ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2017 справа № 908/3060/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Скакун О.А., Стойка О.В. , Ломовцева Н.В. ,
секретар судового засідання за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:Бондаренко К.Ю., Маркова С. Ю. за дов. № 2 від 20.03.2017, Сєчин Я. М. за дов. № 99 від 07.12.2016,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Ост-Вест», м. Запоріжжя,
на рішення Господарського суду Запорізької області
від01.02.2017
у справі№ 908/3060/16 (суддя Азізбекян Т.А.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Напіна», м. Запоріжжя,
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Ост-Вест», м. Запоріжжя,
простягнення 58 822, 54 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Напіна» (далі - ТОВ «Напіна») звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ост-Вест» (далі - ТОВ «Ост-Вест») про стягнення основного боргу у розмірі 50 495, 40 грн., пені в сумі 4 980, 37 грн., 3 % річних у розмірі 522, 94 грн. та інфляційних втрат у сумі 2 823, 83 грн. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25.01.2017).

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 01.02.2017 у справі № 908/3060/16 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у розмірі 50 495, 40 грн., пені в сумі 3 181, 21 грн., 3 % річних у розмірі 521, 79 грн., інфляційні втрати у сумі 2 823, 83 грн. та судовий збір у розмірі 1 335, 83 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 01.02.2017 у справі № 908/3060/16 та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. Апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також неповне з'ясування місцевим господарським судом фактичних обставин, що мають значення для справи. Зокрема, заявник апеляційної скарги зазначає, що судом не були досліджені у повній мірі умови спірного договору, що на думку скаржника призвело до прийняття неправильного рішення.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи і заперечення, викладені в апеляційній скарзі, та просить її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України та на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд -

В С Т А Н О В И В :

Між ТОВ «Напіна» (далі - Підрядник) та ТОВ «Ост-Вест» (далі - Замовник) 04.08.2016 було укладено договір підряду на виконання будівельних (ремонтних) робіт № 04-08/2016 (далі - Договір), за умовами якого Замовник доручає, а Підрядник зобов'язується виконати роботи з ремонту асфальтобетонного покриття на базі відповідача по вул. Кузнєцова у м. Запоріжжі. Замовник також зобов'язується прийняти виконані роботи та оплатити їх згідно даного договору (пункт 1.1 Договору, а. с. 11).

Згідно пункту 1.2 Договору перелік та обсяг робіт, які виконуються за даним Договором, визначається в договірній ціні (відомість визначення договірної ціни наводиться в додатку до даного договору).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.3 Договору вартість робіт визначається у відповідності з державними будівельними нормами ДБН Д.1.1-1-2013. Сума договору складає 100 990, 80 грн., в т.ч. ПДВ 16 831, 80 грн. Підрядник зобов'язується приступити до виконання робіт протягом трьох робочих днів з дня підписання договору та отримання авансу. Розрахунки між сторонами здійснюються в наступному порядку: Замовник оплачує Підряднику передоплату в розмірі 50 %, що складає 50 495, 40 грн., в т.ч. ПДВ 8 415, 90 грн. Остаточний розрахунок Замовник здійснює протягом трьох робочих днів після підписання акту виконаних робіт.

Умовами розділу 3 Договору визначений порядок завдання та приймання робіт, а саме: здача-приймання після виконання робіт здійснюється у відповідності з діючими будівельними нормами та правилами, оформлюється актом виконаних робіт. Строк виконання робіт 15 робочих днів з начала виконання робіт. Строк підписання акту виконаних робіт - 5 календарних днів з моменту подання акту. У випадку отримання мотивованої відмови у підписанні акту приймання-передачі виконаних робіт, сторони складають двосторонній акт, в якому обумовлюють перелік необхідних доопрацювань та строки їх виконання. У разі виникнення обставин, які не залежать від підрядника та перешкоджають виконанню робіт у встановленні строки, він може поставити перед замовником питання про їх перегляд.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що у випадку порушення строків оплати Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 0, 05 % від суми, не перерахованої у встановлений договором строк оплати за кожний день прострочення виконання зобов'язання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня.

Згідно пункту 5.1 Договору, останній набирає чинності з моменту його підписання та діє до виконання сторонами своїх зобов'язань.

Договір підписаний з боку обох сторін та скріплений печатками товариств.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, Замовник здійснив попередню оплату в розмірі 50 495, 40 грн., що підтверджується банківською випискою від 08.08.2016 (а. с. 17).

Підрядником у належний строк були виконані роботи за Договором на загальну суму 100 990, 80 грн., про що ним було складено Акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ - 2в б/н від 31.08.2016 та довідку вартості виконаних будівельних робіт форми КБ - 3 від 31.08.2016, які були надіслані Замовнику для підписання та отримані ним, про що свідчить відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення.

Замовник вказані документи у встановлений строк не повернув та мотивоване заперечення проти їх підписання відповідно до умов Договору не надав.

Враховуючи, що відповідач, в порушення умов Договору, не виконав свої зобов'язання належним чином, а саме не сплатив остаточну вартість виконаних робіт за Договором № 04-08/2016 від 04.08.2016 у сумі 50 495, 40 грн., позивач надіслав ТОВ «Ост-Вест» претензією № 7-9 від 07.09.2016 з вимогою здійснити розрахунки за виконані роботи до 20.09.2016 та Акт звіряння розрахунків станом на 31.08.2016. Позивачем відповідь на вказану претензію та акт отримана не була.

ТОВ «Напіна» у зв'язку з не оплатою виконаних робіт відповідачем звернулося до місцевого господарського суду з позовом про стягнення з останнього основного боргу у розмірі 50 495, 40 грн., пені в сумі 4 980, 37 грн., 3 % річних у розмірі 522, 94 грн. та інфляційних втрат у сумі 2 823, 83 грн. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25.01.2017).

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 01.02.2017 у справі № 908/3060/16 позовні вимоги задоволено частково.

Відповідач не погодившись з прийнятим рішенням подав апеляційну скаргу.

Вивчивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним і обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін, виходячи з такого.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду відносно того, що за правовою природою спірний договір є договором будівельного підряду, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Частиною другою цієї статті передбачено, що договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Частиною третьою визначається, що до договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін. (частина четверта статті 879 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 882 цього ж кодексу передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Статтею 886 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання замовником обов'язків за договором будівельного підряду він сплачує підрядникові неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки у повному обсязі, якщо не доведе, що порушення договору сталося не з його вини.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання пункту 2.3.1 Договору, Замовник здійснив попередню оплату Підряднику, а саме 50 % від загальної суми в розмірі 50 495, 40 грн. (банківська виписка від 08.08.2016, а. с. 17).

Підрядником також були виконані будівельні роботи, зазначені в пункті 1.1 Договору, на загальну суму 100 990, 80 грн. про що свідчить складені позивачем Акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ - 2в б/н від 31.08.2016 та довідка вартості виконаних будівельних робіт форми КБ - 3 від 31.08.2016, які були надіслані Замовнику для підписання та отримані ним, про що свідчить відмітка у рекомендованому повідомленні про вручення.

Оскільки в строк, визначений умовами договору Замовник остаточну вартість виконаних Підрядником будівельних робіт не сплатив, позивач звернувся до нього з претензією № 7-9 від 07.09.2016 з вимогою здійснити розрахунки за виконані роботи до 20.09.2016 та Актом звіряння розрахунків станом на 31.08.2016.

Позивачем відповідь на вказану претензію отримана не була.

Будь-яких доказів сплати остаточної суми за виконані будівельні роботи, підписання та повернення в установлений строк екземпляру Акта приймання виконаних будівельних робіт, або мотивованого заперечення проти його підписання, згідно пунктів 3.2 та 3.3 Договору, ані суду першої ані апеляційної інстанцій не надавалося.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість відповідача яка утворилась внаслідок невиконання своїх зобов'язань за спірним договором перед позивачем у сумі 50 495, 40 грн. підтверджена доказами наявними у матеріалах справи та не спростована, а тому рішення суду першої інстанції стосовно її стягнення є правомірним і таким що відповідає вимогам чинного законодавства.

Твердження апелянта стосовно того, що Підрядником не були виконані всі будівельні роботи, зокрема щодо не відповідності відремонтованої площі покриття асфальту до уваги судом апеляційної інстанції не приймаються, оскільки не відповідають дійсності та не підтверджуються документально.

Крім стягнення основної заборгованості у сумі 50 495, 40 грн. за виконані будівельні роботи відповідно до умов спірного договору, позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з жовтня по грудень 2016 року у сумі 2 823, 83 грн., 3 % річних за період з 22.09.2016 по 25.01.2017 у розмірі 522, 94 грн. та пеню за період з 22.09.2016 по 25.01.2017 у сумі 4 980, 37 грн. за порушення грошових зобов'язань за Договором (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 25.01.2017).

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що у випадку порушення строків оплати Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 0, 05 % від суми, не перерахованої у встановлений договором строк оплати за кожний день прострочення виконання зобов'язання, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судова колегія погоджується з висновком господарського суду першої інстанції та зазначає, що під час здійснення розрахунку Замовник припустився арифметичної помилки, оскільки використав подвійну ставку НБУ замість встановленої пунктом 4.2 Договору, яка є менша, а відтак вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню в сумі 3 181, 21 грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 1 799, 16 грн. господарським судом першої інстанції було відмовлено правомірно.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Що стосується решти позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних то, перевіривши надані позивачем розрахунки колегія суддів погоджується із судом першої інстанції та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати за період з жовтня по грудень 2016 року у сумі 2 823, 83 грн. та 3 % річних за період з 22.09.2016 по 25.01.2017 у розмірі 521, 79 грн.

На підставі вищевикладеного судова колегія доходить висновку, що апеляційна скарга ТОВ «Ост-Вест» задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Запорізької області від 01.02.2017 у справі № 908/3060/16 підлягає залишенню без змін як законне та обґрунтоване з наведених вище підстав.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ост-Вест», м. Запоріжжя, на рішення Господарського суду Запорізької області від 01.02.2017 у справі № 908/3060/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 01.02.2017 у справі № 908/3060/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: О.В. Стойка

Н.В. Ломовцева