ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.03.2017 р. Справа № 914/248/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

заяву: Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", м. Львів,
про:визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині.
У справі
за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
до відповідача:Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", м. Львів,
про: стягнення 101.544.974,93 грн.
Представники:
стягувача:ОСОБА_1 представник (довіреність від 13.05.2014 р.),
заявника (боржника): не зявився.
ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області від боржника надійшла заява від 24.02.2017 р. (вх.№876/17 від 27.02.2017 р.) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Подану заяву боржник обґрунтовує тим, що у зв'язку із повним виконанням ЛМКП "Львівтеплоенерго" своїх зобов'язань згідно Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", ПАТ "НАК "Нафтогаз України" втратив право вимоги зі сплати штрафних та фінансових санкцій.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.03.2017 р. заяву прийнято суддею Коссаком С.М. та призначено до розгляду на 13.03.2017 р. Згідно з протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи від 13.03.2017 р. у звязку з закінченням терміну повноважень судді Коссака С.М. заяву передано до розгляду судді Петрашко М.М. В судовому засіданні від 13.03.2017 р. оголошувалась перерва до 22.03.2017р. р.

В судове засідання представник стягувача зявився, проти заяви заперечив з тих підстав, що нарахування (неустойка, інфляційні нарахування, проценти річних) згідно з частиною третьою статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" не вважаються списаними або погашеними, а лише підлягають списанню. Крім того, вказує не те, що відповідно до положень частини четвертої статті 117 ГПК України відсутні правові підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання представник боржника (заявника) не зявився, причин неприбуття не повідомив, хоча бува належно повідомлений про час та місце розгляду справи, додаткових доказів не подав.

Вислухавши представника стягувача, проаналізувавши матеріали справи, суд установив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.03.2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" задоволені частково. З відповідача стягнено 35.978.175,72 грн. основного боргу, 12.487.245,56 грн. пені; 7.582 216,68 грн. 3 % річних; 30.845 432. 22 грн. інфляція.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 02 липня 2015 року рішення Господарського суду Львівської області від 11.03.2015 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 року прийняті у справі № 914/248/15 залишити без змін.

На виконання судового рішення 05.05.2015р. видано наказ господарського суду Львівської області у справі №914/248/15 (бланк №040823).

Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження №48009500 постановою від 01.07.2015р.

Заявник (боржник) у заяві зазначає, що 30.11.2016р. набув чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Заявник посилається на Акт звіряння розрахунків від 31.10.2016р. та зазначає, що несплаченими за договором купівлі-продажу газу залишаються пеня, неустойка, 3 % річних, інфляційні втрати, судовий збір, відповідно керуючись ч.3 ст.7 Закону та ч.4 ст. 117 ГПК України, наказ у частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат належить визнати таким, що не підлягає виконанню.

При винесенні ухвали суд керувався таким.

Відповідно до положень пункту 16 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, погашення, списання згідно із Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Як вбачається із поданої заяви наказ перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Відтак, за умови погашення заборгованості за природний газ до набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", погашення, списання нарахованих неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних здійснюється на підставі вказаного Закону, що в силу пункту 16 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для закінчення виконавчого провадження, а не звернення боржника до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини 4 статті 117 Господарського процесуального кодексу України суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Вищий господарський суд України у постанові Пленуму "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 р. №9 розяснив, зокрема, частина четверта статті 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково).

З вищенаведеного вбачається, що наказ може бути визнаним таким, що не підлягає виконанню якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою та з інших причин які стосуються виникнення обставин, повязаних зі зміною порядку та умов виконання рішення. Водночас, результати розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню не можуть змінювати та зачіпати суті судового рішення, на виконання якого видано наказ.

З огляду на вищенаведене у сукупності, виходячи із підстав поданої заяви, суд відмовляє у задоволенні заяви (вх.№876/17 від 27.02.2017 р.) про визнати наказу таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 86, 117 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Львівському міському комунальному підприємству "Львівтеплоенерго" у задоволенні заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню від 24.02.2017 р. (вх. №876/17 від 27.02.2017 р.) у справі №914/248/15.

Суддя Петрашко М.М.