РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017 Справа №910/3065/17
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІТРЕЙД ЛТД»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Торг -К»

про стягнення 39 272,71 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

У засіданні брали участь:

від позивача: Подолець А.І. - по дов. №13 від 04.01.2016р.

від відповідача: Самчишина Н.М. - по дов. №0703/17-02 від 07.03.2017р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

На розгляд Господарського суду міста Києва передана позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІТРЕЙД ЛТД" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торг -К" 39 272,71 грн. основного боргу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору поставки № Д-5 від 01.06.2016 не у повному обсязі здійснив повну оплату за поставлений позивачем товар, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 39 272,71 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2017 порушено провадження у справі № 910/3065/17; розгляд справи призначено на 27.03.2017.

Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні надав клопотання про зменшення ціни позову. Клопотання мотивоване тим, що позивачем в період з 25.12.2106р. по 31.01.2017р. товар не поставлявся, а тому відповідно до п.5.2 договору позивач повинен сплатити на користь відповідача штраф в сумі 4 720, 50 грн. З урахуванням викладеного відповідач вважає, що сума основного боргу перед позивачем повинна бути зменшена на 74 720, 50 грн.

У судовому засіданні 27.03.2017 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір - є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До зобов'язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов'язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який правочин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов'язань.

01.01.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІТРЕЙД ЛТД" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торг -К" (покупець, відповідач) укладено договір № Д-5 (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити товар на умовах DDP за адресами згідно Додатку №2 до даного договору (п. 1.1.).

Згідно із п. 2.1 договору, позивач зобов'язується поставити товар на склади відповідача за адресами та згідно графіка, встановленого в додатку №2 до даного договору.

Договір діє з моменту його підписання сторонами і діє протягом календарного року (п.8.1 договору).

Позивач, на виконання умов договору, поставив відповідачу в період з 26.02.2016р. по 24.12.2016р. товар за товарно - транспортними накладними що долучені до матеріалів справи, суму загальну суму 722 415,40 грн.

Відповідно до п. 4.3 договору оплата за товар здійснюється протягом 35 календарних днів від дати поставки товару.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем заборгованість відповідача перед позивачем по договору №Д-5 від 01.01.2016р. станом на день подання позову та розгляду справи судом становить 39 272,71 грн. Факт заборгованості підтверджується також актом звірки взаєморозрахунків між сторонами станом на 08.03.2017р.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як підтверджено матеріалами справи, позивачем на виконання умов договору №Д-4 від 01.01.2016, згідно із видатковими накладними, що долучені до матеріалів справи, , поставлено відповідачу товар на загальну суму 722 415,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1 і 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що:

- суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що зобов»язання по договору №Д-5 від 01.01.2016р. відповідачем в повному обсязі не виконані, заборгованість відповідача перед позивачем по даному договору у сумі 39 272,71 грн. належним чином доведена, документально підтверджена та відповідачем не спростована.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки, невиконане зобов'язання за договором №М-4 від 01.09.2014р. у розмірі 39 272,71 грн. підтверджується матеріалами справи, доказів оплати заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення основного боргу.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Клопотання відповідача про зменшення розміру позовних вимог не підлягає задоволенню з огляду на те, що питання правомірності нарахування штрафу за порушення умов договору позивачем по даній справі має вирішуватись в іншому судовому процесі.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГ -К" (03146, м. Київ, вул. Якуба Коласа, 15; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІТРЕЙД ЛТД" (04073, м. Київ, вул.. Куренівська, 14-Б, ) заборгованість у розмірі 39 272 грн. 71 коп., судові витрати у розмірі 1600 грн. 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено 30.03.2017.

Суддя Трофименко Т.Ю.