ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" березня 2017 р.Справа № 924/39/17

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Олійник Ю.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Брокбізнесбанк" м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт" с.Лотівка Шепетівський район Хмельницька область

про стягнення заборгованості за договором кредиту (фізичних осіб на споживчі цілі під заставу майнових прав на грошові кошти) №3602/0301/1/11 від 11.07.2011р. у розмірі 2672377,58 доларів США та 167417,91 грн., у т.ч. 2650000,00 доларів США неповернутого кредиту, 22377,58 доларів США несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.06.2014р. по 02.07.2014р., 1770,87 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором, 165647,04грн. штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача,- Фонд гарантування вкладів фізичних осіб м. Київ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача,- Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк „Індустріалбанк" м.Запоріжжя

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача,- ОСОБА_1 с.Шлях Острозького району Рівненської області

Представники сторін:

від позивача - Перетятько С.М. - за дов. від 28.12.16,

від відповідача - Євтушенко А.С. - за дов. від 13.01.17,

від третіх осіб - не з'явилися.

У судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач у позовній заяві та його представник у судових засіданнях просять стягнути з відповідача заборгованості за договором кредиту (фізичних осіб на споживчі цілі під заставу майнових прав на грошові кошти) №3602/0301/1/11 від 11.07.2011р. у розмірі 2672377,58 доларів США та 167417,91грн., які складаються із: суми неповернутого кредиту-2650000,00 доларів США; суми несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.06.2014р. по 02.07.2014р. включно (період, за який нараховані проценти для пред'явлення вимоги кредитора) - 22377,58 доларів США; суми пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором - 1770,87 грн.; суми штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором - 165647,04 грн. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ТОВ «Лотівка Еліт» був укладений договір поруки №3602/Р03/0351/1/14 від 31.01.2014р., відповідно до п. 2.1. якого у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором поручитель відповідає перед Кредитором як солідарний боржник за зазначеними зобов'язаннями. Оскільки виконання обов'язку боржника ОСОБА_1 перед ПАТ АКБ „Індустріалбанк" за договором кредитним (фізичних осіб на споживчі цілі під заставу майнових прав на грошові кошти) №3602/0301/1/11 від 11.07.2011р., укладеним між АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_1, здійснено за рахунок майна майнового поручителя АТ «Брокбізнесбанк», то відбулася заміна кредитора ПАТ АКБ «Індустріалбанк» на АТ «Брокбізнесбанк» у кредитному договорі в сумі 2672377,58 доларів США та 167417,91грн., які складаються із складових суми заборгованості, що зазначені в рішенні господарського суду м.Києва від 22.10.2014р. у справі № 910/14439/14. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник - ТОВ «Лотівка Еліт» повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, кредитором по відношенню до ОСОБА_1 в зобов'язанні про сплаті боргу за договором кредитним (фізичних осіб на споживчі цілі під заставу майнових прав на грошові кошти) №3602/0301/1/11 від 11.07.2011р. в сумі 2672377,58 доларів США та 167419,91 грн. є Брокбізнесбанк. Оскільки поручителем ОСОБА_1 перед ПАТ АКБ „Індустріалбанк" за договором кредитним (фізичних осіб на споживчі цілі під заставу майнових прав на грошові кошти) №3602/0301/1/11 від 11.07.2011р. є ТОВ «Лотівка Еліт» за договором поруки №3602/Р03/0351/1/14 від 31.01.2014р., то при невиконанні позичальником зобов'язань перед кредитором у строки/терміни та на умовах, які обумовлені кредитним договором, останній приймає на себе зобов'язання сплатити боргу за кредитним договором. У зв'язку з цим АТ «Брокбізнесбанк», звернувся з позовними вимогами до відповідача про сплату боргу, відсотків, пені та штрафних санкцій.

Позивач також посилається на необхідність згідно з ст.35 ГПК України застосування преюдиції, а саме щодо обставин, встановлених у рішенні Острозького районного суду Рівненської області від 21.12.2015р. (залишене без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 23.02.2016р.), яким задоволено позов АТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 та ТОВ "Лотівка Еліт" про стягнення заборгованості за договором кредитним (фізичних осіб на споживчі цілі під заставу майнових прав на грошові кошти) № 3602/0301/1/11 від 11.07.211р. у розмірі 2672377,58 дол. США та 167417,91грн. При цьому ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2016р. рішення суду першої інстанції в частині позову до ОСОБА_1 залишено без змін, а провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ "Лотівка Еліт" закрито у зв'язку з тим, що справа в частині стягнення з юридичної особи підсудна господарським судам.

Позивач у поясненнях від 27.02.2017р. посилається на те, що відповідно до абз.2 ч.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993р. неплатоспроможні комерційні банки, ліквідацію яких здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, мають право здійснювати валютні операції без ліцензії Національного банку України з дотриманням законодавства України про систему валютного регулювання і валютного контролю з метою здійснення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку. Зазначене та Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» надає право позивачу на звернення до суду з позовом про стягнення коштів в іноземній валюті. Звертається увага, що для рішень господарських судів важливою умовою преюдиційності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Немає винятків стосовно преюдиційності фактів, що не входили у предмет доказування в раніше розглянутій справі. Якщо суд помилково включив факт у предмет доказування, це не позбавляє його властивостей преюдиціального факту в розгляді іншої справи. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Звертається увага, що у рішенні Острозького районного суду Рівненської області у справі №567/953/15-ц встановлено обставини та досліджено докази на їх підтвердження, які не підлягають доведенню знову : погашення заборгованості ОСОБА_1 за рахунок майна АТ «Брокбізнесбанк» - сторінка 11, абзац 5-7; сторінка 13, абзац 2-3 (рішення від 21.12.2015 №567/953/15-ц); повного виконання зобов'язань ОСОБА_1 перед ПАТ АКБ «Індустріалбанк»- сторінка 12, абзац 3-4 (рішення від 21.12.2015 №567/953/15-ц). Позивач посилається на те, що позивач звернувся до відповідачів не в порядку регресу, а в порядку суброгації. За суброгацією відбувається зміна осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. При регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Зазначають, що позивач виконав зобов'язання ОСОБА_1 відповідно до рішення суду в повному обсязі, що підтверджується довідками ПАТ АКБ «Індустріалбанк», відповідно до змісту яких останній зазначає, що новим кредитором є позивач, а ПАТ АКБ «Індустріалбанк» не має жодних майнових претензій. Також в результаті виконання зобов'язання ОСОБА_1 за рахунок позивача, між останнім та ПАТ АКБ «Індустріалбанк» відбулася передача документів, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Про факт передачі свідчить Акт приймання-передачі документів від 10.07.2015р., що підтверджують кредиторські вимоги до ОСОБА_1 та ТОВ «Лотівка Еліт».

Позивач у письмових поясненнях звертає увагу, що АТ «Брокбізнесбанк» як заставодавець (майновий поручитель) по зобов'язанню ОСОБА_1 та ТОВ «Лотівка Еліт» перед ПАТ АКБ «Індустріалбанк» виконав зобов'язання ОСОБА_1 на підставі рішення суду. На момент звернення АТ «Брокбізнесбанк» до суду з позовною заявою до ТОВ «Лотівка Еліт» заборгованість ОСОБА_1 погашена в повному обсязі. АТ «Брокбізнесбанк» звернувся до ТОВ «Лотівка Еліт» в порядку суброгації, а не регресу. В рішенні апеляційного суду Рівненської області у справі №567/953/15-ц встановлено, що кредитором ОСОБА_1 є АТ «Брокбізнесбанк» . Звертає увагу, що згідно правової позиції Верховного Суду України порука та застава визначені як окремі види забезпечення зобов'язань. Поручитель і майновий поручитель є суб'єктами різних за змістом цивільних правовідносин. Поручитель є суб'єктом такого виду забезпечення виконання зобов'язання, як порука, а майновий поручитель є суб'єктом іншого виду забезпечення виконання зобов'язання - застави. Правовий статус поручителя й майнового поручителя врегульовано окремо, із суттєвими видовими відмінностями, достатніми для їх розрізнення та для вирішення спорів за їхньої участі шляхом безпосереднього застосування відповідних норм цивільного закону. До правовідносин за участі майнового поручителя не підлягають застосуванню положення § 3 гл.49 ЦК (постанова Верховного Суду України від 16.10.12 у справі № 3-43гс12). Зокрема, не підлягають застосуванню на правові позиції, у судових рішеннях, які надані представником Відповідача на підтвердження своїх заперечень, а саме: справа № 6-185цс14, №6-35цс15, №6-255цс15, 6-745цс15, 6-511цс15, №910/23828/14, 914/3512/14, оскільки дані правові позиції стосуються виключно договорів поруки. За змістом ч. 2 ст.11 Закону № 898-ІУ у разі задоволення вимог іпотекодержателя майновим поручителем за рахунок предмета іпотеки відносини між іпотекодержателем, який є кредитором, та іпотекодавцем припиняються, а в майнового поручителя при цьому виникає право регресу до боржника, отже, права кредитора за основним зобов'язанням набуває майновий поручитель. Ця норма узгоджується із п. 3 ч. 1 ст. 512 ЦК. АТ «Брокбізнесбанк» набув право вимоги після повного погашення заборгованості за кредитним договором № 3602/0301/1/11 від 11.07.2011 на підставі закону. Також, виконання зобов'язань ОСОБА_1 підтверджує сам первісний кредитор, який то того ж, вказує, що новим кредитором ОСОБА_1 є АТ «Брокбізнесбанк», а ПАТ АКБ «Індустріалбанк» не має жодних майнових претензій до ОСОБА_1 Відповідно до наведеної відповідачем правової позиці ВСУ поручитель набуває право вимоги лише в разі повного виконання зобов'язань і вона лише узгоджується (тобто не суперечить) з п.3 ч. 1 ст. 512 ЦК України. Сама ж норма, яка регулює підстави зміни кредитора у зобов'язання не містить виключних положень щодо обов'язкового повного виконання зобов'язань. Вказані статті знаходяться навіть в різних розділах, які регулюють різні галузі цивільного права - ст.556 ЦК України регулює забезпечення виконання зобов'язань, а ст.512 ЦК України - зобов'язальне право. Отже, їх жодним чином неможливо ототожнювати та зазначати, що заміна кредитора по ст.512 ЦК України можлива лише в разі повного виконання зобов'язань. Крім того, заперечуючи доводи відповідача про те, що АТ «Брокбізнесбанк» виконав обов'язок саме боржника і відповідно може звертатися лише до ОСОБА_1, як позичальника, посилається на позицію ВСУ у справі № 33/303-10, згідно з якою при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (стаття 554 Цивільного кодексу України). До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання (стаття 556 Цивільного кодексу України). Тому договір поруки не покладає на боржника якогось нового обов'язку, крім того, який він вже має перед кредитором по основному зобов'язанню, а лише створює ймовірність переходу прав та обов'язків останнього до поручителя у разі виконання ним зобов'язання, забезпеченого порукою. Звертається увага, що беручи до уваги вимоги до рішення господарського суду, наведені в постанові пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6, господарський суд повинен приймати рішення, не лише приймаючи до уваги судову практику ВСУ, надану сторонами у справі, а також дослідити всі обставини справи, які суттєво відрізняються від інших правовідносин, які наведені в наданій судовій практиці.

Відповідач у запереченнях на позов та його представник у судовому засіданні проти позову заперечують. Зазначають, що не погоджуються із позицією позивача про те, що на підставі ст. 512 ЦК України він є кредитором в зобов'язанні по сплаті боргу за кредитним договором (фізичних осіб на споживчі цілі під заставу майнових прав на грошові кошти) №3602/0301/1/11 від 11.07.2011 року в сумі 60625712,44 грн., оскільки є інша правова позиція Верховного Суду України у постанові від 23.09.2015 по справі №6-466цс15, згідно з якою часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором. Звертається увага, що рішення господарського суду міста Києва від 22.10.2014р. набрало законної сили 04.11.2015, ПАТ АКБ "Індустріалбанк" 06.11.2015р. здійснив списання депозитних коштів і при цьому закрив частково заборгованість, яка виникла на момент звернення до суду, а саме станом на 02.07.2015р. включно. Під час судового розгляду в господарському суді м.Києва кредитний договір був чинним і за ним позикодавець - ПАТ АКБ «Індустріалбанк» продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом та пеню за прострочення повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Більше того, ПАТ АКБ «Індустріалбанк» не був позбавлений можливості збільшити свої позовні вимоги до винесення рішення 22.10.2014р., проте цього не зробив. Посилаються на те, що паралельно із розглядом справи в господарському суді розглядалась справа в Острозькому районному суді №567/841/14-ц за позовом ПАТ АКБ "Індустріалбанк" до ОСОБА_1 та ТОВ «Лотівка Еліт» про стягнення коштів в солідарному порядку. 13.11.2015р. до Острозького районного суду надійшла заява ПАТ АКБ "Індустріалбанк" про зменшення позовних вимог, оскільки 22.10.2014р. господарським судом м.Києва винесено рішення про звернення стягнення на права вимоги АТ «Брокбізнесбанк» до АКБ «Індустріалбанк» за договором строкового гарантійного вкладу від 11.07.2011р. N1202/0100/1/11, укладеним між АКБ "Індустріалбанк" та ПАТ "Брокбізнесбанк", що є предметом застави за договором застави майнових прав за договором строкового гарантійного вкладу №3602/201/0301/1/11 від 11.07.2011р., для задоволення вимог ПАТ АКБ "Індустріалбанк" до ОСОБА_1 за договором кредитним (фізичних осіб на споживчі цілі під заставу майнових прав на грошові кошти) N 3602/0301/1/11 від 11.07.2011 р. в сумі 2672377,58 дол США та 167417,91 грн. Рішенням Острозького районного суду від 14.11.2015р. позов ПАТ АКБ "Індустріалбанк" до ОСОБА_1 та ТОВ «Лотівка Еліт» було задоволено повністю.

Крім того, відповідач посилається на те, що правовий аналіз ч.ч.1 та 2 ст. 556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання. Це узгоджується з п.3 ч.1 ст.512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). У зв'язку з тим, що позивачем не було в повному обсязі виконано забезпеченого заставою кредитного зобов'язання, то до нього не перейшли усі права кредитора у цьому зобов'язанні.

Відповідачем звертається увага на те, що позивач посилається на ст.35 ГПК України, відповідно до якої рішенням суду у цивільній справі ніби встановлені якісь обставини, а тому вони не підлягають доказуванню у цій справі. Однак, згідно з ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Більше того, в рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою N 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також в рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.99 у справі за заявою N28342/95 "Брумареску проти Румунії" констатовано, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Проте, жодним рішенням, на яке посилається позивач, не встановлено право останнього на стягнення коштів з ТОВ «Лотівка Еліт» (поручителя такого самого як і позивач), які він відступив ПАТ «Індустріалбанк» за договором строкового гарантійного вкладу від 11.07.2011р. №1202/0100/2/11. Крім того, ухвалою ВССУ від 13.07.2016р. рішення першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення з ТОВ «Лотівка Еліт» скасовано, а ухвалою Острозького районного суду провадження закрито з підстав того, що справи між юридичними особами підсудні господарському суду.

Відповідач посилається на те, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором (фізичних осіб на споживчі цілі під заставу майнових прав на грошові кошти) N3602/0301/1/11 від 11.07.2011р. було укладено договір застави майнових прав за договором строкового гарантійного вкладу №3602/201/0301/1/11 від 11.07.2011р., укладений між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ПАТ «Брокбізнесбанк»; договір поруки №3602/Р01/0301/1/11 від 11 липня 2011р. укладений між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ПАТ «Брокбізнесбанк», ОСОБА_1, договір поруки №3602/Р03/0351/1/14 від 31 січня 2014р., укладений між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та ТОВ «Лотівка Еліт», ОСОБА_1 Посилаються на ч.3 ст.554, ст. 541, ст.553 ЦК України, п.4.1.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України N1 від 24.11.2014 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів", на те, що порука кількох осіб може бути визначена як спільна у разі укладення договору поруки декількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов'язання. Лише у такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука). Тому кредитор, керуючись ст. 543 ЦК, має право на свій розсуд пред'явити вимогу до боржника і кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобов'язання, не вправі пред'являти вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором. Така правова позиція сформульована у постановах судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від17.12.2014р. у справі №6-185ЦС14; 11.03.15р. у справі №6-35цс15; 24.06.2015р. у справі №6-255цс15; 01.07.2015р. у справі №6-745цс15; 11.11.2015р. у справі №6-511цс15; у Листі Верховного суду України від 01.02.2015р. «Аналіз застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобов'язання»; та постановах Вищого господарського суду України від 09.03.2016р. у справі №910/23828/14; 16.02.2016р. у справі №914/3512/14. В даному випадку, предметом спору є різні самостійні договори (поруки і застави), за якими кожен із поручителів: ПАТ «Брокбізнесбанк», ТОВ «Лотівка Еліт» поручився відповідати перед кредитором - ПАТ АКБ «Індустріалбанк» разом із позичальником -ОСОБА_1, як солідарні боржники, хоча і за порушення умов одного й того ж кредитного договору.

У додаткових письмових поясненнях відповідачем звертається увага на пояснення представника позивача, поясненнями третьої особи АКБ «Індустріалбанку» від 08.02.2017р., на всі обставини виконання зобов'язань за кредитним договором, на те, що повного виконання кредитного договору позивачем не здійснено.

Відповідач щодо визначення поняття «обов'язок боржника» просить врахувати, що відповідно до розділу 5 кредитного договору №3602/0301/1/11 від 11.07.2011р., позичальник ОСОБА_1 зобов'язувався здійснити строком не пізніше 10.07.2014р. остаточне погашення кредиту та нарахованих процентів; погашати кредит, сплачувати нараховані проценти за користування кредитом, вартість усіх супутніх послуг, а також інші фінансові зобов'язання відповідно до Графіку платежів. Звертається увага, що позивач у своїх поясненнях в судовому засіданні 15.02.2017р. звертає увагу суду, що він набув права нового кредитора внаслідок виконання рішення господарського суду міста Києва, як майновий поручитель та звернувся до суду в порядку суброгації. Тому позивач не виконав обов'язку боржника ОСОБА_1, оскільки зобов'язання ОСОБА_1 є значно більшим, ніж виконано позивачем.

Відповідач також звертає увагу, що майновий поручитель повинен виконати обов'язок боржника перед кредитором. З огляду на це, слід розрізняти виконання застоводавцем (майновим поручителем) обов'язку боржника за основним зобов'язанням і виконання ним свого обов'язку за договором застави. Виконання застоводавцем (майновим поручителем) свого обов'язку за договором застави полягає у наданні кредиторові права звернути стягнення на своє майно. Таке виконання не є підставою для суброгації. Заставодавець (майновий поручитель) виконує не обов'язок боржника, а свій обов'язок. Наслідками такого виконання є припинення основного зобов'язання, право на регрес до боржника, виконання зобов'язання якого забезпечувалося заставою майна заставодавця (майнового поручителя). Щодо застави, то ч. 5 ст. 20 Закону „Про заставу" передбачає, що до третьої особи, яка задовольнила в повному обсязі вимоги заставодержателя, переходить разом з правом вимоги забезпечена нею застава у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. При цьому, положення ст. 517 ЦК України не пов'язують перехід прав кредитора до поручителя або заставодавця (майнового поручителя) з виконанням первісним кредитором обов'язку щодо передачі новому кредиторові документів, які засвідчують права, що передаються, та інформації, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідач посилається на те, що Верховний суд України у своїх постановах від

23.09.2015 справа №6-466цс15 та від 07.10.2015 у справі № 6-932цс15 зазначає, що часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не

породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором. Підставою переходу прав кредитора до майнового поручителя є такий юридичний факт, як виконання майновим поручителем зобов'язання за боржника. Моментом переходу до майнового поручителя прав кредитора у зобов'язанні є момент виконання останнім обов'язку боржника. З матеріалів справи вбачається, що на момент виконання рішення господарського суду, а саме 06.11.2014р. борг за кредитним договором становив проценти в розмірі 88112,70 доларів США та 5208862,33 грн. пені та штрафу, які позивач не виконав, що підтверджується долученим до матеріалів справи виконавчим листом Острозького районного суду від 14.11.2014 року та іншими документами.

Крім того, відповідач звертає увагу і на постанову ВСУ від 16 вересня 2015 року К6-190цс15, в якій сформульовано правову позицію по те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті". Схожа правова позиція викладена і в постанові ВСУ від 24.09.2014 р. у справі №6-154цс14. Тому є неможливим стягнення боргу в іноземній валюті.

У додаткових письмових поясненнях відповідачем зазначається, що обставини, встановлені рішенням Острозького районного щодо виконання АТ «Брокбізнесбанк» зобов'язань ОСОБА_4 у повному обсязі, не можуть бути застосовані під час розгляду справи на підставі ст.35 ГПК Україні, оскільки преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Тобто, преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин. Звертається увага, що Острозький районний суд не досліджував і не встановлював, яким чином виконувався кредитний договір, а оцінював лише довідку Індустріалбанку від 03.08.15 щодо відсутності майнових претензій до ОСОБА_1 після спільного виконання АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_4 кредитного договору, після чого з 03.08.15 ПАТ „Індустріалбанк" не мав майнових претензій до боржника, так як зобов'язання виконане на цю дату. Зазначається, що підставою переходу прав кредитора до заставодавця є такий юридичний факт, як виконання заставодавцем зобов'язання за боржника. Моментом переходу до заставодавця прав кредитора у зобов'язанні є момент виконання останнім обов'язку боржника. Відповідно, позивач, керуючись ст. 26 Закону України „Про заставу", з метою відвернення стягнення на своє майно, не позбавлений був можливості виконати обов'язок ОСОБА_1 за кредитним договором (сплатити заборгованість за кредитним договором), однак 06.11.14 заставодержатель - АКБ «Індустріалбанк» задовольнив свої вимоги за рахунок майнових прав на грошові кошти за договором строкового гарантійного вкладу, а не АТ «Брокбізнесбанк» виконав обов'язок за боржника по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків. Якби такими діями був би виконаний обов'язок ОСОБА_1 за основним зобов'язанням, то саме в цей день мав би наступити момент переходу до позивача прав кредитора у зобов'язанні, а саме зміна активного суб'єкта зі збереженням самого зобов'язання (суброгація). Проте, оскільки кредитний договір (основне зобов'язання) повністю не виконався Індустріалбанк продовжував вимагати виконання основного зобов'язання та не повідомляв сторін про заміну кредитора (таке повідомлення датоване 29.05.15). Так, 13.11.14 Індустріалбанк подав до Острозького районного суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_1 станом на 12.11.2014 р. становила 88112,70 доларів США та 5208862,31 грн. 14.11.14 Острозьким районним судом видано виконавчий лист. 21.05.15 ОСОБА_1 сплачує 88112 доларів США 70 центів, а 17.06.15 сплачує останніх 100,00 грн. Індустріалбанку, які останній приймає як кредитор. Тобто, з 17.06.15 основне зобов'язання (кредитний договір) припинено його виконанням (ст.599 ЦК України), а відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Оскільки станом на 11.07.15 основне зобов'язання вже було припинено, це призвело і до припинення поруки.

Третя особа - ПАТ АКБ "Індустріалбанк" у письмових поясненнях по суті позову зазначає, що виконання зобов'язань за кредитним договором від 11.07.2011р. №3602/0301/1/11, укладеним між банком та ОСОБА_4 здійснено наступним чином. Згідно рішення від 22.10.2014р. господарського суду міста Києва у справі № 910/14439/14 за рахунок майнових прав на грошові кошти за договором строкового гарантійного вкладу від 11.07.2011р. №1202/0100/2/11, укладеним між АКБ „Індустріалбанк" та ПАТ «Брокбізнесбанк» , АКБ „Індустріалбанк" задовольнив свої вимоги на суму 2 672 377,58 доларів США та 167 417,91 гри., які складаються із: суми неповернутого кредиту - 2650000,00 доларів США; суми несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.06.2014р. по 02.07.2014р. включно (період, за який нараховані проценти для пред'явлення вимоги кредитора) - 22377,58 доларів США; суми пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором - 1770,87 грн., суми штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором - 165647,04 грн. При цьому зазначена сума боргу та її складові визначені рішенням господарського суду міста Києва від 22.10.2014р. у справі № 910/14439/14. Додатково до цих сум заборгованості борг, стягнутий згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 14.11.2014р. по справі № 567/841/14-ц та рішення апеляційного суду Рівненської області від 14.01.2015 р. по справі № 567/841/14-ц сплачений наступним чином: проценти в розмірі 88112 доларів США 70 центів сплачені 21.05.2015р. особисто та добровільно ОСОБА_1; штраф за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 218 069,37 грн. прощений (скасований) згідно рішення уповноваженого органу банку; пеня в розмірі 1 000 000,00 грн. зменшена згідно рішення уповноваженого органу банку до 0,01%, що складає 100 грн., які сплачені банку добровільно боржником 17.06. 2016 р.; судові витрати в сумі 3897,60 грн. 22.05.2015р. сплачені добровільно ОСОБА_1

Третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у письмових поясненнях по справі посилається на те, що на підставі постанови правління Національного банку України від 28.02.14 №107 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №9 від 28.02.14 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію ПАТ "Брокбізнесбанк" з 03.03.14. Відповідно до постанови правління НБУ від 10.06.14 №339 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №15 від 11.06.14. про початок здійснення процедури ліквідації банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію - ОСОБА_5 на період з 11.06.14 по 10.06.15. Надалі терміни здійснення процедури ліквідації банку продовжено до 10.06.18. Зазначається про повноваження уповноваженої особи Фонду відповідно до положень ст.ст.34, 44, 47, 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача,- ОСОБА_1 с.Шлях Острозького району Рівненської області, представника для участі у судове засідання не направив, письмових пояснень не надав.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Між Третьою особою- ПАТ АКБ „Індустріалбанк" та Третьою особою- ОСОБА_1 укладений договір кредитний (фізичних осіб на споживчі цілі під заставу майнових прав на грошові кошти) №3602/0301/1/11 від 11.07.2011р. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 зобов'язаний: повернути позивачу кредит в сумі 2650000,00 доларів США не пізніше 10 липня 2014 року (п. п. 1.1, 5.2 кредитного договору); сплачувати за користування кредитом проценти у розмірі 9,5 % (дев'ять цілих п'ять десятих) процентів річних згідно графіку платежів, що зазначений в додатку № 1 до кредитного договору (п. п. 1.1., 5.3 кредитного договору); за порушення строків повернення кредиту та процентів сплачувати пеню в розмірі 0,1 % від своєчасно несплаченої суми за кожний день прострочення платежу та штраф у розмірі 0,5 % від суми фактичної заборгованості на момент здійснення порушення (за кожен випадок порушення окремо) (п. 8.1 кредитного договору); за ненадання документів, які підтверджують цільове використання кредитних коштів, сплачувати штраф у розмірі 0,5 % від суми фактичної заборгованою і за кредитом на момент здійснення порушення (за кожен випадок порушення окремо) (п. 8.2 кредитного договору).

До кредитного договору підписано додаткові угоди №1, №2 та №3. Відповідно до останньої викладено у новій редакції п.2.1 договору, згідно якої позичальник забезпечує виконання своїх зобов'язань з повернення кредиту, комісій, нарахованих процентів, пені, штрафних санкцій, покриття можливих збитків банку, обумовлених невиконанням та/або неналежним виконанням обов'язків позичальником шляхом: укладення між банком, позичальником та ПАТ «Брокбізнесбанк» договору застави майнових прав за договором строкового гарантійного вкладу № 3602/Z01/0301/1/11 від 11.07.201р., предметом застави за яким є право розпорядження грошовими коштами, процентами з розрахунку 8,5 відсотків річних та право вимоги за зобов'язаннями , які виникають за договором гарантійного вкладу №1202/0100/0/11 від 11.07.2011р.; укладення між банком, позичальником та ПАТ «Брокбізнесбанк» договору поруки на суму кредиту у розмірі 2650000,00 дол. США, нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, пені та штрафів, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору, збитків, інших зобов'язань, передбачених або які будуть передбачені кредитним договором; укладення між банком, позичальником та ТОВ "Лотівка Еліт" договору поруки на суму кредиту у розмірі 2650000,00 дол. США, нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, пені та штрафів, які виникли у зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору, збитків, інших зобов'язань, передбачених або які будуть передбачені кредитним договором.

У забезпечення виконання зобов'язань Третьою особою- Агарковим М.М. по кредитному договору між Третьою сообою- ПАТ АКБ „Індустріалбанк" та відповідачем- ПАТ «Брокбізнесбанк» укладений договір застави майнових прав за договором строкового гарантійного вкладу №3602/Z01/0301/1/11 від 11.07.2011р. Предметом застави за зазначеним договором є: право розпорядження майном (грошовими коштами) у розмірі 2790000,00 доларів США, процентами з розрахунку 8,5 відсотків річних та право вимоги за зобов'язаннями, які виникають із договору строкового гарантійного вкладу від 11.07.2011р. № 1202/0100/2/11, укладеного між АКБ «Індустріалбанк» та позивачем.

Зобов'язання третьої особи -ОСОБА_1 за кредитним договором забезпечені також , крім інших договорів порук, порукою відповідача - ТОВ «Лотівка Еліт», про що між третьою особою - ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та відповідачем укладений договір поруки №3602/Р03/0351/1/14 від 31.01.2014р. За умовами договору поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно в повному обсязі за виконання позичальником боргових зобов'язань, які виникають з кредитного договору (фізичних осіб на споживчі цілі під заставу майнових прав на грошові кошти) №3602/0301/1/11 від 11.07.2011р.), укладеного між кредитором та позичальником (та додаткових договорів, додатків до нього), згідно якого позичальник зобов'язується шляхом безготівкового перерахування коштів на відповідні рахунки кредитора або шляхом внесення коштів (готівки) в касу кредитора або шляхом договірного списання кредитором коштів з рахунку позичальника в термін по 10.07.2014р. повернути кредитору грошові кошті в сумі 2650000,00дол. США та сплатити проценти/відсотки річних в сумі 765739,61дол. США, а також комісії та неустойку у розмірі, визначеному кредитним договором.

Рішенням господарського суду м.Києва від 22.10.2014р. у справі №910/14439/14, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2014р. та постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2015р., звернуто стягнення на майнові права АТ «Брокбізнесбанк» як майнового поручителя, а саме: звернуто стягнення на права вимоги АТ «Брокбізнесбанк» до ПАТ АКБ «Індустріалбанк» за договором строкового гарантійного вкладу від 11.07.2011р. № 1202/0100/2/11, укладеним між ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та АТ «Брокбізнесбанк» , що є предметом застави за договором застави майнових прав за договором строкового гарантійного вкладу № 3602/201/0301/1/11 від 11.07.2011р., для задоволення вимог ПАТ АКБ «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 за договором кредитним (фізичних осіб на споживчі цілі під заставу майнових прав на грошові кошти) № 3602/0301/1/11 в сумі 2672377,58доларів США та 167417,91грн. , які складаються із: суми неповернутого кредиту - 2650000,00 доларів США; суми несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.06.2014р. по 02.07.2014р. включно (період, за який нараховані проценти для пред'явлення вимоги кредитора) - 22377,58 доларів США; суми пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором - 1770,87 грн.; суми штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором - 165647,04 грн., шляхом відступлення ПАТ АКБ «Індустріалбанк» права вимоги грошових коштів з отримання вкладу (депозиту) в розмірі 2790000,00 доларів США та процентів за договором строкового гарантійного вкладу від 11.07.2011 р. № 1202/0100/2/11. Згідно поясенння ПАТ АКБ „Індустріалбанк" № 744 від 8.02.17 погашення відбулося 6.11.2014р.

Оскільки кредит не був повернутий в строк, встановлений кредитним договором, ПАТ АКБ «Індустріалбанк» продовжував нараховувати проценти до моменту повернення кредиту в повному обсязі, до 06.11.2014р. на підставі п.п. 9.6.2. п.9.6. кредитного договору, згідно якого нарахування процентів за користування кредитом припиняється по закінченню строку дії кредитного договору. Згідно п. 9.3. кредитного договору останній діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Відповідно додатково до заборгованості, стягнутої за рішенням суду від 22.10.2014р., у ОСОБА_1 виник залишок заборгованості по кредитному договору, а саме: процентів, нарахованих за період з 03.07.2014 р. по 05.11.2014 р. включно, в розмірі 88112,70 доларів США, штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 218 069,37 грн. та пені в розмірі 1000 000,00 грн.

Згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 14.11.2014р. по справі №567/841/14-ц, залишеним без змін Апеляційним судом Рівненської області від 14.01.2015р. за позовом АКБ „Індустріалбанк" до ОСОБА_1 та ТОВ "Лотівка Еліт", третя особа, що не заявляє самостійних вимог - ПАТ "Брокбізнесбанк" про стягнення заборгованості за договором кредиту, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ТОВ «Лотівка Еліт» на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» заборгованість за кредитним договором за процентами нарахованих за період з 03.07.2014р. по 05.11.2014р. в сумі 88112,70 доларів США, штраф за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 218069,37 грн. та пеня в розмірі 1000000,00 грн.

Заборгованість, стягнута згідно вищезазначеного рішення суду сплачена наступним чином: проценти в розмірі 88112,70 доларів США сплачені 21.05.2015р. особисто та добровільно ОСОБА_1; штраф за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 218 069,37 грн. прощений (скасований) згідно рішення уповноваженого органу банку; пеня в розмірі 1 000 000,00 грн. зменшена згідно рішення уповноваженого органу банку до 0,01%, що складає 100 грн., які сплачені банку добровільно боржником 17.06.2016р.; судові витрати в сумі 3 897,60 грн. 22.05.2015 р. сплачені добровільно ОСОБА_1 Зазначене підтверджується доказами по справі, зокрема, поясенннями ПАТ АКБ „Індустріалбанк" № 744 від 8.02.17.

Згідно Довідки ПАТ АКБ „Індустріалбанк" №2924 від 03.08.2015р. останній не має фінансових та майнових претензій до ОСОБА_1 за договором кредитним (фізичних осіб на споживчі цілі під заставу майнових прав на грошові кошти) №3602/0301/1/11 від 11.07.2011р. у зв'язку з тим, що зобов'язання перед ПАТ АКБ „Індустріалбанк" в розмірі 2672377,58 доларів США та 167417,91грн. припинено виконанням за рахунок майна майнового поручителя АТ «Брокбізнесбанк».

Листом №2025 від 29.05.2015р. ПАТ АКБ „Індустріалбанк" повідомив ОСОБА_1 щодо заміни кредитора у зобов'язанні.

10.07.2015р. між ПАТ АКБ „Індустріалбанк" та АТ «Брокбізнесбанк» підписаний Акт приймання - передачі документів, що підтверджують кредиторські вимоги ОСОБА_1 та ТОВ «Лотівка Еліт».

Листом №4624 від 13.07.2015р. АТ «Брокбізнесбанк» повідомив ОСОБА_1 щодо заміни кредитора у зобов'язанні та вимагав негайної сплати заборгованості в сумі 2672377,58 доларів США та 167419,91 грн.

Листом №4625 від 13.07.2015р. та листом №5135 від 06.08.2015р. АТ «Брокбізнесбанк» повідомив ТОВ «Лотівка Еліт» щодо заміни кредитора у зобов'язанні та вимагав негайної сплати заборгованості в сумі 2672377,58 доларів США та 167419,91 грн.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 21.12.2015р. по справі №567/953/15-ц, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 23.02.2016р., задоволено позов АТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 та ТОВ "Лотівка Еліт" про стягнення заборгованості за договором кредитним (фізичних осіб на споживчі цілі під заставу майнових прав на грошові кошти) №3602/0301/1/11 від 11.07.211р. у розмірі 2672377,58дол. США та 167417,91грн. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.07.2016р. рішення суду першої інстанції в частині позову до ОСОБА_1 залишено без змін, а провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ "Лотівка Еліт" закрито у зв'язку з тим, що справа в частині стягнення з юридичної особи підсудна господарським судам.

Досліджуючи надані по справі докази та пояснення сторін, оцінюючи їх у сукупності, до уваги береться таке.

Позивач посилається на те, що оскільки виконання обов'язку боржника ОСОБА_1 перед ПАТ АКБ „Індустріалбанк" за договором кредитним (фізичних осіб на споживчі цілі під заставу майнових прав на грошові кошти) №3602/0301/1/11 від 11.07.2011р., укладеним між АКБ «Індустріалбанк» та ОСОБА_1, здійснено за рахунок його майна, як майнового поручителя, то відбулася заміна кредитора ПАТ АКБ «Індустріалбанк» на АТ «Брокбізнесбанк» у кредитному договорі в сумі 2672377,58 доларів США та 167417,91грн., які складаються із складових суми заборгованості, що зазначені в рішенні господарського суду м.Києва від 22.10.2014р. у справі № 910/14439/14, з переходом прав первісного кредитора у зобов'язанні, у т.ч. і договору поруки ві 31.01.2014р., поручителем по якому є відповідач. Тому позивач просить стягнути з відповідача як поручителя суми 2672377,58 доларів США та 167417,91грн.

Відповідно до п.п.3 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, крім іншого, виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем).

Позивачем та відповідачем при застосуванні ст.512 ЦК України зазначаються різні правові позиції щодо необхідності виконання обов'язку боржника повністю або можливість часткового виконання обов'язку боржника для заміни кредитора у зобов'язанні.

Відповідач, зазначаючи про необхідність виконання обов'язку боржника повністю, посилається на правовий висновок у постанові Верховного суду України від 23.09.2015р. по справі №6-466цс15.

Суд вважає такі доводи обґрунтованими, оскільки в силу ст. 111-28 ГПК України висновок щодо застосування норми права, встановлений у постанові Верховного суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Верховним судом України по справі № 6-466цс15 , як і по справі №6-932цс15 визначено, що правовий аналіз норм ч.ч.1 та 2 ст.556 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наслідки, передбачені в цій нормі, настають лише в разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов'язання. Цей висновок узгоджується з положенням п.3 ч.1 ст.512 ЦК України, яке передбачає подібний спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Часткове виконання поручителем зобов'язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором.

Не приймаються до уваги аргументи позивача про протилежне з посиланням на лист ВСУ від 1.02.2015р. „Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна" про те, що не можуть до договору застави застосовуватися норми , які регулюють правовідносини до договору поруки. При цьому судом враховується обґрунтованість такого твердження, оскільки дійсно до правовідносин за участі майнового поручителя не підлягають застосуванню положення §3 гл.49 ЦК , що відповідає правовій позиції у постанові Верховного суду України від 16.10.12 у справі № 3-43гс12. Однак, у постановах Верховного суду України від 23.09.2015р. по справі № 6-466цс15 , від 7.10.2015р. по справі №6-932цс15 Верховним судом України зроблено висновок не тільки щодо застосування норми ст.556 ЦК України, яка регулює поруку, а й щодо застосування п.3 ч.1 ст.512 ЦК України, яка однаково врегульовує спосіб заміни кредитора в зобов'язанні внаслідок виконання обов'язку боржника або поручителем, або заставодавцем (майновим поручителем).

У зв'язку з цим судом досліджувались обставини виконання обов'язку боржника (третьої особи ОСОБА_4.) по кредитному договору між Третьою особою- ПАТ АКБ «Індустріалбанк» та Третьою особою- Агарковим М.М. №3602/0301/1/11 від 11.07.2011р.

Виконання зобов'язань здійснено:

-згідно рішення господарського суду міста Києва від 22.10.2014р. у справі №910/14439/14 за рахунок майнових прав на грошові кошти за договором строкового гарантійного вкладу від 11.07.2011р. №1202/0100/2/11 між АКБ „Індустріалбанк" та ПАТ «Брокбізнесбанк» 6.11.2014р. сума 2672377,58 доларів США та 167417,91 грн., яка складаються із: суми неповернутого кредиту - 2650000,00 доларів США; суми несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.06.2014р. по 02.07.2014р. включно (період, за який нараховані проценти для пред'явлення вимоги кредитора) - 22377,58 доларів США; суми пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором - 1770,87 грн., суми штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором - 165647,04 грн.

-згідно рішення Острозького районного суду Рівненської області від 14.11.2014р. по справі № 567/841/14-ц, залишеним без змін рішенням апеляційного суду Рівненської області від 14.01.2015р., проценти в розмірі 88112,70 доларів США сплачені 21.05.2015р. ОСОБА_1; штраф за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 218 069,37 грн. прощений (скасований) згідно рішення уповноваженого органу банку; пеня в розмірі 1000000,00 грн. зменшена згідно рішення уповноваженого органу банку до 0,01%, що складає 100 грн., які сплачені банку добровільно боржником 17.06. 2016 р.; судові витрати в сумі 3897,60 грн. 22.05.2015р. сплачені добровільно ОСОБА_1

Вищезазначені обставини підтверджуються рішенням господарського суду міста Києва від 22.10.2014р. у справі №910/14439/14, рішення Острозького районного суду Рівненської області від 14.11.2014р. по справі № 567/841/14-ц, поясненням ПАТ АКБ „Індустріалбанк" № 744 від 8.02.2017р.

Відповідно позивач, виконавши рішення господарського суду м.Києва від 22.10.2014р. у справі №910/14439/14, за яким звернуто стягнення на право вимоги за договором строкового гарантійного вкладу від 11.07.2011р. №1202/0100/2/11 між АКБ „Індустріалбанк" та ПАТ «Брокбізнесбанк» , що був предметом застави майнових прав №3602/Z01/0301/1/11 від 11.07.2011р., шляхом відступлення права вимоги грошових коштів з отримання вкладу та процентів, погасив частково зобов'язання боржника третьої особи -ОСОБА_1 за кредитним договором №3602/0301/1/11 від 11.07.2011р. на суму 2672377,58 доларів США та 167417,91 грн.

Посилання позивача на необхідність згідно з ст.35 ГПК України застосування преюдиції, а саме щодо встановлених у рішенні Острозького районного суду Рівненської області по справі №567/953/15-ц від 21.12.2015р. та ухвали апеляційного суду Рівненської області від 23.02.2016р. обставин повного погашення заборгованості, заміни в кредитному договорі № 3602/0301/1/11 від 11.07.2011р. кредитора АКБ „Індустріалбанк" на ПАТ «Брокбізнесбанк», судом не приймаються до уваги. Судом враховується, що нормами ст.35 ГПК України передбачена можливість звільнення від доказування перед судом обставин. При цьому не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом, зокрема, Острозьким районним судом Рівненської області по справі №567/953/15-ц . Така ж правова позиція у п.2.6 постанови Вищого господарського суду „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. №18 із змінами.

Натомість позивач, посилаючись на преюдиційність встановлення в рішенні апеляційного суду Рівненської області у справі №567/953/15-ц того, що кредитором ОСОБА_1 є АТ «Брокбізнесбанк», не враховує, що суд встановлював саме розмір заборгованості - 2672377,58 доларів США та 167417,91 грн., яка погашена АТ „Брокбізнесбанк" і відповідно підлягає стягненню, а не заміну сторони у кредитному договорі. АТ „Брокбізнесбанк" став кредитором ОСОБА_1 після сплати 2672377,58 доларів США та 167417,91 грн. , зокрема в регресних зобов'язаннях по стягненню цієї суми з ОСОБА_1, а не кредитором по кредитному договору.

Щодо посилань позивача на преюдиційність обставин повного погашення заборгованості по кредитному договору, оскільки такі обставини встановлені у рішенні Острозького районного суду Рівненської області по справі №567/953/15-ц від 21.12.2015р. та ухвали апеляційного суду Рівненської області від 23.02.2016р., то як вбачається з рішення Острозького районного суду Рівненської області по справі №567/953/15-ц, в останньому надано правову оцінку виконання АТ „Брокбізнесбанком" зобов'язань ОСОБА_1, які підтверджено довідками ПАТ АТ „Індустріалбанк", а не всіх зобов'язань ОСОБА_1 по кредитному договору. Тобто, суд не встановлював виконання всіх зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором. При цьому у довідці ПАТ АТ „Індустріалбанк" № 2924 від 3.08.2015р., на яку здійснено посилання у рішенні суду і яка надана позивачем в матеріали справи, зазначається про виконання зобов'язання на суму 2672377,58 дол. США та 167417,91 грн.

Іншим рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 14.11.2014р. по справі № 567/841/14-ц, залишеним без змін рішенням апеляційного суду Рівненської області від 14.01.2015р., встановлені обставини, які згідно з ч.3 ст.35 ГПК України не потребують доказуванню знову, зокрема, встановлена заборгованість за кредитним договором в сумі 88112,70 доларів США та 5208862,31 грн, з яких 88112,70 доларів США - відсотки за користування кредитними коштами з 03.07.2014р по 5.11.2014р., 4990792,94 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором та 218069,37грн. - штраф за несвоєчасне виконання зобов'язань. При цьому Острозьким районним судом враховано заяву про зменшення позовних вимог у зв'язку із погашенням , у т.ч. 2672377,58 доларів США та 167417,91 грн. ПАТ „Брокбізнесбанком". Відповідно судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором (обов'язок боржника) є більшими, ніж погашено ПАТ „Брокбізнесбанком". При цьому представником позивача зазначається про заміну кредитора у кредитному договорі на ПАТ „Брокбізнесбанк" 6.11.2014р. , а рішення Острозького районного суду Рівненської області по справі № 567/841/14-ц прийнято хронологічно пізніше 14.11.2014р., залишено без змін Апеляційним судом Рівненської області 14.01.2015р. і стягнено на користь первинного кредитора- ПАТ АТ „Індустріалбанк".

Судом приймаються до уваги доводи відповідача про те, що преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, а також вважаються обгрунтованими посилання відповідача на рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2012р. у справі „Федорченко та Лозенко проти України" ( п. 53).

За таких обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з необгрунтованістю.

Щодо аргументів відповідача про неможливість стягнення позивачем без наявності ліцензії боргу в іноземній валюті з посиланням на постанови ВСУ від 16.09.2015р. у справі К6-190цс15, від 24.09.2014 р. у справі №6-154цс14, то останні безпідставні, враховуючи абз.2 ч.2 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993р. із змінами і доповненнями та враховуючи Постанову правління НБУ №339 від 10.06.2014р. Посилання відповідача на необхідність застосування висновків Верховного суду України, зазначених у постановах від 17.12.2014р. у справі №6-185ЦС14; від 11.03.15р. у справі №6-35цс15; від 24.06.2015р. у справі №6-255цс15; від 01.07.2015р. у справі №6-745цс15; від 11.11.2015р. у справі №6-511цс15; у листі Верховного суду України від 01.02.2015р. «Аналіз застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобов'язання» про те, що між поручителями не виникає солідарної відповідальності між собою, не приймаються до уваги, оскільки у справі інший предмет спору.

Згідно з ст.ст.44, 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на позивача у зв'язку із відмовою в позові.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 12, 15, 33, 43, 44, 49, 82-85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові Публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" м. Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотівка Еліт" с.Лотівка Шепетівський район Хмельницька область про стягнення заборгованості за договором кредиту (фізичних осіб на споживчі цілі під заставу майнових прав на грошові кошти) №3602/0301/1/11 від 11.07.2011р. у розмірі 2672377,58 доларів США та 167417,91 грн., у т.ч. 2650000,00 доларів США неповернутого кредиту, 22377,58 доларів США несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.06.2014р. по 02.07.2014р., 1770,87 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором, 165647,04грн. штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором, Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб м.Київ, Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк „Індустріалбанк" м.Запоріжжя, ОСОБА_1 с.Шлях Острозького району Рівненської області, відмовити.

Повне рішення складено 24.03.2017р.

Суддя Ю.П. Олійник

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2 - третій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб м. Київ ( 04053, вул. Січових Стрільців, 17) пр.,

3 - третій особі ПАТ АКБ „Індустріалбанк" м.Запоріжжя (69037, вул.Незалежної України, 39Д) пр.,

4- Третій особі ОСОБА_1 АДРЕСА_1