2016р., у звязку з чим вартість недостачі вантажу склала 619, 20 грн., також, а в акті зазначено, що над 1, 2 люками є виїмка 500 х на довжину вагону х 1000 мм.

Комерційний акт підписано належними особами, а саме: начальником станції, комерційним агентом, комерційним агентом та вантажеотримувачем.

Оцінюючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 909 Цивільного Кодексу України (ЦК) за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно п.2 ст. 924 ЦК перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК обумовлено: у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Статтею 129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Факт нестачі за спірним перевезенням матеріалами справи підтверджений, зокрема, комерційним актом.

Залізниця не довела, що нестача виникла з незалежних від перевізника причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Недостача вантажу у напіввагоні №50062496 становить 430, 00 кг. з урахуванням природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі дорівнює 66 000,00 кг. Х 2% = 1 320,00 кг.

Відповідно до наявного в матеріалах справи довідки ПрАТ Єнакієвський Коксохімпром вартість 1 тони концентрату вугільного (вугілля камяне) марки «Г» 0-100 складає: 1 440, 00грн. (з урахуванням ПДВ) х 0,430 т. = 619,20 грн. з ПДВ.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі, та заявлена за комерційним актом №АП 648821/317 від 13.09.2016р. у розмірі 619,20грн.

Суд, перевіривши розрахунок позовних вимог встановив, що розрахунок є арифметично вірним, та підлягає стягненню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 22, 42, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Єнакієвський Коксохімпром, м. Дружківка Донецької області до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Красний Лиман Донецької області про стягнення 619,20 грн. - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" (84400, Донецька область, м. Красний Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства Єнакієвський Коксохімпром (84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Машинобудівників, 34Б, ) 619,20 грн. вартості нестачі вантажу, 1600,00 грн. судового збору.

Повний текст рішення підписаний 27.03.2017р.

Рішення набирає законної сили 07.04.2017р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд згідно розділу XII ГПК України.

Суддя О.М. Сковородіна