РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2017Справа №910/3107/17

За позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 25185,60 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Чаруковський Р.В. (представник за довіреністю).

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулось до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 25 185,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при здійсненні відповідачем перевезення вантажу - вугілля кам'яного АС 6-13 (антрациту), вантажоодержувачем якого є позивач, було встановлено нестачу вантажу у вагоні № 56069073 вагою 2900 кг, у вагоні № 61842456 - 1800 кг, у вагоні № 56104839 - 6000 кг та у вагоні № 56067788 - 2700 кг, на загальну суму 25 185,60 грн., що зафіксовано у відповідних комерційних актах. У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача вказану суму збитків.

На підставі викладеного позивач просив задовольнити позов.

Представник позивача у судове засідання 30.03.2017 не з'явився, проте до початку розгляду справи через відділ канцелярії суду подав клопотання про розгляд справи без участі представника, позов просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві, зокрема зазначив, що позивачем не додано доказів на підтвердження понесення ним збитків, а саме документів щодо оплати вартості вантажу.

На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача у судовому засіданні 30.03.2017 заперечував проти задоволення даного позову з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 25.12.2015 між сторонами у справі укладено Договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізним транспортом послуги №1970/ДФ/10017, предметом якого є надання відповідачем позивачу, як вантажовласнику, послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведення розрахунків за ці послуги.

30.12.2013 між позивачем і ТОВ «ДТЕК Трейдінг» укладено Договір № УПр14/28/162, згідно з яким останнє зобов'язалося поставити позивачу вугільну продукцію за цінами та в кількості указаними у відповідних специфікаціях, які є невід'ємними частинами договору, а останній - прийняти та оплатити вказаний товар.

У відповідності до умов п. 3.3 Договору товар поставляється залізничним транспортом партіями у справних напіввагонах навалом.

У листопаді 2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» на адресу позивача були відправлені залізничні вагони № 56069073, № 61842456, № 56104839 та № 56067788 з вугіллям кам'яним АС 6-13 (антрацитом) по 70 000 кг у кожному вагоні, тобто загальною вагою 280 000 кг, що підтверджується наявною у матеріалах справи залізничною накладною № 52372778 від 13.11.2016, згідно з якою вантаж був прийнятий до перевезення відповідачем.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч. 2 ст. 908 та ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Абзацом 8 ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 року № 457 (далі - Статут), визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення

Згідно зі статтею 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами.

Вантаж прибув на станцію Волноваха Донецької залізниці у справних вагонах. Після прибуття вагонів на вказану станцію було проведено переважування товару та встановлено недостачу антрациту у вагоні № 56069073 вагою 2900 кг, у вагоні № 61842456 - 1800 кг, у вагоні № 56104839 - 6000 кг та у вагоні № 56067788 - 2700 кг, що перевищує норму природних втрат (2 % від маси вантажу). Вантаж у вагонах розміщений нижче рівня бортів на 20-30 см, поверхня вантажу рівна, у вагоні № 56069073 з півночі над 1-2 люками є поглиблення розміром 2,8 м х 2 м, глибиною 70-80 см, у вагоні № 61842456 з півночі над 1-2 люками є поглиблення розміром 2,2 м х 1-1,8 м, глибиною 40-50 см, у вагоні № 56104839 з півночі над 1-3 люками є поглиблення розміром 4 м х 1,2-2,0 м, глибиною 60 см, над люками 5-6 поглиблення розміром 2,7 м х 1-2 м, глибиною 60 см, у вагоні № 56067788 з півночі над 1-2 люками є поглиблення розміром 2,2 м на всю ширину вагону, глибиною 50 см, над 5-6 люками поглиблення розміром 1,2 м х 1,2 м, глибиною 40 см.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі комерційними актами № AQ654599/84/850 № AQ654600/85/851, № AQ654597/82/849 та № AQ654601/86/852 від 19.11.2016, які складені у відповідності з Правилами складання таких актів.

Відповідно до вимог статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Розрахунок шкоди, спричиненої внаслідок недостачі вантажу у вказаних вагонах проведений позивачем відповідно до Правил перевезення вантажів (фактична вага отриманого вантажу за вирахуванням допустимих природних втрат, помножена на вартість 1 тони антрациту) та становить: по вагону № 56069073 - 5 227,20 грн., № 61842456 - 2 613,60 грн., № 56104839 - 12 592,80 грн., № 56067788 - 4 752,00 грн., тобто в загальному розмірі 25 185,60 грн. по всім вагонам.

Вартість 1 тони антрациту розрахована позивачем на підставі виставленого ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» рахунку від 13.11.2016 № 1796 у розмірі 2376,00 грн. в т.ч. 20 % ПДВ за 1 тону.

В обґрунтування підстав заперечення проти позову відповідач послався на те, що позивачем не надано доказів оплати зазначеного вантажу, у зв'язку з чим понесення останнім збитків не є доведеним.

Відповідно до статті 115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно з приписами статті 130 Статуту право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають, зокрема, у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову (пункт "б" статті 130 Статуту). Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

До претензії або позову додаються документи, які підтверджують вимоги заявника. До претензії або позову щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження крім документів, які обґрунтовують їх пред'явлення (подання), додається документ, який засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу (частина третя статті 133 Статуту).

З аналізу наведених положень Статуту слідує, що перелік доказів стосовно спорів, пов'язаних з перевезенням вантажів залізницею, установлено ст. 130 та 133 Статуту, які не передбачають обов'язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Таким чином, оскільки до матеріалів справи позивачем, як вантажоодержувачем, додано відповідний рахунок відправника на загальну суму 1 330 560,00 грн., який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу - вугілля кам'яного АС 6-13, то з урахуванням ст. 115, 130, 133 Статуту, вимоги позивача щодо вартості нестачі вантажу є належним чином обґрунтованими.

Відповідно до приписів ст. 924 ЦК України, ст. 314 ГК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України).

Ураховуючи наведене, оскільки факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення з останнього на користь позивача збитків у розмірі 25 185,60 грн.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі положень ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (87504, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Левченка, буд. 1; ідентифікаційний код 00191129) 25 185 (двадцять п'ять тисяч сто вісімдесят п'ять) грн. 60 коп. збитків та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 04.04.2017

Суддя Я.В. Маринченко